Справа № 361/4885/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1198/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 20.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого-судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001192 за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2015 року, яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із базовою середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні має дитину 7-ми років, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21.04.2015р. вироком Святошинського районного суду м. Києва за ст. 289 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі
На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного вироку, приєднано частково не відбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року і призначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою группою осіб, при таких обставинах.
Так, 02 квітня 2015 року, близько 23 години, в с. Красилівка Броварського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_7 перебував поблизу території ПП « ОСОБА_8 », що знаходиться по вул. Київська, 3-А, разом з невстановленою досудовим слідством особою. В подальшому, у обвинуваченого виник злочинний намір на заволодіння чужим майном, яке належить ПП «Путята В.А.». Реалізуючи свій намір, обвинувачений ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розуміючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися, через відсутність секцій паркану, зайшли на територію та підійшли до автомобіля «МАН». Знаходячись безпосередньо біля автомобіля «МАН», обвинувачений та невстановлена досудовим слідством особа, намагались таємно викрасти дві акумуляторні батареї «Форсе-192», що належали ПП « ОСОБА_8 » на загальну суму 3000 гривень, знявши їх з автомобіля та віднесли на деяку відстань, щоб в подальшому перенести за територію, де стояв вказаний автомобіль. Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Однак, обвинувачений ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, до кінця, з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий співробітниками охорони ПП «Путята В.А.». Своїми незаконними діями обвинувачений ОСОБА_7 намагався спричинити ПП «Путята В.А.» матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання. Просить виключити з резолютивної частини вироку рішення про призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання визначити у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом неправильно було застосовано ст.71 КК України, адже дана стаття застосовується у тому випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після ухвалення вироку. ОСОБА_7 раніше судимий вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2015 року, а даний злочин обвинувачений вчинив 02.04.2015, тобто до ухвалення попереднього вироку. З огляду на наведене, на думку прокурора, суд безпідставно застосував при призначенні остаточного покарання вимоги ст. 71 КК України та призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, хоча повинен був призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України є правильною і учасниками судового провадження не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, то вони є обгрунтованими.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Так, згідно з ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за сукупністю злочинів. В цьому випадку покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій третій ст. 70 КК України.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, тобто на підставі ст. 71 КК України, не звернув уваги на те, що обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України скоїв 02 квітня 2015 року, тобто, до постановлення вироку Святошинським районним судом міста Києва від 21.04.2015р., за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. За таких обставин остаточне покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено за правилами ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

За таких обставин вирок суду в частині призначення ОСОБА_7 остаточного покарання має бути приведений у відповідність до вимог закону.

Порушень вимог закону, які можуть бути підставою для скасування вироку суду, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2015 рокущодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 21.04.2015р. остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Судді:

__________________ ____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .