Справа №1490/4022/12 27.09.2012 27.09.2012 31.08.2015
провадження № 11/1490/694/12 категорія: ч.2 ст.187 КК України
головуючий суду I-ї інстанції: ОСОБА_1 доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3
суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засуджених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2012 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого
засуджено:
- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі, із конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого;
засуджено:
-за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 кошти в розмірі 2977 грн. 92 коп., витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування ОСОБА_10 , на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради; 5138 грн. 47 коп. на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування майнової шкоди.

За вироком суду 26.06.2011 року, близько 01.00 год. ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, проник в кімнату АДРЕСА_1 і таємно викрав майно ОСОБА_11 : мобільний телефон «Nokia С» з сім-картою мобільного оператора МТС, цифровий фотоапарат «Samsung», гроші в сумі 1200грн., заподіявши потерпілому майнову шкоду на загальну суму З044.66грн.

02.07.2011 року близько 02.00 год. в парку «Перемога» по пр. Героїв Сталінграда, 2 в м. Миколаєві ОСОБА_12 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, наніс удар локтем в область голови ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Після чого близько 02.30 год. ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_9 напали на ОСОБА_14 та із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, заволоділи його майном, а саме: ОСОБА_15 заволодів гаманцем, де знаходилися гроші в сумі 3700грн., п`ять кредитних карток, два пропуска на ім`я ОСОБА_14 , а ОСОБА_13 заволодів двома срібними ланцюжками, кулоном, мобільним телефоном «Siemens», сім-карткою мобільного оператора «Діджус».

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_14 завдана майнова шкода на загальну суму 4800грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, звільнивши його від відбуття призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України. Посилається на те, що він повністю визнавав себе винним, сприяв розкриттю злочину; вперше вчинив злочин; за місцем проживання характеризується позитивно; має постійну роботу, за місцем якої теж характеризується позитивно; добровільно відшкодував завдані збитки. Також просить врахувати його вік на момент вчинення злочину, а також його поведінку на час розгляду справи, що на думку апелянта свідчить про можливість його виправлення без відбуття покарання.

Виходячи із змісту апеляції, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини їх підзахисного ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, просять виправдати його за недоведеністю вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Крім того, просять перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому за цей злочин покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Теж саме покарання просять призначити ОСОБА_8 за сукупністю злочинів за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

На думку апелянтів також не підлягають стягненню з їх підзахисного кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування ОСОБА_10 на користь держави та на користь самого ОСОБА_10 через недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

З цих же підстав на думку апелянтів не підлягає застосуванню додаткова міра покарання у виді конфіскації майна.
Вважають, що суд порушив вимоги ст.22 КПК України, дослідивши обставини справи однобічно і неповно.
Виклавши в апеляції показання потерпілого ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , вказують на недоведеність вини ОСОБА_8 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Звертають увагу на те, що в матеріалах справи є дані, які свідчать про причетність до вказаного злочину інших осіб.
Не згодні із кваліфікацією дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України з огляду на те, що удар він наніс ОСОБА_14 не з метою заволодіння чужим майном, а на захист ОСОБА_15 , який був ініціатором конфлікту. Стверджують, що умисел на заволодіння чужим майном у їх підзахисного виник раптово, вже після нанесення удару.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на підтримку апеляцій, думку прокурора, який не підтримав апеляції і просив їх не задовольняти, а вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та додатково надані матеріали, обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої з проникненням у житло, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами і його дії за даним епізодом вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирок в цій частині ніким з учасників процесу не оспорюється.
Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, теж відповідають фактичним обставинам справи, і підтверджуються дослідженими судом та викладеними у вироку доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 показав, що 02.07.2011 року він разом із ОСОБА_16 знаходилися в парку «Перемога» по пр. Героїв Сталінграда в м. Миколаєві, де його хтось вдарив і він упав. Отямився у лікарні.За висновком єксперта йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка нанесла удар локтем в область голови ОСОБА_10 , від чого той упав, що підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.07. 2011 року (т.1 а.с. 90).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 підтвердив, що саме ОСОБА_8 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Засуджений ОСОБА_9 під час досудового слідства теж вказував на ОСОБА_8 , як на особу, яка нанесла удар локтем в обличчя ОСОБА_10 , від чого той упав. (т.1 а.с. 86-87).

Заява ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів слідства, внаслідок чого він обмовив ОСОБА_8 не знайшла свого підтвердження в ході перевірки, за результатами якої 27.10. 2011 року винесена постанова про відмову в порушення кримінальної справи (т.2 а.с.32-33).

Тому суд обгрунтовано взяв до уваги показання ОСОБА_9 , які він давав під час досудового слідства, оскільки вони узгоджувалися з іншими доказами по справі, і відкинув його показання, надані ним в судовому засіданні.
Є вірною оцінка судом показань і засудженого ОСОБА_8 , який під час досудового слідства підтвердив, що він наніс удар локтем в область голови ОСОБА_10 , від чого той упав, та в ході відтворення обстановки та обставин події від 06.07.2011 року показав механізм нанесення удару( т.1 а.с.78-83).

Суд обгрунтовано взяв до уваги ці показання засудженого ОСОБА_8 , оскільки вони підтверджуються іншими доказами по справі, зокрема висновком судово-медичної експертизи №1707 від 17.08.2011 року, якою встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді синця у внутрішнього кута лівого ока, субдурального крововиливу в лобових відділах, субарахноїдального крововиливу, лінійного перелому потиличної кістки спричинені за тим механізмом, на який вказував ОСОБА_8 (т.1 а.с.184-186).

Не знайшли свого підтвердження показання ОСОБА_8 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_22 показав суду, що він із дівчиною по імені Настя знаходилися в парку «Перемога», але заперечував факт побиття ним ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_18 теж спростувала твердження ОСОБА_8 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ОСОБА_22 . Стверджувала, що вона з ОСОБА_22 знаходилися в парку «Перемога» і останній нікого не бив (т.1 а.с. 110,111).

Свідок ОСОБА_20 підтвердив факт знаходження ОСОБА_22 з дівчиною в парку «Перемога» в той день, коли був побитий ОСОБА_10 .

Але ні вказаний свідок, ні інши свідки: ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , на показання яких посилалися апелянти у своїх апеляціях, не були очевидцями нанесення удару ОСОБА_10 , а бачили тільки наслідки побиття. З їх показань вбачається, що ОСОБА_10 нерухомий лежав на землі. Після чого його забрала машина швидкої допомоги

Таким чином, позбавлені підстав доводи апелянтів про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не ОСОБА_8 , а іншими особами.

Оцінивши за даним епізодом докази у сукупності, суд дійшов вірного висновку, що саме ОСОБА_8 спричинив тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, ОСОБА_10 і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України.

Колегія суддів не вбачає порушень вимог КПК України, на що вказували апелянти, оскільки судом всебічно і повно були досліджені обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Встановивши, що ОСОБА_10 завдана майнова шкода, суд виходячи із вимог ст. 28 КПК України, ст.1166 ЦК України, обгрунтовано стягнув її з ОСОБА_8 , який своїми протиправними діями її завдав.

Крім того, суд у відповідності із вимогами ст. 93-1 КПК України, ст. 1206 ЦК України обгрунтовано стягнув з ОСОБА_8 кошти на лікування потерпілого ОСОБА_10 , витрачені закладом охорони здоров`я - міською лікарнею швидкої медичної допомоги, що знайшло своє підтвердження у довідці Миколаївського відділу охорони здоров`я (т.1 а.с.138).

Погоджується колегія суддів і із кваліфікацією дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_14 .
Самі засуджені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не заперечували побиття ними ОСОБА_14 та заволодіння майном потерпілого.
Так, засуджений ОСОБА_9 показав суду, що він перший вдарив ОСОБА_14 за те, що той грубо відповів на його прохання дати сигарету. Після чого позвав ОСОБА_8 на допомогу. ОСОБА_8 теж наніс удар. В ході побиття ОСОБА_14 він забрав гаманець, а ОСОБА_8 телефон та ланцюжок. У гаманці були гроші, які він із ОСОБА_8 поділили.
Засуджений ОСОБА_8 показав суду, що ОСОБА_9 хотів «розкрутити» ОСОБА_14 на пиво. Коли потерпілий відійшов від них, то ОСОБА_9 пішов за ним. Він побачив між ними драку і підійшов до них, щоб допомогти ОСОБА_9 . В ході побиття ОСОБА_14 він забрав телефон та ланцюжок потерпілого, які потім викинув.
Потерпілий ОСОБА_14 підтвердив факт його побиття двома хлопцями та заволодіння майном при наступних обставинах. Від удару в область голови він упав на землю. Його побиття продовжили двоє хлопців, які наносили удари ногами в різні частини тіла. В ході побиття забрали із кишені гаманець з грошима, кредитними картками, мобільний телефон та зірвали з шиї два ланцюжка з кулоном.
В ході огляду місця події 02.07.2011 року, який проводився за участю ОСОБА_8 , були вилучені: гаманець, кредитні картки, 2 пропуски, ланцюжок з кулоном та частина ланцюжка (т.1 а.с. 3-4), які були оглянуті (т.1 а.с.41) та визнані речовими доказами (т.1 а.с.42).
Із протоколу пред`явлення для впізнання від 02.07.2011 року видно, що свідок ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як осіб, які побили ОСОБА_14 ( т.1 а.с.11,12).
Факт застосування до ОСОБА_14 насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого знайшов своє підтвердження у висновку судово-медичної експертизи № 1696 від 08.08.2011 року, згідно якому ОСОБА_14 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.с.193,194).

Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_8 і ОСОБА_9 діяли узгоджено і їх дії були направлені на заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, після чого вони спільно розпорядилися викраденим, тобто кожний з них своїми активними діями виконав об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Зазначене спростовує наведені в апеляції доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про недоведеність попередньої змови між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на вчинення вказаного злочину та застосування насильства з боку ОСОБА_8 відносно потерпілого на захист ОСОБА_9 .

З огляду на наведене підстав для перекваліфікації дій засудженого ОСОБА_8 з ч.2 ст.187 на ч.2 ст.186 КК України, як просять апелянти, не має.

Покарання ОСОБА_8 і ОСОБА_9 суд призначив відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкцій статей, за якими вони визнані винними, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, ступеня участі кожного в їх вчиненні, даних про особу кожного з них та обставин справи, що обтяжують та пом`якшують їх відповідальність, у тому числі й тих, на які є посилання в апеляціях.
Так, суд при визначенні покарання ОСОБА_8 врахував скоєння ним тяжких злочинів, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, а також пом`якшуючи покарання обставини: активне сприяння розкриттю злочинів, часткове погашення майнової шкоди.

При визначенні покарання ОСОБА_9 суд врахував вчинення ним тяжкого злочину, дані про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи; пом`якшуючи покарання обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, погашення майнової шкоди в повному обсязі.

Також суд врахував обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на наявність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину та з урахуванням даних про його особу, суд обгрунтовано застосував ст.69 КК України і призначив останньому основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України, яке на думку колегії суддів є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. З цих же підстав суд обгрунтовано не призначив ОСОБА_9 передбачене санкцією вказаної статті додаткове покарання.
Колегія суддів вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_8 відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі винного і теж є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Отже доводи апелянтів про надмірну суворість призначеного ОСОБА_8 покарання і на можливість призначення йому покарання згідно положенням ст. 69 КК України, є безпідставні.
Позбавлені підстав і доводи апелянтів про можливість незастосування до ОСОБА_8 додаткового покарання у виді конфіскації майна, оскільки за санкцією ч.2 ст.187 КК України таке покарання є обов?язковим.
Додатково надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_9 , з яких видно, що він за місцем роботи характеризується позитивно і трудовий колектив йому довіряє, тільки підтверджують правильність прийнятого судом рішення про застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 .
Але з огляду на тяжкість вчиненого злочину, його суспільної небезпеки, наявності обтяжуючої покарання обставини- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання на думку колегії суддів неможливо.
Тому прохання засудженого ОСОБА_9 про його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не підлягає задоволенню.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 є необгрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обгрунтованим, який слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_8 залишити без задоволення,

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2012 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без зміни.

Головуючий:
Судді: