Справа № 734/3519/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/954/2015
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та прокурора на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді службового обмеження з утриманням 15% грошового забезпечення в дохід держави.

У своєму рішенні суд вказав, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не може бути застосоване оскільки засуджений відбув менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості.

Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 та прокурор подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять ухвалу суду скасувати та ухвалити своє рішення, яким звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання у вигляді службового обмеження з утриманням 15% грошового забезпечення в дохід держави.

В обґрунтування доводів апеляцій зазначають, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та на момент постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 07 жовтня 2014 року діяли положення закону про кримінальну відповідальність без змін, внесених Законом України «Про Національне антикорупційне бюро», при розгляді заяви ОСОБА_6 мали бути застосовані положення п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, які передбачали можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочини середньої тяжкості.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора, який також підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою застосувати умовно-дострокове звільнення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вироком від 23 квітня 2014 року Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 1 ст. 366 КК України і останньому призначено покарання за ч. 4 ст. 368 і ч. 1 ст. 366 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді п`яти років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, в установах, організаціях, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки з конфіскацією всього майна, яке є власність засудженого.

Ухвалою від 7 жовтня 2014 року колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в порядку ст. 404 КПК України вирок від 23.04.2014 року Деснянського районного суду м. Чернігова щодо ОСОБА_6 змінений. Дії ОСОБА_6 перекваліфіковані з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції закону від 13 травня 2014 року) і необхідно вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 368 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України і на підставі ст. 69 КК України та у відповідності до ст. 58 КК України останньому призначено покарання у вигляді службового обмеження на строк два роки з відрахуванням із суми 15 % грошового забезпечення в дохід держави.

Ухвалою Козелецького районного суду від 04.11.2015 ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді службового обмеження з утриманням 15% грошового забезпечення в дохід держави, що становить 11 місяців 5 днів.

При прийнятті рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 суд посилався на п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними до редакції даної норми 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання осіб, що вчинили злочини до 1 вересня 2001 р., тобто до набрання чинності новим КК, слід керуватися п. 11 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу.

Виходячи зі змісту зазначеного пункту умовно-дострокове звільнення

від відбування покарання названих осіб здійснюється з урахуванням

особливостей кожної кримінальної справи за правилами,

встановленими статтями 81 та 107 КК 2001 р., якщо вони

є більш м`якими, ніж ті, що були передбачені статтями 52, 52-1, 53

КК 1960 р., і, навпаки, за правилами, передбаченими

статтями 52, 52-1, 53 КК 1960 р., якщо вони є більш м`якими, ніж

ті, що встановлені статтями 81 та 107 КК 2001 р.

На момент вчинення засудженим ОСОБА_6 кримінального правопорушення диспозиція п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України передбачала умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.

Враховуючи вищевикладене, до засудженого ОСОБА_6 , з моменту вчинення ним кримінального правопорушення, повинні бути застосовані більш м`які норми, а саме п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, які передбачали можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом.

Тому, колегія суддів приходить до переконання, що з вказаних причин ухвала районного суду підлягає скасуванню.

Станом на 08 грудня 2015 року ОСОБА_6 відбув більше половини строку призначеного покарання.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що з 18.12.2014 по 05.04.2015 та з 04.09.2015 по 12.06.2015 ОСОБА_6 входив до складу сил та засобів сектору «С», що залучались та безпосередньо брали участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань. Під час вищевказаних відряджень виконував обов`язки заступника військового коменданта м. Слов`янськ. Характеризується позитивно та має неодноразові заохочення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення і підлягає звільненню від відбування покарання, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 419, 539 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2015 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

Заяву засудженого ОСОБА_6 задовольнити. Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді службового обмеження з утриманням 15% грошового забезпечення в дохід держави на невідбутній строк 9 місяців 29 днів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4