АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/456/2012 Номер провадження 10/1690/456/2012Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_2: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Захожай О.І.

суддів - Маліченко В.В., Кисіля А.М.

з участю прокурора - Живило В.Я.

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінальної справи за апеляцією захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, українця, громадянина України, розлученого, ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, раніше судимого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із справи вбачається, що до місцевого суду звернувся слідчий Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області з поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відносно ОСОБА_3 посилаючись на те, що перебуваючи на волі останній може ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини в кримінальній справі, продовжуватиме злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

В ході слідства ним встановлено, що у період часу з 15.00 год. 28.09.2012 року до 05.00 год. 29.09.2012 року за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5, шляхом відчинення вхідних дверей, незаконно проникли до приміщень двох керівників МТФ, яка належить ПАФ «Подоляка» за адресою с. Лозівка Полтавського району, де шляхом використання газового різака, демонтували металеві конструкції приміщень, розрізали їх на частини, після чого таємно викрали частини зазначених металевих конструкцій швелера та металевий куток та вивезли їх на вантажному автомобілі за територію ПАФ «Подоляка», чим завдав збитку на загальну суму 29 150 грн.

По даному факту СВ Полтавського РВ УМВС порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Задовольняючи подання, районний суд вказав, що ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, зазначив, що останній може вплинути на показання свідків, а також, що перебуваючи на свободі, він буде продовжувати злочинну діяльність та намагатиметься перешкодити встановленню істини по справі.

З таким висновком суду не погодилася захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, яка просила постанову суду скасувати, а запобіжний захід з тримання під вартою змінити на підписку про невиїзд, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 працює, має постійне місце мешкання, має позитивні характеристики, єдиний в сімї має дохід, його дружина хворіє. Також вважає, що в постанові не вмотивовано за яких підстав ОСОБА_3 може перешкоджати проведенню досудового слідства та встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_3 в підтримку апеляції, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

В п.1 та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" вказано, що при вирішенні питань, повязаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (ст. 155 КПК) і продовженням строків тримання під вартою (ст. 156 КПК), суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 14 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. Взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1 ст. 155 КПК) , і коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність (ч. 2 ст. 148 КПК).

У відповідності п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» зі змінами, відповідно до ст. 150 КПК України мають бути враховані при обранні запобіжного заходу: вік підозрюваного, обвинуваченого, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання. Зясовуються дані про попередні судимості, соціальні звязки особи, її схильності (чи вживає наркотики, алкогольні напої тощо), спосіб життя, поведінку під час провадження в цій або іншій кримінальній справі (чи не ухилялася раніше особа від слідства, суду або виконання судових рішень, чи не вчинювала злочини проти правосуддя).

В своїй постанові суд посилається на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений дійсно притягувався до кримінальної відповідальності, проте дана судимість погашена. Вказану обставину суд першої інстанції не врахував та послався на судимість як на обставину, яка характеризує обвинуваченого.

Твердження суду, що ніде ОСОБА_6 не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, також не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки останній є приватним підприємцем, в його власності перебувають пять автомобілів маніпуляторів.

Залишилося поза увагою і той факт, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, сімю, позитивно характеризується.

Вказане свідчить, що при прийнятті рішення, суд не врахував дані, які підлягають встановленню при обранні запобіжного заходу.У звязку з наведеним в постанові суду маються суттєві протиріччя та невідповідність дійсності, що вплинуло на законність прийняття рішень у справі.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 підозрюється в скоєнні злочину за ч.3 ст.185 КК України. Згідно постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 на момент розгляду справи знаходився під вартою 11 днів без даних про предявлення обвинувачення, що є взагалі неприпустимим. Даному факту судом першої інстанції обовязкова правова оцінка була не надана. На даний час ОСОБА_3 предявлене обвинувачення за ч.5 ст.27, ст..185 ч.3 КК України щодо визнання його пособником.

Слід зазначити, що окрім вказаної кримінальної справи в матеріалах мається довідка по виявленим фактам скоєння злочинів, наданої старшим о/у в ОВС відділу УБОЗ УМВС України в Полтавській області, з якої вбачається причетність ОСОБА_3 до інших злочинів. По деяким фактам вказаних в довідці маються постанови про порушення кримінальних справ.

Проте районний суд не звернув увагу на вказане та не встановив причетність обвинуваченого до вчинення інших злочинів і не надав належну оцінку даним матеріалам.

Обираючи запобіжний захід суд вказав на можливість обвинуваченого вплинути на покарання свідків, зазначив, що перебуваючи на волі він буде продовжувати злочинну діяльність та намагатиметься перешкодити встановленню істини по справі, але не навів достатніх аргументів, які б давали підстави так вважати. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що інший підозрюваний у даній кримінальній справі ОСОБА_7А також знаходився під вартою.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд у своїй постанові не мотивував свої висновки та не надав належної оцінку матеріалам справи і належним чином не встановив дані про особу обвинуваченого.

У звязку з цим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи направленню на новий судовий розгляд до того ж суду. Під час нового розгляду подання суду необхідно зясувати обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, навести достатні підстави , які б вказували, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність, а також мотивувати, чому більш мякий запобіжний захід не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 41, 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію захисника ОСОБА_4Є в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 частково задовольнити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2012 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з під варти в залі судового засідання негайно.

С У Д Д І :

________ __________ __________

ОСОБА_1І ОСОБА_8 ОСОБА_9