Справа № 442/7527/15-к
Провадження № 1-кс/442/1483/2015
У Х В А Л А
24 листопада 2015 року Слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 18.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433, -

в с т а н о в и л а :

Скаржник ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 18.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433, а матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 11.07.2015 року він звернувся до Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме, шахрайство, вчинене ОСОБА_6 . Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001433 від 11.07.2015 року, були передані для розгляду слідчому ОСОБА_4 . У своїй заяві він чітко вказав, що ОСОБА_6 шахрайським шляхом та зловживаючи його довірою, заволодів саме тими верстатами, які втілюють до виконання винайдену ним нову технологію виготовлення дерев?яних євровікон. Документи на ці верстати, які засвідчують його, як автора винаходу, на даний час знаходяться на реєстрації в патентному бюро м.Львова. Він самостійно розробив і виготовив деревообробний верстат.

Вважає, що слідчий, не дослідивши об?єктивно фактичні обставини, викладені у його заяві, у постанові про закриття кримінального провадження з незрозумілих причин зазначає, що чотири основні верстати, які стосуються новітнього винаходу, він перевіз до приватного підприємця ОСОБА_7 у м.Борислав, а «деякі робочі верстати і пиломатеріал» він перевіз до свого знайомого ОСОБА_6 . Тобто, слідчим навіть не було чітко встановлено, яким саме його майном шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_6 з метою використання винайденої ним технології у власних цілях. Крім цього, зазначає, що слідчою ОСОБА_4 не проведено ряд слідчих дій, зокрема, оцінку майна, яким заволодів ОСОБА_6 , оскільки дійсна вартість майна, як новітнього патентованого винаходу, в десятки разів вища, аніж вказано у так званих розписках; не проведено перехресного допиту між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з приводу незаконного вилучення майна у ОСОБА_5 . На його думку, слідча ОСОБА_4 свідомо без відповідної мотивації закрила кримінальне провадження, не здобувши (не бажаючи здобувати) нові докази вини ОСОБА_6 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 подану скаргу підтримав та пояснив, що він є інженером, а тому вирішив створити верстат для виготовлення столярних виробів. Він особисто розробив метод плаваючої каретки, що на сьогоднішній день відноситься до новітніх технологій. У нього було 6 верстатів і одна пилорама. Близько чотирьох років назад у його цеху, де перебувало усе обладнання, трапилась пожежа. Однак, пилораму і чотирьохбічний верстат вогонь не пошкодив. У результаті дещо з обладнання він перевіз у м.Борислав до ОСОБА_7 , з яким мав намір налагодити виробництво. Останній надав кошти для відновлення верстатів, а він особисто займався їх ремонтом. Чотири малих верстати і ще деяке устаткування він перевіз до ОСОБА_6 . Згодом у ОСОБА_7 виникли фінансові труднощі, після чого він попросив забрати з м.Борислава усе обладнання та повернути йому 40000 грн. кошти, вкладені у верстати. ОСОБА_6 запропонував забрати верстати до нього і погодився написати ОСОБА_7 розписку на 20000 грн. На решту коштів, ще на 20000 грн., він ( ОСОБА_5 ) також особисто написав розписку. Він навчив ОСОБА_8 виготовляти на його верстатах євровікна, розраховуючи на співпрацю та спільну справу. Однак, згодом ОСОБА_6 йому повідомив, що він заплатив 20000 грн. ОСОБА_7 відповідно до розписки, а згодом ще 20000 грн. віддав замість нього. Після цього ОСОБА_6 прогнав його від себе, заявивши, що йому там вже нічого не належить. Лише згодом він зрозумів, що ОСОБА_6 змовився із ОСОБА_7 , відібравши у нього обманним шляхом усе його обладнання.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні скаргу підтримав та доповнив, що слідчий, в порушення вимог кримінально-процесуального закону, не провів жодних слідчих дій з ОСОБА_5 , як потерпілим. Останній не надав документів на підтвердження власності верстатів, оскільки такі створені ним особисто. Вважає, що слідчим не досліджено в повному обсязі обставин кримінального провадження та не об?єктивно винесено постанову про закриття кримінального провадження. Тому просить скасувати оскаржувану постанову та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги та пояснила, що в даному випадку наявні ознаки цивільно-правових відносин між вищезгаданими особами, а тому нею було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 18.08.2015 року, кримінальне провадження, внесене 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001443, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Однак, зазначене процесуальне рішення слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, оскільки така підстава є не обґрунтована матеріалами кримінального провадження.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в Дрогобицький МВ звернувся ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , зловживаючи довірою та шахрайським способом заволодів верстатами для обробки деревини, які належать заявнику. Далі в постанові викладено показання допитаного ОСОБА_5 та показання ОСОБА_6 .

Зокрема, як видно із постанови, ОСОБА_6 пояснив, що у 2013 році до нього звернувся ОСОБА_5 із пропозицією купити у ОСОБА_7 деревообробне обладнання, перевезти до нього та в подальшому використовувати з метою обробки деревини. ОСОБА_5 казав, що дане обладнання належить ОСОБА_7 , який також являється приватним підприємцем. Він відразу не погоджувався на пропозицію, оскільки у нього не було достатньо коштів, а ОСОБА_7 хотів продати верстати за 40000 грн. Однак, ОСОБА_5 переконував його, що обладнання себе окупить і ще можна заробити гроші. Крім цього, ОСОБА_10 погодився надати верстати в кредит, а тому вони з ОСОБА_5 написали останньому розписки щодо зобов?язання сплатити кошти в розмірі по 20000 грн. кожен. Згодом, 17.12.2014 року згідно з договором купівлі-продажу він сплатив ОСОБА_7 перші 20000 грн., а ОСОБА_5 свою частину коштів не повертав. Тому, 05.05.2015 року ОСОБА_7 , приїхавши до ОСОБА_6 на виробництво із бригадою робітників, хотів порізати згадане обладнання та вивезти на металолом, якщо він не поверне йому замість ОСОБА_5 20000 грн. Цей факт можуть підтвердити працівники підприємства ОСОБА_6 : ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також сторонні люди, які виконували одноразовий договір підряду та знаходились на території підприємства. Його в той момент на підприємстві не було, але він мав розмову із ОСОБА_7 по телефону. Знайшовши ще 20000 грн., він 05.05.2015 року уклав з ОСОБА_7 ще один договір купівлі-продажу обладнання. ОСОБА_6 також зазначив, що ОСОБА_5 неодноразово приїжджав з невідомими людьми, яким показував технологічний процес та готову продукцію на підприємстві та розповідав, що це його фабрика, наголошуючи, що це його новітні технології та винаходи.

Також з оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження, оскільки під час досудового розслідування не встановлено ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, а наявні ознаки цивільно-правових відносин між вищевказаними особами.

Зважаючи на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, то прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

Проте, слідчим не в повному обсязі досліджено усіх обставин провадження та не належно надано оцінку зібраним доказам, які, в першу чергу, слід перевірити. Зокрема, слідчий у своїй постанові вказує на те, що в даному випадку наявні ознаки цивільно-правових відносин, жодним чином не обґрунтовуючи прийняте рішення. Поряд з тим, показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є суперечливими, однак, не надано жодної оцінки вказаним доказам, як і не проведено інших слідчих дій для всебічного з?ясування обставин. ОСОБА_6 у своїх показаннях вказує на очевидців певних подій працівників його підприємства, проте, слідчим також залишено вказане поза увагою. Крім цього, у відносинах, які склалися між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , значну роль відіграє ОСОБА_14 . Однак, останнього не було допитано слідчим, а відтак, не досліджено усіх обставин провадження. Водночас, не з?ясовані факти, наведені ОСОБА_5 щодо належності йому окремого устаткування як винаходу (корисної моделі).

Слід також звернути увагу на угоди та видаткові накладні, надані ОСОБА_6 , які містяться в матеріалах кримінального провадження №0001433. У таких фігурує прізвище ОСОБА_7 , у той час, як на відбитку печатки «Сафіяник». Не зрозумілим залишається також відсутність на вказаних документах або підпису ОСОБА_14 , або ж відтиску його печатки. У тому числі, в угоді від 10.01.2015 року відсутній підпис останнього, а в угоді від 05.05.2015 року відсутній підпис самого ОСОБА_6 . Крім цього, видаткова накладна №17/12 видана 17.12.2014 року на підставі угоди (умова продажу), хоча сама угода датована 15.01.2015 року.

Отже, вказане також залишилось поза увагою слідчого, що свідчить про неповноту дослідження зібраних доказів та обставин провадження, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження є такою, що підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303 - 307 КПК України, слідча суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 18.08.2015 року про закриття кримінального провадження, внесеного 11.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001433, та направити матеріали кримінального провадження слідчому для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1