н/п 1-кс/640/5980/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчих - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
користувача майном ОСОБА_5 ,
Підставами для арешту майна слідчий вказав, що 18.08.2015 року при дослідженні автомобіля Ауді А6, д.н.з. НОМЕР_1 , експертом сектору КДТЗ відділу ІТЕТЕ НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, 13 виявлено, що був підроблений бланк документу «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ».
Згідно висновку експертного дослідження № 21/230/8Д від 18.08.2015 бланк документу «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» був підроблений.
Слідчий вказав, що автомобіль "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України, та у зв`язку з тим, що бланк документу «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» був підроблений та відповідно до ст. 358 КК України підроблення посвідчення або іншого офіційного документу є предметом злочину, тобто вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у п.3 ч.2 ст.167 КПК України, 18.08.2015 старшим слідчим СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області проведений огляд за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, в ході якого вилучені автомобіль "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
В ході досудового розслідування встановлено, що вищевказаний автомобіль знаходився у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає у м. Харкові, а згідно свідоцтва про реєстрацію перебуває у власності ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судово-автотехнічної та судово-криміналістичної експертиз, а також враховуючи, що вилучені автомобіль " Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, тому виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 18.08.2015 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою забезпечення арешту майна слідчий просив розглянути клопотання без повідомлення осіб, у володінні яких перебуває вказане майно.
У судовому засіданні слідчі підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Оскільки слідчим не було доведено, що існує реальна загроза зміни або знищення речей та документів, власник майна ОСОБА_7 про час та місце розгляду клопотання слідчого повідомлялася належним чином, проте у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
Користувач майном ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про арешт майна заперечував, просив надати йому автомобіль на відповідальне зберігання та можливість законно його оформити.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення цивільного позову та для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст.131 КПК України.
Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
У відповідності до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно наданих матеріалів, на теперішній час стороною обвинувачення доведено та підтверджено документально в межах даного кримінального провадження, що бланк документу «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_2 (бланк СРГ 117849), яке видано 20.05.2009 не відповідає бланкам, які є в офіційному обігу. Вказане підтверджується висновком експертного дослідження № 21/230/8Д від 18.08.2015.
В ході огляду 18.08.2015 за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, вилучені автомобіль "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відносно яких на теперішній час слідчим наведено достатньо даних, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є предметом скоєння злочину.
Враховуючи те, що вилучені відповідно до протоколу огляду від 18.08.2015 року автомобіль "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , відповідають критеріям, зазначеним у ст. 167 КПК України, а також те, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказані в клопотанні речі та документи мають доказове значення для досудового розслідування, а також можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Застосовуючи захід забезпечення у виді арешту майна при вирішенні даного питання, слідчим суддею враховані правові підстави для такого арешту, про які зазначено вище, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тавважає за необхідне заборонити власнику автомобіля "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173,309, 372 КПК України,слідчий суддя,-
Накласти арешт на вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 18.08.2015 р. майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження, продажу та керування вказаним автомобілем.
Місцем зберігання автомобіля "Ауді А6" д.н.з. НОМЕР_1 визначити спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1