Справа № 676/7604/15-к
Провадження № 1-кп/676/537/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за ст. 348 КК України,
в с т а н о в и л а:

18 грудня 2015 року до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по закінченню робочого часу з Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури надійшли матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 23 жовтня 2015 року до ЄРДР за № 0002255 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.

В підготовчому судовому засіданні всі учасники провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі цього клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Однак, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд дійшов висновку про необхідність його повернення прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам чинного КПК України.

Відповідно ж до вимог ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Право кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а також право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, закріплене у п. п. «а», «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 291 КПК України закріплено перелік вичерпних вимог до обвинувального акта, зокрема, як вбачається з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За змістом цієї норми закону фактичні обставини та формулювання обвинувачення повинні бути викладені з урахуванням вимог ст. ст. 91, 374 КПК України, якими визначено перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та що має містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, при цьому фактичні обставини та формулювання обвинувачення не повинні суперечити один одному.

Однак клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру наведеній вище конвенційній нормі та нормам чинного кримінального процесуального закону не відповідає.

Так, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у ньому взагалі відсутнє формулювання обвинувачення, що в силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України є обов`язковим,

Обвинувачення ж (згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України) це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх складових, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, порушують право ОСОБА_5 на захист, перешкоджають повному та всебічному розгляду кримінального провадження судом, а також проведенню та завершенню судового розгляду протягом розумного строку.

Крім того, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вимогам п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить відомостей про дату його затвердження прокурором.

До того ж, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в порушення вимог ч. 2 ст. 292 КПК України не містить інформації про вид примусового заходу медичного характеру, який пропонується застосувати щодо ОСОБА_5 , оскільки такий вид примусових заходів медичного характеру як наведене стороною обвинувачення примусове лікування зі звичайним режимом утримання чинним КК України не передбачено.

Так, частина 1 ст. 94 КК України визначає, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Наведений перелік зазначених видів примусових заходів медичного характеру є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак сторона обвинувачення у клопотанні просить суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру у вигляді примусового лікування зі звичайним режимом утримання, застосування якого чинним законодавством України не передбачено, крім того, суперечить рекомендаціям лікарів-психіатрів, викладеним у акті стаціонарної судово-психіатричної експертизи, на який у тексті клопотання посилається прокурор, що свідчать про те, що ОСОБА_5 рекомендовані до застосування примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психічного закладу з посиленим наглядом, тобто крім самої назви виду примусових заходів медичного характеру стороною обвинувачення всупереч рекомендаціям лікарів пропонується звичайний режим утримання.

Наведені обставини унеможливлюють прийняття судом рішення про застосування виду примусових заходів медичного характеру, який передбачений у ст. 94 КК України, у випадку визнання доведеним, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Також у клопотанні відсутня позиція щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я, хоча явка ОСОБА_5 забезпечена стороною обвинувачення шляхом конвоювання, що свідчить про можливість його участі у судових засіданнях, водночас до клопотання не долучено розписки про вручення йому клопотання з додатками.

Крім того, у тексті клопотання містяться дані про достатність зібраних доказів щодо вини невідомої особи ОСОБА_7 , який учасником судового провадження не є.

На підставі викладеного клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України необхідно повернути прокурору.

Щодо запобіжного заходу, то суд, вважаючи, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або ж довічне позбавлення волі, вважає за необхідне змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід, визначений п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на строк 30 днів, оскільки з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби до особи судом застосовуються саме запобіжні заходи, визначені у ст. 508 КПК України, а менш обтяжливий запобіжний захід, визначений ст. 508 КПК України, передача на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, на думку суду, не запобігатиме ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369-372 КПК України,
п о с т а н о в и в :

Повернути прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 .

Змінити обраний запобіжний захід на поміщення ОСОБА_5 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на строк 30 днів до 19 січня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали, через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_8 -Годлевська