Справа № 147/142/13- к
Провадження № 1/147/4/15
П О С Т А Н О В А
іменем України
24.12.2015 року Тростянецький районний суд Вінницької області
в складі :
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тростянець кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бродецьке Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ст. 307 ч.2 КК України,
в с т а н о в и в :
Досудовим слідством ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він невстановленим слідством шляхом незаконно придбавши наркотичний засіб та незаконного зберігаючи до 28.03.2008 року, близько 10.00 год. в м. Ладижин Вінницької області, поруч із будинком побуту, який розташований по вул. Наконечного, познайомився із особою із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 та домовившись з останнім про збут наркотичного засобу направились до підвального приміщення шостого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , який також розташований по вищевказаній вулиці неподалік зазначеного будинку, де ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_7 за 150,00 грн. прозорий поліетиленовий пакетик, всередині якого містилась суха подрібнена речовина зелено-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №472 від 08.04.2008 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою 7.19 грам у висушеному стані.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання, а також збут наркотичного засобу, кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб.
Після закінчення дослідження доказів у справі обвинувачений заявив клопотання про направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти і неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунені під час судового слідства.
Зокрема, обвинувачення пред`явлене з порушенням вимог ст. 132 КПК України, оскільки воно не конкретне та не підтверджене зібраними по справі доказами. Так, ОСОБА_6 інкримінується незаконне придбання та незаконне зберігання наркотичних засобів, але пред`явлене обвинувачення не містить обов`язкових, передбачених ст. 132 КПК України відомостей про час, місце, обставини, мотиви злочину та дії, які ставляться обвинуваченому у вину. Слідчий обмежився констатацією відсутності зазначених даних, хоча в матеріалах справи містяться дані і в тому числі покази ОСОБА_6 стосовно наркотичного засобу канабісу, поміщеного в прозорий поліетиленовий пакет, який наче б то залишили в лутці дверей підвального приміщення третього під`їзду будинку №7/2 невідомі молоді хлопці після вживання наркотиків, який (наркотичний засіб), як показав ОСОБА_6 , в подальшому і збув ОСОБА_8 .
Існує також ряд суперечностей, не усунутих досудовим слідством щодо речових доказів наркотичних засобів. Так, під час оперативної закупки ОСОБА_8 у ОСОБА_6 було придбано 7,19 грам канабісу. Крім того, у ОСОБА_6 вилучено під час огляду одягу 0,38 грам канабісу. Проведеною судово-хімічною експертизою не встановлено тотожність наркотичних засобів та їх єдиного джерела походження, що ставить під сумнів збут Грабовецьким канабісу ОСОБА_8 . Крім того, досудовим слідством долучено до матеріалів кримінальної справи ряд процесуальних документів, час складання яких та коло підписантів яких унеможливлюють їх складання в хронологічному порядку, складеному слідчим, зокрема, оперативної закупки а.с.8,т.1, протокол огляду місця події а.с.10-14,т.1.
В клопотанні підсудний звертає увагу на ухвалу колегії судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Вінницької області від 28.01.2015 року, якою вирок Тростянецького районного суду від 14.02.2014 року було скасовано з підстав неповноти судового слідства та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, і в тому числі із-за порушень вимог ст. 257 КПК України щодо безпосередності дослідження доказів у справі.
Під час теперішнього судового розгляду, вказує у клопотанні підсудний, суду неможливо виконати вимоги попередніх ухвал Апеляційного суду Вінницької області щодо безпосередності дослідження доказів, щодо усунення розбіжностей у показах закупщика ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в зв`язку з неможливістю їх допиту в судовому засіданні. Неможливо належним чином проаналізувати та дати оцінку як письмовим доказам, так і показам допитаних осіб.
В судовому засіданні прокурор не заперечила проти клопотання, вважає, що обставини, на які посилається підсудний у клопотанні вказують на неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута під час судового розгляду, у зв`язку з чим справа підлягає направленню на додаткове розслідування.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підсудного підлягає до задоволення.
Даного висновку суд дійшов зі слідуючих підстав.
Згідно ст.281 КПК України (в ред.1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Підсудний ОСОБА_6 під час судового розгляду на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання.
В судовому засіданні із списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання, що є додатком до обвинувального висновку, допитано лише свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та за клопотанням прокурора Білоуса.
Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 під час нинішнього судового розгляду допитані не були. Впродовж судового розгляду суд викликав вказаних осіб до суду для допиту, однак, згідно численних поштових повідомлень повістки їм не вручені, постанови суду про привід цих свідків не виконані співробітниками Ладижинського МВ УМВС України у Вінницькій області, з тих підстав, що вказані громадяни проживають за межами України, зокрема у Російській Федерації.
Скасовуючи попередній вирок суду колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області в ухвалі від 28.01.2015 року вказала на неможливість оголошення показів вказаних вище осіб, за відсутності даних про неможливість їх допиту.
Відповідно до ч.7 ст. 374 КПК України (в ред.1960 року) вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.
На виконання ухвали Апеляційного суду Вінницької області нинішнім складом суду 31.08.2015 року винесено постанову судове доручення, відповідно до якої доручено Ладижинському МВ УМВС України у Вінницькій області встановити місцезнаходження свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , чи перетинали ці особи державний кордон України, в тому числі з Російською Федерацією, в якому напрямку, починаючи з серпня 2014 року по час винесення постанови.
Постанова суду співробітниками Ладижинського МВ виконана не була, у зв`язку з чим 02.11.2015 року на адресу начальника УМВС України у Вінницькій області винесено та направлено окрему постанову з метою невідкладного усунення порушень, а саме ігнорування судового рішення керівництвом Ладижинського МВ.
Порушення, на які вказав суд в окремій постанові керівництвом обласного відомства внутрішніх справ не усунуті, жодних заходів щодо спонукання до виконання судового доручення співробітників Ладижинського МВ не вжито, винні особи не були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Листом свою бездіяльність очільник зазначеного відомства пояснив тим, що працівники міліції перейшли працювати на службу у встановленому порядку до Національної поліції.
Слід звернути увагу на ту обставину, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 щоразу, як справа надходила до провадження органів досудового розслідування для організації додаткового розслідування, їх уповноважені органи віднаходили можливість безпосередньо допитати вказаних осіб, про що свідчать їх протоколи допиту в матеріалах справи. Однак, після надходження справи до суду, під час судового розгляду свідки до суду не з`являлися, невиконання постанови про їх привід співробітники Ладижинського МВ мотивували перебуванням цих осіб за кордоном.
Таким чином, станом на час вирішення справи та прийняття судом рішення, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 судом не допитані. Суд вичерпав процесуальні можливості доставити їх до суду, однак, через бездіяльність посадових осіб органів внутрішніх справ щодо невиконання вказаних постанов суду, позбавлений можливості відповідно до ст. 306 КПК України (в ред.1960 року) визнати їх явку неможливою та оголосити їх покази.
Крім того, за відсутності особи, її безпосереднього допиту, в тому числі захистом, оголошення показань цих осіб, даних під час досудового розслідування, під час судових засідань іншому складу суду, суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
Крім того, свідком у даній справі є ОСОБА_7 , - особа з легендованими анкетними даними, закупщик. 31.08.2015 року в судовому засіданні судом задоволено клопотання прокурора про допит вказаного свідка з використанням технічних засобів з іншого приміщення в режимі відеоконференції в судовому засіданні, призначеному на 01.10.2015 року. Виконання постанови доручено керівнику Ладижинського МВ. Зазначена постанова останнім отримана, однак не виконана. ОСОБА_7 до суду для допиту не доставлено, причини невиконання постанови також не повідомлені.
Про вказані порушення норм КПК було доведено до відома начальника УМВС України у Вінницькій області згаданою вище окремою постановою.
Таким чином, під час судового розгляду не було допитано ключового свідка, якому, згідно обвинувачення, 28.03.2008 року близько 10.00 год. під час оперативної закупки, ОСОБА_6 збув наркотичний засіб.
Без безпосереднього допиту зазначеного свідка суд не вбачає підстав для оголошення його показів під час досудового розслідування, минулих судових розглядів. Виходячи із положень ст. 2 КПК України (в ред. 1960 року), суд не може покласти в обґрунтування обвинувального вироку відносно ОСОБА_6 показання свідка ОСОБА_7 , дані ними на досудовому слідстві, під час минулих судових розглядів враховуючи їх суперечливість та неоднозначність, не порушивши право підсудного на їх допит у судовому засіданні, як того вимагає підпункт «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В даному випадку, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка спрямована на визнання порушень вказаного пункту Конвенції за подібних умов.
Вказане у сукупності з обставинами, викладеними підсудним в клопотанні вказують на неповноту та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута під час судового розгляду.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Відповідно до ст. 64 КПК України (в ред.1960 року) доказуванню підлягають подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином.
Згідно вимог ст. 22 КПК України (в ред.1960 року), прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.
Ці вимоги закону досудовим слідством не виконані. Обвинувачення ґрунтується на суперечливих доказах.
Отже, органами досудового слідства не перевірено всіх об`єктивних даних по даній кримінальній справі та не зібрано всіх необхідних доказів, поставлено під сумнів інкримінований ОСОБА_6 злочин, а зібраними та наявними доказами - не підтверджено та не спростовано вину останнього.
Відповідно до ст. 16-1 ч.6 КПК України (в ред. 1960 року) суд створює умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, та не покликаний відшукувати докази винуватості особи.
Органами досудового слідства допущена неповнота слідства за наявності в справі суперечливих доказів, які стосуються істотних обставин, яким суд не може дати однозначної оцінки без перевірки зазначених вище обставин і що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти висновку про винність або невинуватість підсудного ОСОБА_6 за ст. 307 ч.2 КК України, а також необхідністю проведення великого додаткового об`єму робіт.
Під час додаткового розслідування необхідно усунути вказані недоліки досудового слідства шляхом проведення відповідних слідчих дій, ретельно перевірити обставини оперативної закупки, та правильність кваліфікації дій підсудного.
Обвинувальний акт у даній справі був затверджений прокурором м. Ладижин. Однак, враховуючи те, що з 16.12.2015 року згідно із Законом України «Про прокуратуру» прокуратура м. Ладижин реорганізована в Бершадську місцеву прокуратуру Вінницької області, справа підлягає направленню для проведення додаткового розслідування керівнику цієї прокуратури.
Керуючись ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року), суд, -
п о с т а н о в и в :
Клопотання підсудного задовольнити.
Кримінальну справу № 147/142/13-к про обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України направити прокурору Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області для організації проведення додаткового розслідування.
Постанова може бути оскаржена протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Вінницької області.
Суддя