Справа № 639/1116/16-к
Провадж. № 1-КС/639/147/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчо-заарештованого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 на порушення прав його підзахисного ОСОБА_4 ,1973 року народження, який тримається під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області №27, -

В с т а н о в и в :

01.02.2016 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить визнати незаконним утримання ОСОБА_4 під вартою. При цьому захисник зазначив, що вироком Жовтневого райсуду м.Харкова від 29 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України ( в ред.18.04.2013р.) та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки. До набрання вироком суду законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області (№27). Захисник посилається, що вирок суду в частині обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили є незаконним та таким, що порушує норми кримінально-процесуального законодавства України. Так суд, який ухвалював вирок, самостійно, без належного письмового клопотання прокурора та обґрунтування наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обрав йому вказаний запобіжний захід. При цьому у вироку суду також зазначено, що він не набрав законної сили, однак підлягає негайному виконанню в частині запобіжного заходу, що є порушенням вимог ст.ст.532-540 КПК України, оскільки ними не передбачено виконання частини судового рішення, в тому числі і обвинувального вироку. Посилаючись на ст.206 КПК України , ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, просить звільнити ОСОБА_4 з-під варти через те, що відсутнє судове рішення, яке б набрало законної сили, а також через відсутність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засідання доводи поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчо-заарештований ОСОБА_4 просив також клопотання задовольнити.

Представник ХУВП №27 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, що відповідно до вимог ст.ст.135, 206 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду справи.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався,що на даний час наявне судове рішення, на підставі якого ОСОБА_4 тримається під вартою, що відповідно свідчить про необґрунтованість поданого клопотання.

Вислухавши думку прокурора, пояснення захисника та слідчо-арештованого, дослідивши зміст поданого клопотання про незаконність утримання особи під вартою, матеріали судової та особової справ, надані докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Жовтневого райсуду м.Харкова від 29 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України ( в ред.18.04.2013р.) та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки. До набрання вироком суду законної сили обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області (№27). Початок строку відбування покарання слід обчислювати з моменту фактичного затримання. Даний вирок не набрав законної сили.

Згідно довідки Жовтневого райсуду м.Харкова від 29.01.2016р. ОСОБА_4 взятий під варту 29.01.2016р. об 11 год.30 хв.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи. При цьому, дія запобіжного заходу у відношенні особи, щодо якої винесено обвинувальний вирок, може бути обрано та продовжено судом до моменту набрання судовим рішенням законної сили, тобто не обмежується визначеним строком застосування.

Оскільки при постановленні вироку судом першої інстанції прийняте рішення щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 та початку строку його застосування, тому дія тримання під вартою у відношення слідчо-заарештованого є обраною та продовженою до набранням вироком законної сили.

Виходячи із вищевикладених обставин, доводи клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 щодо незаконності утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 його підзахисного ОСОБА_4 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного клопотання, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах слідчо-заарештованого ОСОБА_4 ,1973 року народження, на незаконність утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області №27- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1