Справа № 163/1876/15-к
Провадження № 1-кп/163/70/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000240 від 27.06.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з середньою освітою,

розлученого, непрацюючого, військовозобов`язаного,

згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 26 червня 2015 року близько 23 години, знаходячись на вулиці Горького в смт.Головне Любомльського району Волинської області, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , який виник раптово та супроводжувався нецензурною лайкою і шарпаниною, кулаками та ногами наніс останньому удари по тілу, в результаті чого вони обоє попадали на землю, де, продовжуючи боротьбу, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, почав кусати зубами ОСОБА_4 за різні частини тіла нижню щелепу, пальці рук та ніс, завдавши останньому такими своїми діями тілесні ушкодження, у вигляді глибокого садна місцями з переходом в поверхневі ранки у вигляді переривистого кільця, в проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва в центрі, двох поверхневих ран на нігтьовій фаланзі 2-го пальця правої китиці з боку 3-го пальця з крововиливом під нігтьову фалангу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, шести крововиливів на нігтьові фаланги 4-го пальця лівої китиці з крововиливом під ніготь, синців в ділянці внутрішнього лівого та правого плеча, грудної клітки зліва в 2-му міжребір`ї між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями, садна на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, рани з дефектом тканини (відсутності частини тканини носа) в ділянці основи носа зліва, в результаті чого наступило непоправне знівечення (спотворення, обезображення) обличчя ОСОБА_4 , що потягнуло за собою тяжкі тілесні ушкодження. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в заподіянні потерпілому ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та показав, що 26 червня 2015 року у нього було день народження, яке він святкував вдома з друзями, однак спиртних напоїв не вживав, оскільки планував їхати в Республіку Польща. Упродовж цього дня на його мобільний телефон телефонувала дочка потерпілого - ОСОБА_7 , з якою він раніше підтримував відносини та має спільну дитину. Спочатку ОСОБА_8 розмовляла з ним у нормальній формі, а потім почала ображати його нецензурними словами, у зв`язку із чим він вимкнув свій телефон, однак вона почала телефонувати до його товариша, який був у нього вдома. Близько 23-ї години гості почали розходитись та він вирішив з ними під`їхати до ОСОБА_7 , щоб вияснити відносини. Підходячи до будинку місця проживання останньої, зустрівся з її батьком, з яким у нього виник словесний конфлікт, в ході якого він виражався нецензурною лайкою. Даний конфлікт переріс спочатку у шарпанину, а потім у бійку. Під час бійки він та потерпілий наносили один одному удари ногами та руками хаотично - куди попало, а, перебуваючи уже на дорозі, попадали на землю, де неодноразово перекочувались один через одного, доки він не опинився зверху на потерпілому. В цей час їх почали розтягувати один від одного, при цьому, його також хтось з-заді бив та дряпав нігтями, тому він почав потерпілого кусати зубами, однак за які частини тіла не бачив, оскільки було темно. Те, що потерпілому відкусив частину носа не відчув та про це дізнався лише на наступний день. Умислу на заподіяння ОСОБА_4 таких тілесних ушкоджень він не мав та про такі наслідки навіть не думав. Про те, що сталося жалкує, у вчиненому щиро розкаявся та в залі суду у потерпілого попросив вибачення, яке останній прийняв. Також під час судового розгляду потерпілому відшкодував заподіяну матеріальну шкоду на лікування. Цивільний позов в частині заявленої суми моральної шкоди визнав частково, вважаючи її завищеною, погодився лише на суму у 5000 грн. При призначенні покарання поклався на розсуд суду, однак просив його суворо не карати.
Крім визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість доводиться також показаннями потерпілого, свідків та дослідженими судом письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що того вечора він йшов додому від свого батька та, підходячи до свого господарства, почув, як обвинувачений ОСОБА_6 , кричав по телефону «тут іде твій батько, я його розмалюю». Між ними виник конфлікт, який переріс у шарпанину, а потім у бійку, під час якої вони били один одного руками та ногами куди попало, при цьому перший бійку розпочав ОСОБА_6 . Коли обвинувачений обхопив його руками, то вони разом впали на землю, де він опинився під ОСОБА_6 . Перебуваючи на землі та продовжуючи бійку, він намагався вивернутись від обвинуваченого, однак останній почав його кусати за щелепу, ніс та пальці. В цей час з будинку вибігли його дружина, дочка та онуки, які почали відтягувати обвинуваченого від нього. Про те, що ОСОБА_6 відкусив йому частину носа спочатку не відчув та за обставин бійки болі не відчував, побачили це лише вдома. Вказав, що того вечора спиртних напоїв він не вживав та взагалі до інциденту з обвинуваченим алкоголю не вживав уже три місяці, лише після бійки, коли вдома виявив відсутність частини носа, випив орієнтовно 300 гр. горілки. Вважає, що дії обвинуваченого в момент бійки цілеспрямованими не були. Для відновлення його носа йому уже проведено дві пластичні операції, на що він витратив понад 20000 грн., однак ще необхідно провести третю операцію. Внаслідок таких дій ОСОБА_6 його зовнішній вигляд став незадовільним, у нього змінився звичний спосіб життя, він перестав виходити на люди, їздити в Республіку Польща, постійно перебуває вдома або в лікарні, оскільки соромиться свого вигляду. Підтримав суму цивільного позову щодо стягнення з обвинуваченого заподіяної йому моральної шкоди у 180000 грн., при цьому зазначив, що матеріальна шкода на його лікування ОСОБА_6 відшкодована добровільно. При призначенні обвинуваченому міри покарання поклався на розсуд суду, однак просив не позбавляти останнього волі реально, оскільки на його утриманні перебувають неповнолітні діти.
Із протоколу проведеного слідчого експерименту від 29.07.2015 року з участю обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що останній розповів та показав, яким чином відбувався конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 , як вони шарпалися, як наносив останньому тілесні ушкодження, а саме, удари в груди, в тому числі в лежачому положенні на землі, удари по ногах та, як кусав за підборіддя та ніс (а.с.67-72).
Зафіксовані у вказаному протоколі дані узгоджуються, як з показаннями обвинуваченого та потерпілого, так і з іншими дослідженими судом доказами.
Свідок ОСОБА_9 , яка доводиться дружиною потерпілого ОСОБА_4 , суду показала, що в той вечір, перебуваючи вдома разом з онуками, почула, як менша онучка кликала діда, тобто потерпілого. Вийшовши на вулицю, побачила, що обвинувачений ОСОБА_6 намагається затіяти бійку з її чоловіком, при цьому на її зауваження не реагував. Обвинувачений спочатку взяв руками ОСОБА_4 за горло, а потім збив його з ніг, від чого вони обоє попадали на землю, де потерпілий опинився знизу, а обвинувачений зверху - боком лежав на останньому, їх обличчя були одне навпроти одного. ОСОБА_4 , перебуваючи знизу, постійно хрипів та намагався вивернутись від обвинуваченого, а вона голосно кричала та всіляко відтягувала від нього ОСОБА_6 , при цьому, била останнього кулаками, ногами, в тому числі між ноги, а також дряпала його нігтями. Після бійки, вдома побачили у потерпілого відсутність лівої частини носа, а на шиї звисала обдерта шкіра. Крім цього, того ж вечора обвинувачений знову проходив повз їхнього будинку та погрожував фізичною розправою.
В ході проведеного слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_9 , що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.07.2015 року та фото-таблицях до нього, остання вказала на місце, де відбувався конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 , положення у яких перебував кожен із них під час конфлікту, а також, як обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи зверху на потерпілому, наносив йому удари кулаками рук та кусав за обличчя. При цьому, самого моменту укусу за ніс вона не бачила, однак вказала, що в той момент, коли відтягувала ОСОБА_6 від потерпілого, його рот знаходився навпроти обличчя останнього (а.с.43-47).
Свідок ОСОБА_7 , яка є донькою потерпілого ОСОБА_4 , дала показання про те, що з обвинуваченим ОСОБА_6 вона певний час підтримувала стосунки, однак на даний час між ними склались неприязні особисті відносини. Вони мають спільну дитину, однак від надання матеріальної допомоги на її утримання зі сторони обвинуваченого вона відмовилась. 26 червня 2015 року у ОСОБА_6 було день народження, а вона у дитячому садочку святкувала випускний своєї доньки. Того дня по мобільному телефону вона мала неприємну розмову з обвинуваченим, після якої останній вимкнув свій телефон. Біля 22 години ОСОБА_6 почав знову до неї телефонувати, а близько 23 години повідомив, що йде до неї додому та зараз «розбереться» з її батьком. Після цього, на вулиці відразу почула бійку, а вийшовши з будинку, побачила, як обвинувачений б`ється з її батьком потерпілим ОСОБА_4 . В цей час також вийшла мати свідок ОСОБА_9 , а вона забрала дітей та пішла всередину будинку. Після бійки все обличчя батька та його одяг були в крові. Оскільки фактично причиною даного конфлікту була вона, тому по сьогоднішній день батькові соромиться дивитися у вічі.
Встановлено, що під час конфлікту обвинувачений та потерпілий отримали тілесні ушкодження.
В обвинуваченого ОСОБА_6 при медичному опосвідченні виявлені синці в лобній ділянці зліва, навколо лівого ока, лівого стегна, садно на лівому скаті носа, крововиливи на слизовій оболонці правої та лівої щоки, що утворились від дії тупих предметів, можливо у вказаний час і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що встановлено висновком судово-медичного експерта Любомльського відділення судово-медичної експертизи від 01.07.2015 року за №69 (а.с.39).

Як слідує з повідомлення чергового лікаря від 26.06.2015 року за №59, адресованого Любомльському РВ УМВС України у Волинській області, потерпілий ОСОБА_4 був доставлений в лікарню з тяжкою травмою ампутацією спинки носа, яку, з його слів, він отримав в АДРЕСА_2 , внаслідок побиття ОСОБА_6 (а.с.10).

Згідно висновку судово-медичного експерта Любомльського відділення судово-медичної експертизи від 30.06.2015 року за №68, у потерпілого ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- рана з дефектом тканини (відсутності частини тканини носа) в ділянці основи носа зліва, яка, не виключено, могла утворитись внаслідок дії зубів людини, можливо у вказаний час, та відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, оскільки для свого лікування і створення окріплого рубця потрібен час не менше 7-8 діб, однак дана рана без оперативного (хірургічного) втручання є непоправною, якщо буде визначено, що наступило знівечення (спотворення, обезображення) обличчя, то дане ушкодження може бути розцінено, як тяжкі тілесні ушкодження;

- глибоке садно місцями з переходом в поверхневі ранки у вигляді переривистого кільця, в проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи зліва в центрі, дві поверхневі рани на нігтьовій фаланзі 2-го пальця правої китиці з боку 3-го пальця з крововиливом під нігтьову фалангу, що не виключає можливості утворення внаслідок дії зубів людини, можливо у вказаний час, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, оскільки для лікування ран і створення окріплих рубців потрібен час не менше 7-8 діб;

- шість крововиливів на нігтьовій фаланзі 4-го пальця лівої китиці з крововиливом під ніготь, які не виключено могли утворитись внаслідок дії зубів людини; синці в ділянці внутрішньої лівого та правого плеча, грудної клітки зліва в 2-му міжребір`ї між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями, які утворились від дії тупих предметів, можливо у вказаний час, не виключена можливість внаслідок дії пальців рук людини; садна на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, які утворились від дії тупих предметів з шорсткою діючою поверхнею, або тупо-загострених предметів, можливо у вказаний час, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.31-36).

Відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року, судово-медичний експерт не кваліфікує ушкодження обличчя як знівечення, оскільки це поняття не є медичним. Він визначає вид ушкодження, його особливості і механізм утворення, встановлює, чи є це ушкодження виправним або невиправним. Під виправністю ушкодження належить розуміти значне зменшення вираженості патологічних змін (рубця, деформації, порушення міміки тощо), з часом чи під дією нехірургічних засобів. Коли ж для усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція), то ушкодження обличчя вважається невиправним.

Наведене кореспондується з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п.27 постанови № 2 від 7 лютого 2003 року „Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", згідно яких, визначення наявності знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експертизи. Водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та про його кримінально-правову кваліфікацію.

Умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати за одночасної наявності двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання.
Отже, знівечення обличчя визначається стосовно будь-якої потерпілої особи, виходячи з естетичної оцінки нормального вигляду обличчя, та має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду.
Як встановлено вище з висновку судово-медичної експертизи від 30.06.2015 року за №68, для усунення вказаних змін носа, а саме, відновлення його анатомічної будови необхідне оперативне (хірургічне) втручання. При цьому, як вказав потерпілий, на ніс йому уже проведено дві пластичні операції.

Згідно копій виписок комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» за №12556 та №13618, потерпілий ОСОБА_4 перебував на лікуванні у даному медичному закладі з 21.07.2015 року по 11.08.2015 року та з 12.08.2015 року по 17.08.2015 року, та у цей період йому проведено дві операції, зокрема: 21.07.2015 року - операцію першого етапу індійської пластики дефекту лівого крила носа шматом з обличчя, а 12.08.2015 року операцію другого етапу індійської пластики лівого крила носа. Після другої операції рекомендовано хірургічну етапну корекцію шмата лівого крила носа та рубців донорської зони. В післяопераційні періоди потерпілий отримував антибіотикотерапію, знеболення, гемостатичні препарати, препарати для покращення регенерації ран, місцеве лікування ран.

Дружина та донька потерпілого ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , допитані судом в якості свідків, вказали, що життя потерпілого ОСОБА_4 після наслідків нанесених обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень змінилось, він став соромитись свого зовнішнього вигляду, перестав виходити на вулицю, спілкуватися зі знайомими, відвідувати громадські місця. Вважають, що його обличчя спотворене та з цього приводу сусіди висловлюють їм співчуття.
З фото-таблиць, приєднаних до протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 від 17.07.2015 року, із зображенням останнього після конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_6 , який мав місце 26.06.2015 року, дійсно вбачається відсутність лівої частини носа потерпілого, на рвані тканини країв якого накладено значну кількість швів. При цьому, на погляд суду, обличчя потерпілого має неприємний, жахливий вигляд, який не властивий нормальному людському обличчю, оскільки відсутність частини носа притягує до себе увагу оточуючих, викликає негативну реакцію (відразу) при погляді на обличчя потерпілого вцілому.
Порівнюючи вказані зображення потерпілого на фото-таблицях від 17.07.2015 року з фотокарткою його обличчя, зробленою до інциденту з обвинуваченим, можна безсумнівно стверджувати, що відсутність лівої частини носа потерпілого, дає його обличчю огидного, потворного вигляду, у зв`язку з чим та враховуючи, що це є непоправним, суд приходить до висновку, що останньому спричинене непоправне знівечення обличчя.
Таким чином, аналіз викладеного в сукупності з дослідженими в суді доказами, доводить винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме, спричинення потерпілому ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя.
Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, враховує те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, а також усі обставини кримінального провадження.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування потерпілому матеріальної шкоди на лікування останнього.
Як вбачається з розписки від 09.09.2015 року, потерпілий ОСОБА_4 отримав від обвинуваченого ОСОБА_6 кошти в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди на лікування в сумі 1900 доларів США та 1500 польських злотих, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 09.09.2015 року (100 доларів США = 2241,6926 грн., 100 польських злотих = 591,9791 грн.) становить 51471,85 грн.
Обставин, що обтяжують покарання винного, судом у кримінальному провадженні не встановлено.

Також суд приймає до уваги молодий вік обвинуваченого, його стан здоров`я, спосіб життя, сімейний та майновий стан, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина є інвалідом, те, що його батько є дитиною війни та інвалідом ІІ групи, позитивну характеристику з місця проживання, за яким обвинувачений приймає участь в громадському житті села, до кримінальної відповідальності хоча раніше й притягувався, проте його попередня судимість у встановленому законом порядку погашена, позицію потерпілого, який прийняв вибачення ОСОБА_6 та просив не позбавляти останнього волі реально.
Крім цього, суд зважує на встановлені фактичні обставини вчинення злочину, причини та умови при яких він був скоєний.
З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, однак на максимальний іспитовий строк, передбачений ч.4 ст.75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідає принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарань та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 в його користь, заподіяної злочином, моральної шкоди в сумі 180000 грн., яку обґрунтував тим, що йому злочинними діями обвинуваченого заподіяно фізичного болю, душевних страждань та моральних переживань, що потягло за собою негативні зміни в його житті, зокрема, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, відчуття сорому перед іншими громадянами через знівечення обличчя, непрацездатність у період лікування, що тягне зниження його добробуту тощо.
Суд вважає, що заявлені потерпілим вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Внаслідок ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого, потерпілий отримав непоправне знівечення обличчя, у зв`язку із чим уже двічі перебував на лікуванні з хірургічним втручанням, що, на думку суду, безумовно супроводжувалось фізичними та моральними стражданнями.
Критерії визначення розміру компенсації моральної шкоди прописані в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про компенсацію моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, згідно із п. 9 якої, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).
З огляду на викладені критерії та зважуючи на фізичні та моральні страждання потерпілого, якому спричинене тяжке тілесне ушкодження за ознакою непоправного знівечення обличчя, з приводу якого він певний час уже знаходився на лікуванні з хірургічним втручанням, у зв`язку з проведенням пластичних операцій, та таке лікування на даний час до кінця не завершене, на той факт, що він тривалий час відчував фізичну біль, а так само тривалість його моральних переживань, викликаних втратою звичного йому способу життя, соціальних зв`язків, сором`язливістю перед оточуючими через свій зовнішній вигляд, суд вважає, що сума в розмірі 30000 гривень буде розумним та справедливим розміром компенсації, перенесених потерпілим ОСОБА_4 моральних страждань.
Оскільки цивільний позов підлягає до задоволення частково, тому, з врахуванням засад співрозмірності, накладений ухвалою суду від 09.09.2015 року арешт на земельну ділянку обвинуваченого ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили, підлягає скасуванню, а арешт транспортного засобу залишенню без змін до повного погашення обвинуваченим заподіяної потерпілому моральної шкоди, яка визнана судом.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням злочину потерпілому ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

Арешт, накладений ухвалою Любомльського районного суду від 09.09.2015 року, на земельну ділянку, площею 0,15 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в смт. Головне Любомльського району Волинської області, кадастровий номер №:01:002:0146, після набрання вироком законної сили скасувати, а арешт, накладений цією ж ухвалою суду на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT 1,9D», 1992 року випуску, р.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , - залишити без змін до повного відшкодування потерпілому спричиненої злочином моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1