АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1654/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/910/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України
УХВАЛА
Іменем України
27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.07.2015р., якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою районний суд відмовив у задоволенні клопотання захиснику ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 .

Приймаючи таке рішення суд вказав, що судом не встановлено, що цілі покарання стосовно ОСОБА_7 були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку.

Не погоджуючись з таким висновком суду обвинувачений подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково на підставі ст.81 КК України. Так, апелянт відмічає, що висновки суду у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи. Він дійсно раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте всі стягнення погашені у встановленому законом порядку і після липня 2012р. він стягнень не мав. Має одне заохочення у вигляді подяки від начальника СІЗО. Крім того, суд не врахував, що він має неповнолітню дитину та матір пенсійного віку, постійне місце проживання та можливість працевлаштуватись до ТОВ «Талнікс» разом з цим має хронічне захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та прокурора в підтримку рішення районного суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ст.81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції та представлених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012р., з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013р., за ч.2 ст.307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_7 , засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, за який згідно ч.2, п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано, якщо він відбув не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховується з 01.09.2010р. і закінчується 30.03.2016р. тож на момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання.

З приводу доведеності сумлінної поведінки та ставлення до праці як факту виправлення ОСОБА_7 , районний суд зазначив наступне.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, згідно п.13 раніше вказаної Постанови Пленуму, мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо.

За час відбування покарання ОСОБА_7 мав: два стягнення у 2010р., два стягнення у 2011р., одне стягнення у 2012р., далі не мав жодного стягнення та одне заохочення у 2015р. за активну участь у роботах з благоустрою території установи (т.1 а.с.117). Ці ж данні наведені в ухвалі суду (т.1 а.с.190) при цьому, всі стягнення на момент розгляду погашені в установленому законом порядку.

Крім того, районним судом встановлено, що у зв`язку з притягненням ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за епізодом від 22.08.2010р., який виділений ухвалою апеляційного суду від 16.12.2013р. і повернутий на додаткове розслідування, згідно відповіді в.о. начальника Харківського слідчого ізолятора від 03.07.2015р. №12/5-3501 зазначена установа не є місцем відбування покарання засудженим, тому до участі у програмах диференційованого виховного впливу та в самодіяльних організаціях він не залучався; засуджений ОСОБА_7 не мав змоги звернутися до адміністрації установи з відповідною заявою щодо залучення його до праці, оскільки засуджений відбував покарання за вчинення умисного тяжкого злочину (т.1 а.с.183).

Відповідно до медичних довідок Харківського слідчого ізолятора, ОСОБА_7 має захворювання тромбофлебічний синдром лівої гомілки, набряково-больова форма; хронічна венозна недостатність 2-го ступеню. Рекомендовано амбулаторний курс медикаментозного лікування. На даний час він перебуває на диспансерному обліку у лікарів медичної частини установи з приводу вищевказаного захворювання. З вищезазначеним захворюванням можливо залучення до ЛФК (т.1 а.с.182).

Надаючи ж оцінку поведінці засудженого ОСОБА_7 протягом усього часу відбування покарання, суд відзначив, що він мав 5 стягнень, які хоча на теперішній час і погашені, але 3 з них були застосовані за зберігання заборонених предметів продуктів з ознаками бродіння, а одне у зв`язку зі знаходженням у стані алкогольного сп`яніння. Згідно письмових пояснень засудженого вину у зазначених порушеннях він визнавав, та зазначав, що самостійно виготовив та зберігав відповідні речовини для власного вживання. В цьому аспекті районний суд відзначив, що ОСОБА_7 засуджений саме за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних речовин, попередні дві судимості також були за аналогічні злочини, а сукупно в місцях позбавлення волі він відбув майже 20 років (т.1 а.с.191).

Згідно характеристик ОСОБА_7 змінив свою поведінку на кращу, підтримує зразкову чистоту у камері, за характером спокійний, розсудливий, у відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовий, коректний, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить для себе вірні висновки, зовнішній вигляд охайний, санітарно-гігієнічних норм дотримується, провину у скоєному злочині визнає, у скоєному розкаюється (т.1 а.с.115-116).

Крім того, районним судом встановлено, що ОСОБА_7 , згідно наявних в матеріалах справи довідок, після звільнення може бути працевлаштований у ТОВ «Талмікс» та має місце постійного проживання.

На підставі вищевикладених обставин районний суд вказав, що не встановив, що цілі покарання стосовно ОСОБА_7 були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, з чим колегія суддів погодитись не може оскільки.

З довідки про заохочення та стягнення (т.1 а.с.117) чітко простежується процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування покарання: перші два роки по два стягнення, потім одне стягнення, далі три роки жодного, а на шостий рік є заохочення і саме за активну участь у роботах з благоустрою території установи.

Тож, розглядаючи матеріали щодо застосування умовно-дострокового звільнення суд зобов`язаний був звернути увагу на цю довідку заохочень та стягнень, а саме на дати застосування заохочень та стягнень, які в сукупності з вищенаведеними документами, на думку колегії суддів, свідчать про виправлення ОСОБА_7 , оскільки це ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Крім того, матеріали кримінального провадження підтверджують наявність у засудженого доньки 13.02.2009р. (т.1 а.с.122), а згідно раніше згаданої характеристики, яка при цьому є позитивною, ОСОБА_7 підтримував відносини як з своєю дружиною так і з матір`ю (т.1 а.с.116), яка є особою пенсійного віку (т.1 а.с.123, 124).

Разом з цим, поза увагою суду залишився той факт, що представник Харківського слідчого ізолятора не заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 , що за переконанням колегії суддів, підтверджують висновки посадових осіб колонії про виправлення засудженого та про його стійки наміри на суспільно-корисне подальше існування.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції всупереч вищевикладеним фактичним обставинам, які дають підстави для застосування до ОСОБА_7 положення ст.81 КК України не застосував закон, який підлягає застосуванню, то це згідно п.1 ч.1 ст.413 та п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 413, 419, п.1 ч.1 ст.413, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу, з доповненнями, засудженого задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.07.2015р. скасувати.

Клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.11.2012р., з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.12.2013р., на невідбуту частину покарання строком 7(сім) місяців 1(один) день, звільнівши його в залі суду негайно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді