В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2012 Справа №1-747/11
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Кунцьо С.В.

за участю секретаря Чайковської М.В.

прокурора Семенець О.А.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, підполковника міліції в запасі, міського голови м. Бережани Тернопільської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

за ч.2 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, працюючи начальником відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, в силу своїх службових обовязків, дізнався про уповноваження 20 січня 2009 року Департаментом ДАІ МВС України приватного підприємця ОСОБА_3 на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду в облаштованій ним лабораторії з контролю якості технічного стану ДТЗ, по вул.Рогатинська, 101/1 у м.Бережани Тернопільської області. В другій половині серпня 2009 року, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_2 приїхав до ОСОБА_3 та повідомив, що умовою продовження його підприємницької діяльності по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду і не створення в майбутньому перешкод в такій діяльності є дача йому хабарів, в залежності від кількості транспортних засобів, які пройшли перевірку технічного стану, а саме 200 грн. з кожного транспортного засобу. В подальшому протягом вересня-листопада 2009 року ОСОБА_2 неодноразово приїжджав до ОСОБА_3 та нагадував про необхідність передачі йому вказаних хабарів. 03 грудня 2009 року, ОСОБА_2 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на одержання хабара у ОСОБА_3, приїхав до останнього та став наполягати, щоби той передав йому як хабар грошові кошти в розмірі 110000 гривень за вересень-листопад 2009 року, встановивши термін передачі грошових коштів до 05 грудня 2009 року. 04 грудня 2009 року, приблизно о 18.40 год., ОСОБА_2 перебуваючи в приміщенні діагностичної лабораторії ПП ОСОБА_3, що в м.Бережани по вул.Рогатинська, 101/1, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, одержав з причин що не залежали від його волі від ОСОБА_3 лише частину обумовленого хабара в розмірі 2200 грн. та 1100 доларів США, що по офіційному курсу Національного банку України на цю дату становило 8789 грн., на загальну суму 10989 грн., за сприяння у здійсненні підприємницької діяльності по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та не перешкоджання у здійсненні такої діяльності надалі.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що протягом 2007-2010 років він працював начальником відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області. В середині 2008 року його начальством було доведено про те, що з 2009 року буде змінено порядок проведення державного технічного огляду транспортних засобів, зокрема діагностика транспортних засобів перед їх державним технічним оглядом мала проводитись на приватних станціях технічного обслуговування, які повинні були створюватись в кожному районі, а тому перед ним як перед начальником ДАІ постало питання про відкриття такої діагностики в Бережанському районі. З цією метою він почав шукати підприємців, які б мали можливість та бажання відкрити таку діагностичну лабораторію. Так перебуваючи на мийці для автомобілів, яка належить ОСОБА_3, він запропонував останньому відкрити таку станцію діагностики, оскільки в нього були необхідні для цього приміщення в м.Бережани по вул.Рогатинська, 101. ОСОБА_3 з його пропозицією погодився, однак зазначив, що в нього є фінансові проблеми та для придбання діагностичного обладнання та ремонту йому потрібно буде позичити гроші. Обговоривши з ОСОБА_3 дану пропозицію, вони дійшли до погодження, що ОСОБА_3 надає свої приміщення під діагностику, а за його кошти вони купують відповідне діагностичне обладнання та допоможе у виготовленні документації. Зокрема для цього він без будь-якої розписки в двадцятих числах вересня 2008 року передав ОСОБА_3 12000 доларів США, які останній мав повернути йому до кінця літа 2009 року, а в подальшому після його виходу на пенсію вони мали б оформити цей бізнес пятдесят на пятдесят та разом працювати. Кошти, які пішли на позику, він взяв із суми, які вони з дружиною виручили від проданого в 2007 році гаражу, належного їй за 16000 доларів США ОСОБА_4 Також вони з ОСОБА_3 бажали встановити «трясучку»для проведення діагностики, яку планували встановити в приміщенні гаражу належного ОСОБА_5, що межував з гаражами ОСОБА_3 та який вони в майбутньому мали намір придбати, однак ОСОБА_5 їм в цьому відмовив. Також він разом із ОСОБА_3 їздили до начальника відділу державної автомобільно-технічної інспекції та РЕП УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області ОСОБА_6, який розяснював їм, які саме документи слід зібрати для одержання ліцензії на проведення діагностики транспортних засобів. Ним особисто було знайдено оптимальний варіант діагностичного обладнання в лабораторію та підприємство, яке його збуває. Цю інформацію він повідомив ОСОБА_3 і той вже сам звязався з підприємством, яке продавало обладнання та надало йому рахунок, на який в подальшому ОСОБА_3 і було перераховано кошти. В подальшому він спільно з ОСОБА_3, зібравши необхідні документи, відвіз їх ОСОБА_6, який їх направив в Департамент ДАІ для розгляду та видачі ліцензії на право проведення робіт по діагностиці транспортних засобів. Особисто він зясовував в ОСОБА_7, який працював в ВАТ «Бережаниавтотранс», параметри воріт, необхідні для заїзду великогабаритних транспортних засобів на діагностику. За свої кошти він також придбав, а саме обміняв в ОСОБА_8, який займався купівлею-продажем металу, 4 металічних рельси, необхідні для облаштування перемички воріт за Окрім цього він за свої кошти придбав в ДП «Тернопільстандартметрологія»Державні стандарти України, які передав ОСОБА_3 Також в середині грудня 2008 року до нього з м. Тернополя телефонував ОСОБА_3 та говорив, що перебуває в ДП «Тернопільстандартметрологія»та йому не вистарчає 2000 грн. для оплати вартості атестації лабораторії, у звязку із чим він на прохання останнього передав ОСОБА_9 вказану суму грошей, які останній відвіз ОСОБА_3 На роботу в діагностику вони спільно підбирали працівників, які б мали необхідні знання, зокрема спочатку вони на роботу взяли ОСОБА_10, а також разом запросили для роботи його рідного брата ОСОБА_11, однак той зрозумівши характер роботи, від їхньої пропозиції відмовився. В подальшому ОСОБА_3 йому повідомив, що взяв на роботу іншого працівника, зокрема ним став ОСОБА_12 Перед відкриттям діагностичної лабораторії вони з ОСОБА_3 ознайомившись із цінами на такі ж послуги в інших районах, встановили наступні ціни: для вантажних автомобілів та автобусів 350 грн., для легкових автомобілів 300 грн., для мотоциклів 180 грн. В січні 2009 року поштою на адресу ОСОБА_3 надійшла ліцензія на проведення діагностики транспортних засобів та діагностична лабораторія розпочала свою роботу. Він практично кожного дня приїжджав туди та контролював роботу вказаної лабораторії, що можуть підтвердити її працівники ОСОБА_10 та ОСОБА_12, а також ОСОБА_13, який здійснював роботи по встановленню воріт в діагностичну лабораторію. Також він перевіряв кількість пройдених автомобілів, вирішував питання організації роботи лабораторії, оскільки мав бажання в подальшому на пенсії брати участь в її діяльності на паритетних з ОСОБА_3 умовах. На початку 2009 року від своїх знайомих він дізнався, що в ОСОБА_3 фінансові проблеми і він хоче продавати свій бізнес. Зустрівшись з ОСОБА_3, останній сказав, що дійсно в нього є проблеми з кредитами, однак якщо він і буде продавати свій бізнес то повідомить і його і особу, яка буде бажати придбати його частку. Через кілька днів після цього до нього підійшов ОСОБА_14 та запитав чи дійсно в нього є частка в бізнесі ОСОБА_3 і чи він би не хотів її продати. В подальшому він обдувавши вказану пропозицію та враховуючи те, що ОСОБА_3 пообіцяв, що продасть декілька своїх автомобілів таксі та віддасть йому позичені кошти, відмовив ОСОБА_14 в цьому. Оскільки термін повернення позики в сумі 12000 доларів США закінчився, тому на початку осені 2009 року звернувся з вимогою до ОСОБА_3 повернути вказані кошти. Той на це, почав пояснювати, що в нього зараз фінансові проблеми, діагностичну лабораторію постійно перевіряють різні контролюючі органи, однак він постарається їх владнати та до кінця листопада 2009 року повернути кошти. Така ж ситуація повторилась і на початку грудня 2009 року, коли він приїхав до ОСОБА_3 в діагностичну лабораторію, на що той почав просити почекати ще два-три дні, на що він погодився. Того ж дня він підрахувавши суму заборгованості сказав, що оскільки курс долара за рік змінився, тому він повинен йому повернути 110000 грн. Ввечері 04 грудня 2009 року до нього на мобільний телефон передзвонив ОСОБА_3 і сказав, що в нього є гроші, які він йому винен і він їх може повернути. Про це він розповів своїй дружині та вона сказала, що поїде разом з ним, а також візьмуть із собою її брата ОСОБА_15 та її знайому нотаріуса ОСОБА_16, однак він їй в цьому відмовив, оскільки в цей день було церковне свято «Введення»і жінкам не можна було ходити по чужих оселях. Близько 20.00 год. він приїхав до ОСОБА_3 на діагностичну лабораторію, де йому ОСОБА_3 передав лише частину з позичених ним коштів, а саме 1100 доларів США та 2200 грн. Однак, одразу ж після цього в кабінет, де вони перебували з ОСОБА_3 забігли працівники СБУ, які затримали його та вилучили вказані грошові кошти, на яких був напис «хабар». Жодних коштів, як хабар від ОСОБА_3 за сприяння у його підприємницькій діяльності він не отримував. Вважає, що вина його у вчиненні злочину не доведена, а тому просить суд винести виправдувальний вирок.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_2, його винність у вчиненні злочину доводиться наступними зібраними, дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що з 2007 року він зареєстрований як приватний підприємець та здійснював діяльність з надання послуг таксі, а також технічного обслуговування та ремонту автомобілів. Також в 2008 році він відкрив мийку транспортних засобів, що розташовані в м.Бережани по вул.Рогатинська, 101. Вказаний бізнес, а також будівлі та обладнання, які він використовував з цією метою, належить йому особисто на праві власності. Літом 2008 року із засобів масової інформації він дізнався про те, що з 2009 року діагностику транспортних засобів перед їх державним технічним оглядом будуть проводити приватні діагностичні лабораторії та враховуючи те, що приміщення для станції технічного обслуговування автомобілів по своїх характеристиках могло б використовуватись як діагностична лабораторія, він вирішив більш детально вивчити, що необхідно для її відкриття. Так, коли до нього на автомийку приїхав начальник Бережанського ДАІ ОСОБА_2, який часто в нього мив автомобіль, запитав останнього, що потрібно для відкриття діагностичної лабораторії. На його запитання ОСОБА_2 відповів, що не орієнтується в цьому питанні, однак сказав, що може познайомити його з працівником УДАІ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6, який курував вказаними питаннями в той час та дав мобільний номер останнього. Звязавшись по телефону із ОСОБА_6, він домовився з ним про зустріч в УДАІ УМВС України в Тернопільській області. До нього він приїхав сам в вересні 2008 року. Там ОСОБА_6 повідомив, які документи потрібні для відкриття діагностичної лабораторії, а також яке обладнання потрібне буде для цього та де можна було б його придбати, зокрема зазначив, що його реалізацією займається ТзОВ «Днепрпром»та дав його контактні дані. Звязавшись із вказаним підприємством, а в подальшому із його представництвом в м. Києві, він домовився про придбання необхідного діагностичного обладнання та в подальшому одержавши рахунок, самостійно перерахував власні кошти в сумі 44 950 грн. за вказане обладнання. 31 жовтня 2008 року йому було доставлено дане обладнання, зокрема газоаналізатор, вимірювач параметру світла фар, прибор перевірки гальмівної системи, вимірювач сумарного люфту, прилад-вимірювач прозорості скла, програмне забезпечення з комплектом зєднувальних проводів та комутаційним пристроєм. 27 листопада 2008 року він також звернувся із заявою про надання йому державних стандартів на проведення діагностики транспортних засобів в ДП «Тернопільстандартметрологія», які він цього ж дня придбав за 444,36 грн., що засвідчує видана йому квитанція до прибуткового касового ордеру, де ним та касиром було проставлено свої підписи, а також завірено печаткою підприємства. 18 грудня 2008 року в ДП «Тернопільстандартметрологія»він одержав ДСТУ, про що свідчить його підпис в графі «отримав», а саме шість книжок. Також вказаного дня він в ДП «Тернопільстандартметрологія»уклав договір про атестацію лабораторії з контролю якості технічного стану ДТЗ та оплатив за це грошові кошти в сумі близько 5000 грн. В подальшому після проведення перевірки на його станції, ДП «Тернопільстандартметрологія»видало йому свідоцтво про атестацію на право проведення вимірювань в сфері поширення державного метрологічного нагляду. В процесі виготовлення необхідної документації ним також за власні кошти було здійснено ремонт в приміщенні для діагностичної лабораторії, вибито отвір під заїзні ворота. Під час виконання вказаних робіт до нього приїжджав ОСОБА_2 та просив швидше виконувати підготовчі роботи, оскільки його начальство вимагає, щоб діагностична лабораторія розпочала свою роботу в січні 2009 року. В ході однієї з розмов він говорив підсудному, що шукає метал для виготовлення перемички на гаражні ворота в лабораторію, на що підсудний повідомив що має три рельси, які як він зрозумів залишились від будівництва приватного будинку підсудного, та їх можна використати для цього. Заплативши підсудному близько 250 грн. за них, через декілька днів йому доставили їх на вантажному автомобілі та він використав вказані рельси як перемички. Зібравши необхідний комплект документів, він в грудні 2008 року особисто передав їх ОСОБА_6 та написав заяву на виготовлення ліцензії. В кінці січня 2009 року з Департаменту державної автомобільної інспекції надійшов лист з дозвільними документами на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду. На роботу для проведення діагностики він взяв ОСОБА_10 та ОСОБА_12, які на його пропозицію щодо працевлаштування в лабораторії погодились та ОСОБА_2 жодного відношення до прийняття їх на роботу не має. Також з останніми було проведено необхідні навчання, які проводив представник підприємства, на якому він купував діагностичне обладнання та який задля цього та налаштування самого обладнання приїжджав в м. Бережани. З 27 січня 2009 року лабораторія почала свою роботу. Якраз в цей час до нього приїхав ОСОБА_2 та сказав, що він контролює проведення державного технічного огляду та з кожного оглянутого автомобіля йому потрібно буде передавати по 200 грн., а якщо він відмовиться, то він створить умови, за яких його діагностичну лабораторію закриють та діагностику в м. Бережани будуть проводити інші, зокрема шляхом перевірок різними контролюючих органів в тому числі і ДАІ. Спочатку він з вимогою підсудного не погоджувався, однак зрозумівши, що в разі відмови віддавати частину коштів за діагностику ОСОБА_2, він таким чином позбудеться вказаного бізнесу, погодився. Ще до початку роботи лабораторії він хотів поставити ціни, ідентичні тим, які були в аналогічних лабораторіях в м. Тернополі, зокрема для легкових авто 180 грн., однак після викладених умов підсудним щодо виплати йому хабарів, зрозумів, що для виплати працівникам зарплати, передачі підсудному з кожного авто по 200 грн та одержання хоча б мізерного прибутку йому слід встановити наступні розцінки на проведення діагностики, зокрема з вантажних автомобілів та автобусів - 350 грн., з легкових автомобілів - 300 грн., з мотоциклів - 190 грн. та з легкових автопричепів - 180 грн. В процесі діяльності діагностики підсудний практично кожного дня приїжджав в лабораторію та оглядав журнал обліку видачі протоколів перевірки технічного стану, де були зафіксовані транспортні засоби, які пройшли діагностику. Обраховувавши їх кількість, він визначав за місяць суму, яку він як хабар повинен передати йому задля подальшої діяльності діагностичної лабораторії. Так побоюючись за свій бізнес та кошти, які він вклав в обладнання та вказану лабораторію, він на вимогу ОСОБА_2 передав останньому за січень-лютий 2009 року - 20 000 грн. В подальшому на його вимогу в березні 2009 року 55000 грн., в кінці квітня 2009 року 55000 грн. в травні 2009 року - 45 000 грн., в червні 2009 року - 45 000 грн., в липні 2009 року 20000 грн. Одержуючи вказані хабарі, підсудний кожен раз завіряв його, що він забезпечує йому «кришу»від перевірок та одержані кошти він також передає людям в м. Тернопіль, які і забезпечують нормальну діяльність станції. Однак починаючи з липня 2009 року на діагностичній лабораторії розпочались постійні перевірки, яких за два місяці було більше десяти та за їх результатами на нього як на приватного підприємця накладались штрафи різних розмірів. Зокрема його перевіряли СБУ, санстанція, МНС, Антимонопольний комітет, а також і Бережанська ДАІ, керівником якої на той час був підсудний. На його питання, чому він не допомагає йому в залагоджені проблем, повязаних із перевірками, ОСОБА_2 говорив, що це все тимчасове та йому слід потерпіти. Однак в подальшому зрозумівши, що ОСОБА_2 не вчиняє жодних дій по залагодженні питання по перевірках, коштів одержаних ним від діагностики ледь вистарчає на оплату заробітної плати, енергоносії та штрафи за перевірками, після серпня 2009 року на вимогу підсудного передавати йому хабарі за проведену діагностику, відмовився, оскільки в його підприємницькій діяльності не було ніякого змісту. Незважаючи на це підсудний і в подальшому приїжджав до нього та вимагав в нього кошти, однак він йому говорив, що в нього відсутні доходи від цього бізнесу та більше йому платити не буде. З вересня по листопад 2009 року ОСОБА_2 постійно приїжджав та телефонував до нього та вимагав передати грошові кошти, проте він постійно йому відмовляв. Це все тривало до 03 грудня 2009 року, коли підсудний знову сказав, що приїде за грошима. Не витримавши цього, він вирішив записати вимоги ОСОБА_2 на диктофон та в подальшому передати це в правоохоронні органи для свого захисту. Зокрема, приїхавши до нього 03 грудня 2009 року в лабораторію, підсудний порахував кількість автомобілів, які пройшли за період, коли він йому не передавав хабарі, сказав, що він йому винен 110000 грн. з вересня по листопад 2009 року. На його слова він почав обурюватись та сказав, що це занадто велика сума для нього, однак ОСОБА_2 відповів, що він і так йому скидає певні суми і крайній строк повернення коштів 05 грудня 2009 року, а якщо він відмовиться платити, то він повідомить своє керівництво про те, що він не хоче з ними працювати та припинить діяльність діагностичної лабораторії і забере його обладнання. Зрозумівши, що ОСОБА_2 від нього не відчепиться, він після розмови з підсудним поїхав в м.Тернопіль та звернувся із заявою про вимагання у нього хабарів ОСОБА_2 в Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області. З відповідною заявою він звернувся саме в СБУ, оскільки вважав, що змісту звертатись в міліцію працівником якої був підсудний немає. На наступний день до нього передзвонили з УСБУ в Тернопілській області та сказали взяти із собою грошові кошти, які у нього вимагав ОСОБА_2 Враховуючи те, що в нього були лише 1100 доларів США та 2100 грн., він взяв вказану суму грошей та приїхав з ними у вказане вище управління. Там він розповів про факти вимагання в нього ОСОБА_2 грошових коштів та долучив диктофон та аудіокасету, на якій він записав розмову з ОСОБА_2 від 03 грудня 2009 року. Після цього працівники СБУ запросили в кабінет двох понятих та в їх присутності помітили видані ним грошові кошти в сумі 1100 доларів США та 2100 грн. спеціальним порошком та спеціальним олівцем написали слово хабар на вказаних купюрах. Вказаний порошок та напис олівцем не були видимі при денному освітленні, а лише були помітні в світлі ультрафіолету. Після цього працівниками УСБУ було складено відповідний протокол де він з понятими розписались. В наступному йому було вручено помічені грошові кошти і він поклав їх до внутрішньої кишені куртки та поїхав в м. Бережани, а працівники СБУ поїхали за ним. Близько 18.00 год. до нього передзвонив ОСОБА_2 та запитав чи він на місці та, що він зараз приїде. Приїхавши до нього через пів години, ОСОБА_2 одразу ж запитав чи приготував він гроші. На це він сказав, що гроші підготував та діставши з шухляди вказані грошові кошти, віддав їх ОСОБА_2, який порахувавши гроші почав говорити, що вказана сума занадто мала та запитав чому він не віддає йому решти грошей, а одержані кошти поставив собі в кишеню штанів. Як стало йому відомо пізніше окрім даної суми коштів він також разом із ним передав підсудному 100 грн., які лежали в шухляді, але помічені працівниками міліції не були, тобто він передав ОСОБА_2 1100 доларів США та 2200 грн. Через декілька хвилин після цього, в кабінет зайшли працівники УСБУ та затримали ОСОБА_2, а він вийшов з кабінету.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 є приватним підприємцем. В кінці літа 2008 року він із ЗМІ дізнався про те, що з січня 2009 року діагностика транспортних засобів під час проходження державного технічного огляду буде проводитись приватними станціями технічного обслуговування, що його зацікавило. Для цього він звернувся до ОСОБА_2 та питав, що потрібно для зайняття вказаним бізнесом та чи може він ним займатись, на що той відповів, що він не проти, щоб саме ОСОБА_3 відкрив діагностичну лабораторію, оскільки перед ним, як перед начальником ДАІ, стояло завдання знайти підприємця, який би мав намір цим зайнятись, а також пообіцяв познайомити його з працівниками УДАІ, які йому допоможуть в зібранні необхідного пакету документів. В подальшому її чоловік зібрав повний комплект документів необхідних для одержання ліцензії, які були направлені в Департамент державної автомобільної інспекції МВС України, а також за свої кошти, а саме близько 50000 грн. придбав обладнання необхідне для проведення діагностики транспортних засобів, яке встановив в приміщенні станції технічного обслуговування, що розташована в м.Бережани по вул.Рогатинська, 101/1, що належить йому. Кошти за обладнання ОСОБА_3 перераховував з свого рахунку, як підприємця, а не вносились готівкою. В другій половині січня 2009 року на їхню адресу надійшов витяг з реєстру про уповноваження на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та лабораторія розпочала свою діяльність. Як їй стало відомо від свого чоловіка, одразу ж після відкриття станції до нього приїжджав ОСОБА_2 та повідомив, що завдяки йому чоловік одержав ліцензію і він буде «кришувати»його бізнес від перевірок, а за це він з кожного автомобіля, який проходитиме діагностику, буде змушений платити йому по 200 грн., а в іншому випадку він прикладе усіх зусиль щодо позбавлення його ліцензії. Чоловік спочатку вагався, однак зрозумівши, що він в безвихідній ситуації, погодився на вимоги підсудного та протягом 2009 року передав ОСОБА_2 255000 грн. Восени 2009 року діагностичну лабораторію перевіряли дуже багато контролюючих органів, через що її чоловік сплачував штрафи. З цього приводу і вона, і чоловік неодноразово звертались до підсудного за допомогою, оскільки той попередньо обіцяв посприяти під час проведення перевірок. Однак жодної допомоги від нього її чоловік не одержав та ОСОБА_18 говорив, що ці проблеми тимчасові. Не змирившись з цим та постійними поборами підсудного, ОСОБА_3 повідомив, що більше давати хабарі йому не буде, на що ОСОБА_2 сказав, що він йому ще за попередні місяці винен 110000 грн., а якщо не віддасть до 5 грудня, то він посприяє у припиненні діяльності діагностичної лабораторії. Обдумавши ситуацію, яка склалась, її чоловік вирішив більше не терпіти підсудному та не давати хабарі, у звязку із чим звернувся в СБУ. Також доповнила, що вона вела бухгалтерський облік на діагностичній лабораторії. Жодних коштів ОСОБА_2 у підприємницьку діяльність її чоловіка не вкладав, а лише забирав результати цієї діяльності за так зване «кришування».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з січня 2009 року він працював на діагностиці транспортних засобів перед їх державним технічним оглядом. Вказана діагностична лабораторія належала ОСОБА_3, зокрема останньому належали, як будівлі, які використовувались під час огляду транспортних засобів, так і обладнання для проведення технічного обслуговування автотранспортних засобів та для проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду, яке останній придбав за власні кошти в 2008 році. З ОСОБА_3 він працював і раніше перед цим, зокрема був директором його станції по технічному обслуговуванні транспортних засобів та як йому відомо, той не потребував сторонньої матеріальної допомоги по придбанню обладнання для проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, оскільки займався різними видами підприємництва, зокрема окрім цього мав власну авто мийку та автомобілі таксі. Про те, що вказане обладнання могло бути придбане за кошти ОСОБА_2, йому нічого не відомо. Також він не знає чи підсудний мав будь-яке відношення до підприємницької діяльності ОСОБА_3 в цій сфері. Окрім цього йому невідомо та він не бачив фактів вимагання підсудним в ОСОБА_3 грошових коштів за сприяння у діяльності лабораторії. Проте працюючи на діагностиці, він бачив, що підсудний декілька разів на тиждень впродовж 2009 року приїжджав на їхню станцію технічного обслуговування, вів розмови з ОСОБА_3, зміст яких він не чув та кожного разу оглядав журнал, де вони фіксували кількість транспортних засобів, які пройшли огляд, робив собі виписки. З осені 2009 року він помітив, що ОСОБА_3 після візитів підсудного значно нервував. Також доповнив, що коли ОСОБА_3 шукав працівників, які б хотіли працювати на діагностиці, то першому він запропонував йому, а враховуючи те, що там потрібен був ще один працівник, він запропонував піти працювати своєму рідному брату ОСОБА_11, однак той вивчивши специфіку роботи, відмовився від даної пропозиції та в подальшому з ним разом працював ОСОБА_12 Усі питання по роботі діагностичної лабораторії ОСОБА_3 вирішував сам та наскільки йому відомо, в цьому йому ОСОБА_2 не допомагав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду дав аналогічні показання що і свідок ОСОБА_10

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 04 грудня 2009 року близько обіду він із ОСОБА_20, перебуваючи неподалік навчального корпусу Тернопільського національного педагогічного університету ім.В.Гнатюка, були запрошені працівниками УСБУ в Тернопільській області в якості понятих при затриманні особи, що вимагає хабар. Погодившись, він з ОСОБА_20 на автомобілі працівників УСБУ проїхали в УСБУ в Тернопільській області де в одному із кабінетів раніше незнайомий їм ОСОБА_3 видав працівнику УСБУ грошові кошти в сумі 1100 доларів США та 2100 грн., які в подальшому останнім було помічено спеціальним порошком, який світився лише в ультрафіолетовому світлі та його не було видно при денному освітленні. Також на вказаних купюрах спеціальним олівцем було нанесено слово "хабар", який також не був видимий при денному освітленні. Вказані грошові кошти після цього були передані ОСОБА_3 та він поклав їх собі в кишеню. Після цього працівниками СБУ було складено відповідний протокол, правильність змісту якого він разом із ОСОБА_20 та ОСОБА_3 засвідчили своїми підписами. В подальшому він та ОСОБА_20 вийшли з УСБУ в Тернопільській області та сівши разом з працівниками СБУ в мікроавтобус, поїхали в м. Бережани, де мали чекати на передачу грошей ОСОБА_3 службовій особі, як згодом встановлено ОСОБА_2 Через деякий час один із працівників УСБУ в Тернопільській області сказав їм вийти з мікроавтобуса та іти за ним. В подальшому вони зайшли на територію якогось невеличкого підприємства, де зайшли в приміщення та вийшли на другий поверх. Зайшовши в один із кабінетів, вони там побачили чоловіка в форменому одязі, який представився ОСОБА_2 Після цього в даному кабінеті слідчий прокуратури розпочав його огляд, в ході якого ОСОБА_2 видав всі наявні в нього грошові кошти на стіл, серед яких були ті ж кошти, що попередньо вручені ОСОБА_3 та світились під час їх освічування ультрафіолетовим світлом та було видно світіння слова "хабар". ОСОБА_2, на запитання слідчого звідки в нього ці кошти, відповів, що їх віддав йому ОСОБА_3, оскільки заборгував їх йому. Також на пальцях та долонях рук підсудного в ультрафіолетовому світлі було виявлено характерне світіння. В наступному було зроблено змиви з рук підсудного та обличчя. Вилучені грошові кошти та змиви були поміщені в окремі поліетиленові пакети та упаковані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що він є приватним підприємцем та надає консультаційні юридичні та аудиторські послуги. Літом 2009 року до нього звернулась ОСОБА_17І з питанням, повязаним із Антимонопольним комітетом, оскільки в її чоловіка були на той час якісь перевірки. Також памятає, що під час їхньої розмови ОСОБА_17 телефонувала до ОСОБА_2 з проханням вказати, які нормативні документи зобовязують водіїв транспортних засобів проходити діагностику своїх автомобілів. ОСОБА_2 назвав їй конкретні законодавчі акти, після чого вони їх разом опрацьовували та аналізували. Надавши їй відповідну консультацію, змісту якої він вже не пригадує, вони більше з нею не спілкувались.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, восени 2008 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням надати консультацію з приводу габаритів великих автобусів. Як він зрозумів зі слів ОСОБА_2, в м. Бережанах відкривалась станція діагностики автомобілів і для підписання ним технічних умов йому потрібно було знати вищевказану інформацію.

Крім цього, вина підсудного доводиться і іншими оголошеними, дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні доказами.

Оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_20 від 07 грудня 2009 року, з яких вбачається, що 04 грудня 2009 року приблизно після 13.00 год., він разом з ОСОБА_19, вийшли з навчального корпусу Тернопільського національного педагогічного університету ім.В.Гнатюка, де навчаються на заочній формі навчання і до них підійшов чоловік, який представився співробітником УСБУ в Тернопільській області, показав при цьому своє службове посвідчення та назавася ОСОБА_17. Працівник УСБУ запропонував їм бути понятими при затриманні особи, що вимагає хабар, не називаючи при цьому цієї особи та в якому місці це все мало відбуватись. Вони погодилися бути понятими і разом з працівником УСБУ сіли в легковий автомобіль та поїхали в УСБУ в Тернопільській області. В одному з службових кабінетів УСБУ в Тернопільській області було двоє незнайомих йому чоловіків, як пізніше стало відомо, один з них був працівником УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_22, а інший ОСОБА_3 ОСОБА_22 повідомив йому та ОСОБА_19, що їх запрошено понятими для помічення грошових коштів, які будуть вручені ОСОБА_3 для наступної їх передачі службовій особі, що вимагає хабара. В їх присутності ОСОБА_3 видав ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 1100 доларів США та 2100 грн., які було розкладено на столі. Грошові кошти були різними купюрами. На лицевій стороні грошових коштів, де знаходиться зображення портрету, за допомогою спеціального олівця, ОСОБА_22 написав слово "хабар". Напису слова "хабар" на грошових коштах при звичайному освітлені видно не було. Після цього, ОСОБА_22 також взяв порошок світлого кольору, яким також посипав грошові кошти з обох сторін. Коли грошові кошти було помічено та посипано спеціальним порошком, ОСОБА_22 виключив в кабінеті електричне освітлення і включив лампу із ультафіолетовим світлом. При цьому освітленні на грошових коштах в правій стороні з сторони портрету було видно напис слова "хабар", що світився водно-голубим кольором. Також на всіх купюрах було видно і інше світіння у вигляді крупинок. Таке ж саме світіння крупинок було видно і з тильної сторони грошових коштів. Після того, як грошові кошти були помічені та складено протокол, їх було передано ОСОБА_3, який зразу поклав собі в кишеню. Після цього він та ОСОБА_19 вийшли з УСБУ в Тернопільській області, сіли разом з працівниками вказаного управління в мікроавтобус і виїхали з м.Тернополя. Під час руху транспортного засобу їх було повідомлено, що їдуть в м.Бережани, де будуть очікувати передачі грошей ОСОБА_3 службовій особі. З ними в мікроавтобусі ОСОБА_3 не було і куди в цей час він подівся йому відомо не було. В якому саме місці м.Бережан очікували повідомлення про завершення передачі хабара ОСОБА_3 не знає, оскільки це місто йому не знайоме. Через певний час хтось із оперативних працівників УСБУ в Тернопільській області сказав всім присутнім вийти з мікроавтобуса і пройти за ним. Коли вийшли, то зайшли на територію якогось підприємства. Там він побачив, що це підприємство по обслуговуванню транспортних засобів. Вони всі піднялися на другий поверх, де зайшли в один із кабінетів і там побачив невідомого йому чоловіка, що був одітий у формений одяг працівника міліції, який в подальшому назвався ОСОБА_2. Знаходячись в кабінеті, слідчий прокуратури в їх присутності запитав у ОСОБА_2, чи є в нього кошти і кому вони належать, на що той у відповідь запитав, в якій валюті, та повідомив, що має грошові кошти і вони належать йому. ОСОБА_2 також повідомив, що приїхав на СТО помити свій автомобіль. На пропозицію слідчого Музичка В.Я. видав всі наявні в нього грошові кошти на стіл, а коли почали їх освічувати ультрафіолетовим світлом, то на коштах в сумі 1100 доларів США та 2100 грн. на лицевій стороні з правої сторони було видно світіння слова "хабар" і з обох боків було світіння у вигляді крупинок. Коли слідчий запитав ОСОБА_2 як той може пояснити світіння на грошах, той повідомив, що про це слід запитати ОСОБА_3, який винен йому гроші та повертає таким чином. Спеціальне світіння також було виявлено в ОСОБА_2 на пальцях та долонях обох рук і на обличчі. В місцях світіння було зроблено змиви, які помістили в пакети. При освіченні одягу ОСОБА_2, спеціальне світіння було виявлено і на штанах біля кишень з правої та лівої сторони, нагрудної кишені піджака. Грошові кошти також було упаковано в пакет. На всіх пакетах були прикріплені паперові бірки з відповідними пояснювальними написами та проставлені підписи учасників місця огляду та понятих. При огляді місця події здійснювалась відеозйомка на відеокамеру, яку потім було продемонстровано у м. Тернополі.

(а.с.27-31 Т.4);

Оголошеною в судовому в судовому засіданні заявою ОСОБА_3 від 03 грудня 2009 року, згідно якої начальник відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області ОСОБА_2 протягом 2009 року вимагав в нього хабарі з погрозою припинення його підприємницької діяльності по здійсненню технічного огляду транспортних засобів перед їх державним технічним оглядом. Окрім цього поставив вимогу до 05 грудня 2009 року передати йому хабар в сумі 110 000 грн.

(а.с.26-29 Т.1);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду, фіксації, вручення грошових коштів від 04 грудня 2009 року, з якого вбачається що було оглянуто, зафіксовано та вручено ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1100 доларів США купюрами в кількості 17 штук: номіналом по 100 доларів США 10 штук ( серійні номера НВ №76646951 Е; НВ №76646953 Е; НВ №76646954 Е; НВ №76646952 Е; НВ №76646960 Е; НВ №76646959 Е; НВ №76646958 Е; НВ №76646957 Е; НВ №76646956 Е; НВ №76646955 Е), по 20 доларів США 3 штуки (серійні номера ЕА №23847991 С; ЕВ №24150081 D; ЕG №30153427 С), по 10 доларів США 4 штуки (серійні номера BК №20149953 B; BF №07137030 B, B №55645214 Е, F №24079076 С) та 2100 гривень купюрами в кількості 21 штук номіналом по 100 гривень (серійні номера ББ №0115246; БР №5074043; ВЙ №6994504; АП №8542486; БМ №4715059; ВБ №2910608; БН №5733998; БС №4156120; БМ №2251714; БР №5535737; АЗ №6585114; БА №7503399; ВК №4310234; ВД №2460439; ВЕ №5215570; АД №6175366; БП №7513409; БН №5959271; БТ №4973980; АЄ №4139894; ВХ №6508468), які помічені спеціальним порошком «Люмінор Червоно-фіолетовий 440 РТ», а також на кожній купюрі спеціальним олівцем виконані написи у вигляді слова „хабар, яких не видно при звичайному світлі. Вказані грошові кошти вручені ОСОБА_3 для участі у проведенні заходів і отримання фактичних даних про вимагання та одержання хабара начальником відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області ОСОБА_2

(а.с.32-45 Т.1);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події, проведеного із застосуванням відеофіксації від 04 грудня 2009 року, відповідно до якого було проведено огляд в приміщенні станції технічного обслуговування малого приватного підприємства «Апіс», що розташоване в м.Бережани, вул.Рогатинська, 101/1, де в присутності понятих в правій кишені штанів ОСОБА_2 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 200 грн. та 1100 доларів США, серійні номера яких були ідентичними тим, які були вручені ОСОБА_3 для передачі їх як хабара ОСОБА_2, окрім однієї грошової купюри номінальною вартістю 100 грн. На усіх грошових купюрах, крім однієї грошової купюри номінальною вартістю 100 грн., при просвічуванні спеціальною лампою, виявлено напис слова „хабар та світіння спецречовини, які не видимі при денному освітленні. З пальців, долонь та обличчя ОСОБА_2 зроблено змиви марлевими тампонами.

Також з нагрудної кишені піджака ОСОБА_2 було видано аркуш паперу жовтого кольору з написами кульковою ручкою різних цифрових комбінацій.

(а.с. 50-58 Т.1);

Як вбачається із оглянутого журналу обліку видачі протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів, з 27 січня 2009 року по 09 грудня 2009 року лабораторією з контролю якості технічного стану ДТЗ ПП «ОСОБА_3А.»було проведено 2463 перевірки транспортних засобів, з наслідками яких видавались протоколи про проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів.

(а.с.7-109 Т.3);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №2-2018/09 від 31 грудня 2009 року, згідно якого на тампоні вати, яким робили змив з правої руки, на тампоні вати, яким робили змив з лівої руки та на тампоні вати яким робили змив з обличчя ОСОБА_2, виявлено невидимі при природному (денному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором.

На зворотних і менше на лицевих сторонах двадцяти двох банкнот Національного банку України (2 200 гривень), а також на лицевих і зворотних сторонах сімнадцяти доларових банкнот (1100 доларів США), виявлено невидимі при природному (денному) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором, причому, на банкноті номінальною вартістю 100 (сто) гривень серії ВЛ 8417305 нашарування спеціальної хімічної речовини, що має в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором, були меншими. На лицевих сторонах двадцяти одної банкноти Національного банку України (2 100 гривень), на лицевих сторонах сімнадцяти доларових банкнот (1 100 доларів США), виявлено невидимі при природному (денному) освітленні нашарування речовини, подібної до спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію блакитним кольором у вигляді написів «хабар»в УФ-освітленні, які могли бути виконані люмінесцентним фломастером. На лицевій стороні одної банкноти Національного банку України номінальною вартістю 100 (сто) гривень серії ВЛ 8417305, невидимих при природному (денному) освітленні нашарування речовини, подібної до спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію блакитним кольором у вигляді написів «хабар»в УФ-освітленні, які могли бути виконані люмінесцентним фломастером, не виявлено.

На передній частині правої штанини формених штанів в області коліна, виявлено нашарування невидимої при денному (природному) освітленні спеціальної хімічної речовини, що має в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором.

Нашарування спеціальної хімічної речовини, що мають в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором, які виявлені на тампоні вати, яким робили змив з правої руки, на тампоні вати, яким робили змив з лівої руки та на тампоні вати, яким робили змив з обличчя ОСОБА_2, на передній частині правої штанини формених штанів в області коліна, мають між собою та з нашаруваннями спеціальної хімічної речовини, що мають в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором, які виявлені на зворотних і менше на лицевих сторонах двадцяти двох банкнот Національного банку України, а також на лицевих і зворотних сторонах сімнадцяти доларових банкнот спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів). Нашарування спеціальної хімічної речовини, що мають в УФ-освітленні люмінесценцію блакитним кольором, які виявлені на зворотних і менше на лицевих сторонах двадцяти двох банкнот Національного банку України, а також на лицевих і зворотних сторонах сімнадцяти доларових банкнот, на тампоні вати, яким робили змив з правої руки, на тампоні вати, яким робили змив з лівої руки та на тампоні вати, яким робили змив з обличчя ОСОБА_2, на передній частині правої штанини формених штанів в області коліна, мають між собою та зі зразком порошкоподібної спеціальної хімічної речовини, яка надана на експертизу в якості порівняльного експериментального зразка, спільну родову належність (по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів).

(а.с.125-145 Т.3);

Як вбачається із роздруківок телефонних дзвінків з мобільних телефонів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_2 впродовж жовтня-грудня 2009 року неодноразово телефонував до ОСОБА_3

Також роздруківкою телефонних дзвінків з мобільного телефону ОСОБА_3, вбачається, що останній впродовж 2009 року часто телефонував до ОСОБА_6

(а.с.150-269 Т.1, а.с.4-50 Т.2);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду речових доказів від 15 лютого 2010 року, згідно якого серед документів, вилучених у ОСОБА_2 під час огляду місця події 04 грудня 2009 року, був також вилучений аркуш паперу з цифровими записами, а саме підрахунками та виведеною кінцевою сумою, що становить 110930, що на думку суду є сумою хабара, який бажав одержати ОСОБА_2 від ОСОБА_3 та цифрові записи, які містяться в ньому, говорять про підрахунок підсудним коштів за кількістю пройдених діагностику автомобілів за певний проміжок часу, оскільки як вбачається із показів ОСОБА_3 та працівників вказаної лабораторії ОСОБА_10 та ОСОБА_12, підсудний постійно перевіряв кількість транспортних засобів які пройшли діагностику та робив собі виписки.

(а.с.69-77 Т.1);

Окрім цього вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину доводиться долученим ОСОБА_3 до справи в якості речового доказу та відтвореним в судовому засіданні аудіозаписом розмови, яка відбулась між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 03 грудня 2009 року в приміщенні по вул.Рогатинська, 101/1 у м.Бережани, де зафіксовано умисел ОСОБА_2 на одержання хабара в ОСОБА_3 в сумі 110000 грн., а також оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду речових доказів від 15 лютого 2010 року, згідно якого було прослухано вищевказану розмову, зафіксовану на аудіокасеті.

Зокрема, із змісту розмови, яка відбулась між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 під приводом закриття діагностичної лабораторії, належної ОСОБА_3 стверджує, що він йому за діагностику, окрім переданих 250-270 тисяч, ще винен 110000 гривень, а якщо останній відмовиться платити то він забере обладнання. Також ОСОБА_2 зазначає, що грошові кошти йому потрібні до пятниці. Окрім цього в своєму зверненні ОСОБА_2 до ОСОБА_3 на заперечення останнього стверджує, що якщо він не буде працювати з ним, то зробить так, що до нього на діагностику не буде жодної машини. А також в подальшому ОСОБА_2 в зверненні до ОСОБА_3 зазначає, що, якщо він хоче, то забере в нього обладнання, і відмінусує з тих грошей. Також в ході цієї розмови вбачається, що ОСОБА_2 пропонує ОСОБА_3 написати розписку на вказану суму, однак будучи сам не впевнений чи позичав він ОСОБА_3 грошові кошти, після запитання ОСОБА_3: «я в тебе позичив, я в тебе позичив 100000 ? »відповідає «Напевно, так. Бо ти мені винен їх». А коли ОСОБА_3 стверджує, що «Я їх заробив, в кінці кінців», ОСОБА_2 відповідає: «Ти б їх сам в житті не заробив на тій діагностиці. Ти б не мав тієї діагностики, і не мав би тієї машини».

(а.с. 81-84 Т.1)

Перебування підсудного ОСОБА_2 на час вчинення злочину на посаді начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільнотехнічної інспекції інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області підтверджується витягом з наказу начальника Управління МВС України в Тернопільській області №221 о/с від 05 жовтня 2007 року.

(а.с. 92 Т.1);

Суд критично оцінює покази, дані в судовому засіданні свідками ОСОБА_23, ОСОБА_6, ОСОБА_24, ОСОБА_14, дружини підсудного ОСОБА_25, ОСОБА_15, що є братом останньої, яким зі слів підсудного стало відомо про те, що ОСОБА_2 позичав грошові кошти ОСОБА_3 на відкриття діагностичної лабораторії, а також покази ОСОБА_16, яка зазначала, що на прохання свідка ОСОБА_25 04 грудня 2009 мала бути присутня при передачі грошових коштів ОСОБА_2 Вказані покази повністю спростовуються матеріалами справи та зібраними під час судового слідства доказами, а тому суд їх розцінює, як такі, що направлені не на встановлення обєктивної істини у справі, а на уникнення ОСОБА_2 кримінальної відповідальності.

Вказане також підтверджується оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_13 від 17 лютого 2010 року, з яких вбачається, що 26 січня 2010 року до нього звертався чоловік його рідної сестри ОСОБА_26, який розповідав що декілька днів перед тим до нього приходила ОСОБА_25, яка являється дружиною ОСОБА_2 Зі слів ОСОБА_26 ОСОБА_25 просила поговорити з ним, щоб він дав покази, що бачив як її чоловік ОСОБА_2 ніби то забезпечував доставку та розвантажування обладнання на станцію технічного обслуговування транспортних засобів, належної ОСОБА_3, та мав відношення до придбання цього обладнання. Він категорично відмовив ОСОБА_26 давати такі неправдиві пояснення, оскільки не бачив як доставлялось та розвантажувалось обладнання і він знав зі слів ОСОБА_3, що обладнання на станцію діагностики автомобілів він купував за власні кошти.

(а.с.97-101 Т.4).

Судом також не беруться до уваги твердження підсудного про те, що саме ним було придбано в ДП «Тернопільстандартметрологія»за 444,36 грн. офіційні копії примірників нормативних документів на паперових носіях (Державні стандарти України) та надано ОСОБА_3, оскільки як вбачається із матеріалів кримінальної справи, саме ОСОБА_3 27 листопада 2008 року звернувся в ДП «Тернопільстандартметрологія»із заявою про надання йому офіційні копії примірників нормативних документів на паперових носіях (Державні стандарти України), де з ним цього ж дня був укладений договір №149А, підписаний протокол №028167 погодження договірної ціни та згідно виписаного рахунку №028168 від 27 листопада 2008 року ОСОБА_3 особисто оплатив 444,36 грн., про що свідчить видана йому квитанція до прибуткового касового ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року.

Окрім цього в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_27, яка суду пояснила, що в 2008 році вона працювала на посаді економіста ДП «Тернопільстандартметрологія». Стосовно представленого їй рахунку №028168 від 27 листопада 2008 року, виданого ОСОБА_3 на оплату наданих послуг по договору №149А від 27 листопада 2008 року, пояснила, що вказаний рахунок оформлений нею особисто. Відносно представленої їй квитанції до прибуткового касового ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року, згідно якої ОСОБА_3 на підставі рахунку №028168 від 27 листопада 2008 року вніс грошові кошти в сумі 444,36 грн. за державні стандарти, вказала, що квитанція видана нею, підпис на ній також її. Саму ж особу, яка вносила грошові кошти вона не памятає, оскільки пройшло багато часу, однак зазначила, що кошти вона завжди одержує від особи, яка укладала договір, тобто в даному випадку ОСОБА_3 Пояснити, причини того, що по вказаному договору також є ще одна квитанція, де платником вказано ОСОБА_2, вона не може, оскільки підпис на ній належить не їй.

Також судом критично оцінюються показання свідка ОСОБА_9, який пояснив, що на прохання ОСОБА_3 він восени 2008 року відвозив грошові кошти в сумі 2000 грн., взяті ним в ОСОБА_2 до ОСОБА_3, які мали бути використані, як йому відомо на ліцензію для здійснення діагностики. Вказані покази свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні ОСОБА_3 заперечив та зазначив, що жодних коштів він від ОСОБА_2, як особисто так і через будь-кого не одержував, пояснення ОСОБА_9 є надуманими. Враховуючи те, що доказів передачі вказаних коштів ОСОБА_2 до ОСОБА_3 не представлено, а тому показання ОСОБА_9 суд до уваги не бере. Окрім цього, як вбачається із пояснень ОСОБА_2, він вказує, що повідомляв ОСОБА_9, що вказані грошові кошти від передає на оплату атестації лабораторії, натомість ОСОБА_9 ствердно зазначив, що кошти нібито він передав на ліцензію для здійснення діагностики.

Оцінюючи покази підсудного в тій частині, що він передав ОСОБА_3 4 металічних рельси, необхідні для облаштування перемички воріт в майбутній діагностичній лабораторії, суд бере до уваги та вважає правдивими покази свідка ОСОБА_3, який ствердив, що дійсно в ході однієї з розмов він говорив підсудному, що шукає метал для виготовлення перемички на гаражні ворота в лабораторію, на що підсудний повідомив що має такі рельси та продав їх йому за 250 грн. Причиною того що, він завів розмову з підсудним за метал, стало те, що ОСОБА_2 постійно підганяв його зі строками відкриття діагностики.

Також суд вважає неправдивими пояснення ОСОБА_2, щодо того, що саме за позичені ним ОСОБА_3 кошти і було придбане діагностичне обладнання. Зокрема, як вбачається із накладної №299 від 31 жовтня 2008 року ОСОБА_3 в ТзОВ «Днепрпром»було придбане діагностичне обладнання, зокрема: газоаналізатор, вимірювач параметру світла фар, прибор перевірки гальмівної системи, вимірювач сумарного люфту, прилад-вимірювач прозорості скла, програмне забезпечення з комплектом зєднувальних проводів та комутаційним пристроєм. Грошові кошти за вказане обладнання були перераховані з рахунку ОСОБА_3 на рахунок ТзОВ «Днепрпром»22 жовтня 2008 року згідно рахунку №451 від 21 жовтня 2008 року».

При цьому суд також критично оцінює показання дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_25, що позичені її чоловіком ОСОБА_2 грошові кошти, ОСОБА_3 ще місяць використовував в себе на бізнес та не перераховував кошти за обладнання, оскільки як вбачається із вищезгаданих рахунків, рахунок на оплату вартості діагностичного обладнання ОСОБА_3 ТзОВ «Днепрпром»надано 21 жовтня 2008 року, а одразу ж на наступний день 22 жовтня 2008 року останній перерахував кошти з власного рахунку.

(а.с.104 Т.2, а.с.181 Т.3);

Окрім цього про факт намагання підсудного завести суд в оману щодо того, що він намагався одержати від ОСОБА_3 позичені грошові кошти в сумі 12000 доларів США, говорить і те, що станом на день одержання підсудним хабара, тобто 04 грудня 2009 року, офіційний курс гривні до долара США, становив 100 доларів США 799 грн. (а.с.134 Т.1). Тобто 12000 доларів США становило 95880 грн. Твердження підсудного про те, що він вимагав в підсудного повернути йому еквівалент так би мовити позичених коштів є неправдивими та не логічними.

Суд критично оцінює показання, дані в судовому засіданні підсудним ОСОБА_2 з приводу одержання хабара, оскільки вони повністю спростовуються зібраними по справі матеріалами, показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_21, даними на досудовому слідстві і в судовому засіданні про обставини вчиненого злочину.

Покази, дані підсудним в ході дослідчої перевірки, в ході досудового слідства та судового слідства є суперечливими між собою та не узгоджуються із іншими матеріалами справи.

Зокрема під час відібрання в нього пояснення 05 грудня 2009 року, одразу ж після вчинення злочину, ОСОБА_2 зазначив, що грошові кошти в сумі 12000 доларів США він позичив ОСОБА_3 на початку 2009 року, тобто після придбання останнім діагностичного обладнання та ними не було погоджено час повернення грошових коштів. В даних поясненнях підсудний жодним чином не обумовив того, що він позичив вказані грошові кошти на придбання ОСОБА_3 діагностичного обладнання, з яким мав намір в подальшому після виходу на пенсію працювати у вказаному бізнесі пятдесят на пятдесят. Будучи допитаним як підозрюваний ОСОБА_2 від дачі показів відмовився. А вже будучи допитаним в якості обвинуваченого 21 січня 2010 року свої первинні покази змінив та зазначив, що кошти в сумі 12000 доларів США він позичав ОСОБА_3 в кінці 2008 року на придбання діагностичного обладнання та ремонту приміщення, належного останньому. Грошові кошти ОСОБА_3 мав повернути йому до кінця 2009 року, а з 2010 року вони, після того як він вийде на пенсію мали працювати за принципом 50 на 50.

Зміну показів підсудним суд розцінює, як його намагання підвести події, які передували вчиненню злочину, під обставини справи, ввести в оману суд та таким чином ухилитись від кримінальної відповідальності.

Натомість показання свідка ОСОБА_3 про злочинну діяльність ОСОБА_2 є послідовними, логічними та незмінними протягом усього часу досудового та судового слідства, повністю узгоджуються із іншими доказами вини підсудного. Підстав та причин оговорити підсудного ОСОБА_2 з його сторони у судовому засіданні судом не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд не погоджується з висновком органу досудового слідства про те, що дії, вчинені ОСОБА_2, є закінченим злочином, передбаченим ч.2 ст.368 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), що полягає у одержанні ним хабара у великому розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням хабара, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2, маючи умисел на одержання хабара в розмірі 110000 грн., виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, одержав з причин, що не залежали від його волі, від ОСОБА_3 лише 2200 грн. та 1100 доларів США, що по офіційному курсу Національного банку України становило 8 789 гривень, на загальну суму 10989 грн.

Як вбачається із вимог п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №5 «Про судову практику у справах про хабарництво», якщо при умислі службової особи на одержання хабара у великому або особливо великому розмірі нею було одержано з причин, що не залежали від її волі, лише частину обумовленого хабара, вчинене належить кваліфікувати як замах на одержання хабара у розмірі, який охоплювався її умислом.

Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудного у вчиненні злочину, і вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), тобто, закінчений замах на одержання, службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у великому розмірі.

Також суд не погоджується із кваліфікацією дій підсудного ОСОБА_2 в частині кваліфікуючої ознаки, одержання хабара поєднаного з вимаганням, виходячи з такого. Відповідно до п. 4 примітки до статті 368 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), вимаганням хабара визнається вимагання службовою особою хабара з погрозою вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів. Будь-яких погроз про вчинення або не вчинення з використанням службового становища ОСОБА_2 дій, що могли заподіяти шкоду правам чи законним інтересам ОСОБА_3, підсудним не було вчинено, доказів, щодо створення умов, за яких ОСОБА_3 вимушений був дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, досудовим слідством не здобуто, а тому суд вважає, що кваліфікуюча ознака злочину, передбачена ч. 2 ст. 368 КК, вимагання хабара у діях підсудного відсутня.

При цьому суд виходить з того, що в силу своїх службових обовязків, ОСОБА_2 як начальник Державтоінспекції не був наділений повноваженнями щодо сприяння у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_3 по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та не перешкоджання тому у здійсненні такої діяльності. Зокрема, як вбачається із наведених в обвинуваченні нормативно-правових актів, які регулювали повноважень ОСОБА_2 по перевірці ПП «ОСОБА_3А.»з питань перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду, а саме Кодексом України про адміністративні правопорушення, постановами Кабінету Міністрів України №606 від 9 липня 2008 року «Про затвердження порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів»та № 1067 від 10 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за дотриманням уповноваженими субєктами господарювання вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду», ними не визначались будь-яких повноважень ОСОБА_2 вирішувати питання щодо припинення чи подальшої діяльності діагностичної лабораторії, належної ОСОБА_3

Також, враховуючи доведеною вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), як закінчений замах на одержання хабара у великому розмірі, за кваліфікуючою ознакою, службовою особою, яка займає відповідальне становище, суд, взяв до уваги, що підсудний на час вчинення злочину обіймав посаду начальника відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області, постійно здійснював функції представника влади та був наділений організаційно-розпорядчими функціями.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст.50, 65-67 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, а також відсутність обставин, що б помякшували чи обтяжували покарання.

Аналізуючи в сукупності наведені обставини, враховуючи особу підсудного, розмір одержаного хабара, наслідки вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити покарання в межах санкції частини цієї статті обвинувачення у виді позбавлення волі, із застосуванням додаткових покарань у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах з конфіскацією всього майна, що є його власністю, та позбавлення, в порядку ст.54 КК України спеціального звання підполковник міліції.

Саме такий вид основного покарання, на думку суду, стане необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання винного та попередження нових злочинів.

Поряд з цим суд, враховуючи позитивні характеристики підсудного за місцем проживання та роботи, його належну поведінку після вчиненого ним злочину, прийшов до висновку, що йому слід обрати міру покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченої санкцією частини цієї статті строком, наближеним до мінімального.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили, залишити попередній підписку про невиїзд.

По справі є судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи спеціальних хімічних речовин №2-2018/09 від 31 грудня 2009 року в сумі 375,36 грн., які суд вважає слід стягнути з підсудного ОСОБА_2 в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області, оскільки вони виникли у звязку із витратами органами досудового слідства при провадженні у даній справі.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 1100 доларів США купюрами в кількості 17 штук номіналом по 100 доларів США 10 штук ( серійні номера НВ №76646951 Е; НВ №76646953 Е; НВ №76646954 Е; НВ №76646952 Е; НВ №76646960 Е; НВ №76646959 Е; НВ №76646958 Е; НВ №76646957 Е; НВ №76646956 Е; НВ №76646955 Е), по 20 доларів США 3 штуки (серійні номера ЕА №23847991 С; ЕВ №24150081 D; ЕG №30153427 С), по 10 доларів США 4 штуки (серійні номера BК №20149953 B; BF №07137030 B, B №55645214 Е, F №24079076 С) та 2200 гривень купюрами в кількості 22 штук номіналом по 100 гривень (серійні номера ББ №0115246; БР №5074043; ВЙ №6994504; АП №8542486; БМ №4715059; ВБ №2910608; БН №5733998; БС №4156120; БМ №2251714; БР №5535737; АЗ №6585114; БА №7503399; ВК №4310234; ВД №2460439; ВЕ №5215570; АД №6175366; БП №7513409; БН №5959271; БТ №4973980; АЄ №4139894; ВХ №6508468, ВЛ №8417305), що знаходяться в режимно-секретній частині прокуратури Тернопільської області повернути ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили;

- три ватні тампони із змивами з правої, лівої рук та обличчя ОСОБА_2, що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області знищити, після набрання вироком законної сили;

- аркуш паперу жовтого кольору з написами кульковою ручкою чорного кольору «4.200, 39300, 380, 540, 440, 12х350, 131х300, 2х190, 3х180, 2х220, 44860, 41860, 20930, 180, 110.930», що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області залишити в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області;

- диктофон » з маркуванням 6086956, аудіо касету 60 DІСТАТІNG»з маркуванням «480622»що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області повернути ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_2: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 а в м. Бережани Тернопільської області, будинок №22а по вул. Загороди в м. Бережани Тернопільської області, земельну ділянку, зареєстровану на підставі Державного акту серії ЯЗ№064744 від 19 листопада 2008 року площею 0,1000 га в м. Бережани по вул. Загороди, 22а, кадастровий номер №932, земельну ділянку, зареєстровану на підставі Державного акту серії ЯЗ№064743 від 19 листопада 2008 року площею 0,1000 га в м. Бережани по вул. Загороди, 22а, кадастровий номер №931, грошові кошти в сумі 570,05 грн. залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.368 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року), та призначити йому покарання за санкцією частини цією статті у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст.54 КК України ОСОБА_2 позбавити спеціального звання підполковник міліції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

Зарахувати у строк відбування покарання термін тримання під вартою ОСОБА_2 з 05 грудня 2009 року по 03 квітня 2010 року.

Стягнути із засудженого ОСОБА_2 судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи спеціальних хімічних речовин №2-2018/09 від 31 грудня 2009 року в сумі 375,36 грн. (триста сімдесят пять гривень тридцять шість копійок) в користь НДЕКЦ при УМВС України в Тернопільській області (Код 24524727, банк одержувача: УДК в Тернопільській області, МФО 838012, розрахунковий рахунок 0215 «за проведення судово-хімічної експертизи спеціальних хімічних речовин №2-2018/09 від 31 грудня 2009 року»).

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 1100 доларів США купюрами в кількості 17 штук номіналом по 100 доларів США 10 штук ( серійні номера НВ №76646951 Е; НВ №76646953 Е; НВ №76646954 Е; НВ №76646952 Е; НВ №76646960 Е; НВ №76646959 Е; НВ №76646958 Е; НВ №76646957 Е; НВ №76646956 Е; НВ №76646955 Е), по 20 доларів США 3 штуки (серійні номера ЕА №23847991 С; ЕВ №24150081 D; ЕG №30153427 С), по 10 доларів США 4 штуки (серійні номера BК №20149953 B; BF №07137030 B, B №55645214 Е, F №24079076 С) та 2200 гривень купюрами в кількості 22 штук номіналом по 100 гривень (серійні номера ББ №0115246; БР №5074043; ВЙ №6994504; АП №8542486; БМ №4715059; ВБ №2910608; БН №5733998; БС №4156120; БМ №2251714; БР №5535737; АЗ №6585114; БА №7503399; ВК №4310234; ВД №2460439; ВЕ №5215570; АД №6175366; БП №7513409; БН №5959271; БТ №4973980; АЄ №4139894; ВХ №6508468, ВЛ №8417305), що знаходяться в режимно-секретній частині прокуратури Тернопільської області повернути ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили;

- три ватні тампони із змивами з правої, лівої рук та обличчя ОСОБА_2, що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області знищити, після набрання вироком законної сили;

- аркуш паперу жовтого кольору з написами кульковою ручкою чорного кольору «4.200, 39300, 380, 540, 440, 12х350, 131х300, 2х190, 3х180, 2х220, 44860, 41860, 20930, 180, 110.930», що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області залишити в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області;

- диктофон «Levria»з маркуванням «GS, аудіо касету «XD 60 DІСТАТІNG»з маркуванням «480622»що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області повернути ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений на майно ОСОБА_2: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 а в м. Бережани Тернопільської області, будинок №22а по вул. Загороди в м. Бережани Тернопільської області, земельну ділянку, зареєстровану на підставі Державного акту серії ЯЗ№064744 від 19 листопада 2008 року площею 0,1000 га в м. Бережани по вул. Загороди, 22а, кадастровий номер №932, земельну ділянку, зареєстровану на підставі Державного акту серії ЯЗ№064743 від 19 листопада 2008 року площею 0,1000 га в м. Бережани по вул. Загороди, 22а, кадастровий номер №931, грошові кошти в сумі 570,05 грн. залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляція на протязі 15 діб з моменту його проголошення, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області до апеляційного суду Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_28