Семенівський районний суд Полтавської області
Справа № 547/1623/14-к
Провадження №1-кп/547/2/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта

середня, не одруженого, раніше судимого:

-17.02.2000 року Автозаводським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ст.ст. 17, 81 ч.3 КК України ( 1960 року ) на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України ( 1960 року ) з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

-06.10.2004 року Автозаводським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ст.121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. 02.11.2005 року звільнений по закінченню іспитового строку;

-22.07.2010 року Автозаводським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ст.121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнений 11.09.2013 року за ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03.09.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 3 дні

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

11 вересня 2014 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла між ним та потерпілим ОСОБА_9 , з яким він вживав алкогольні напої, наносив останньому численні удари руками і ногами і різні частини тіла, заподіявши таким чином останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер в ніч на 12.09.2014 року на місці події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 116 від 04.11.2014 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 175 від 21.11.2014 року потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки і живота, перелому 5-10 ребер, крововиливів в м`які тканини в місцях переломів, часткового розмічення селезінки та її розривів, синців в ділянці груднини, обличчя та волосистої частини голови, кінцівок, крововиливів в м`які покриви голови, які в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, і які безпосередньо викликали його смерть. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 була масивна крововтрата внаслідок тупої травми лівої половини грудної клітки та живота з множинними розривами селезінки, перелому ребер.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні по судовому розгляді кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 11.09.2014 року у себе в будинку АДРЕСА_1 він не наносив ударів руками і ногами потерпілому ОСОБА_9 , ці удари наносили ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є свідками по справі, і з якими та з потерпілим ОСОБА_9 він зранку вживав спиртні напої. Коли він приліг на ліжко в кімнаті, щоб відпочити, він почув із кухні крики ОСОБА_9 про допомогу. Зайшовщи в приміщення кухні він побачив лежачого на підлозі на спині потерпілого ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наносили удари ногами і руками потерпілому. Відсторонивши останніх від лежачого ОСОБА_9 та вигнавши їх з кухні він допоміг йому лягти на ліжко, що знаходилось в приміщенні кухні. На прохання потерпілого про примирення із вказаними особами він покликав їх до кухні та дав їм спиртні напої. Після цього він пішов з будинку по своїх справах. Повернувшись до будинку через деякий час разом із участковим інспектором, який повинен був його доставити до райвідділу міліції по питанню його судимості, він побачив потерпілого ОСОБА_9 , який сидів у дворі і у нього з вуха ішла кров. На його запитання , чого він ту знаходиться, останній відповів, що його ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вигнали з будинку. Після цього він поїхав з участковим інспектором до райвідділу міліції близько 16 год. 00 хв., звідки повернувся близько 19 год. 00 хв., після чого заходив до своїх знайомих, і прийшов до себе в будинок близько 24 год. 00 хв. та побачив потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як спали на кухні. Прокинувшись під ранок він зайшов на кухню, розбудив ОСОБА_11 , який спав під столом на кухні, і сказав йому, щоб ін. ліг на ліжко біля потерпілого ОСОБА_9 .. Останній підвівся і пішов до ліжка, де лежав потерпілий, і сказав, що останній мабуть мертвий. Після цього він особисто зателефонував до голови села і повідомив про смерть ОСОБА_9 , та до райвідділу міліції.

Зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду по кримінальному провадженні і спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні на стороні обвинувачення свідок ОСОБА_10 , суду пояснив, що близько 09 год. 00 хв. ранку 11 вересня 2014 року в с.Біляки Семенівського району Полтавської області він поїхав велосипедом до свого знайомого потерпілого ОСОБА_9 , який проживав в будинку, що належить обвинуваченому ОСОБА_7 , та доглядав за будинком, оскільки останній виїжджав на заробітки в м.Київ. Разом із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої, коли невдовзі до них прийшли також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також до них приєднались. Вони всі разом вживали спиртні напої в будинку в приміщенні кухні. При цьому ОСОБА_7 не міг знайти свій мобільний телефон і сказав, щоб вони всі його шукали. Не знайшовши телефон ОСОБА_7 із претензією, що ОСОБА_9 не шукає телефон, наніс останньому удар рукою в голову і той упав спиною на ліжко. Після цього ОСОБА_7 декілька разів правою ногою ударив ОСОБА_9 по тулубу в лівий бік. НА зауваження ОСОБА_11 за що він б`є ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 ударив і його рукою в голову і після цього декілька разів коліном своєї ноги ніби «заштовхував» потерпілого ОСОБА_9 на ліжко і сам ліг біля нього. Вказані події відбувались десь в обідній час. Після цього вони знову продовжили вживати спиртні напої, в тім числі і потерпілий ОСОБА_9 , який вставав із ліжка. В подальшому він заснув за столом і прокинувся близько 20 год. 00 хв. вечора. За столом сидів ОСОБА_11 і більше нікого не було. Він побачив ОСОБА_9 , який сидів на підлозі в іншій кімнаті і стогнав та попросив води. Після цього він допоміг йому дістатись до ліжка, оскільки він не міг сам йти, і останній ліг на ліжко, а вони удвох з ОСОБА_11 випили ще спиртного, і він заснув за столом. При цьому ОСОБА_7 з ними не було. Під ранок наступного дня його і ОСОБА_11 розбудив ОСОБА_7 , і сказав йому, що ОСОБА_9 помер.

Допитаний повторно за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 після проведення по кримінальному провадженню судової психологічної експертизи щодо правдивості показів, свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що крім ОСОБА_7 , ніхто до потерпілого ОСОБА_9 ніякого фізичного насильства не застосовував. Крім того, в ході нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 , останній наніс багато ударів і не мало, можливо, десять, а, можливо, і більше.

Допитаний в судовому засіданні на стороні обвинувачення свідок ОСОБА_11 суду дав покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_10 щодо нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 пояснив, що після падіння потерпілого на ліжко від удару ОСОБА_7 в голову, останній продовжував наносити йому удари коліном та ногою по тулубу. Скільки ударів було нанесено він сказати не може, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний повторно в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 після проведення судової психіатричної експертизи щодо правдивості показів, свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що крім ОСОБА_7 фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_9 ні він, ні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не застосовували. Щодо кількості нанесених ОСОБА_7 ударів потерпілому ОСОБА_9 , то «… не один раз, а багато разів».

Допитаний в судовому засіданні 17.03.2015 року на стороні обвинувачення свідок ОСОБА_12 суду дав аналогічні покази показам свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Крім того, суду пояснив, що ОСОБА_7 після нанесення удару рукою в лице потерпілому ОСОБА_9 , від якого останній упав на ліжко, ОСОБА_7 ударив разів три ногою в область живота, а потім коліном ноги по тулубу останнього, нібито подвигав його до стіни на ліжку. Також свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що у вечірній час цього дня він пішов додому, а потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залишились в будинку, а ОСОБА_7 не було. Також свідок пояснив, що з часу нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 , а саме: близько 14 год. 00 хв. 11.09.2014 року і до того часу, коли він пішов із будинку ОСОБА_7 додому близько 18 год.00 хв., потерпілий ОСОБА_9 вживав з ними спиртні напої та декілька разів вставав із ліжка і виходив з будинку.

Судом по справі встановлено та підтверджено актовим записом про смерть № 10 від 27 червня 2015 року про смерть свідка ОСОБА_12 25 червня 2015 року ( а.с. 68 Т.-2).

Допитаний в судовому засіданні на стороні обвинувачення свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він працює дільничним інспектором Семенівського РВ УМВС України в Полтавській області. 11 вересня 2014 року він знаходився в с.Біляки Семенівського району Полтавської області та виконував доручення інспектора кримінально-виконавчої інспекції щодо доставки до інспекції обвинуваченого ОСОБА_7 , який був раніше засуджений. Останнього він зустрів в дворі будинку гр-на ОСОБА_14 близько 16 год. 00 хв.. і з ним своїм автомобілем поїхав до будинку ОСОБА_7 , щоб останній взяв із собою паспорт. Прибувши до будинку ОСОБА_7 він побачив у дворі будинку лежачого на землі незнайомого громадянина, як він дізнався пізніше це був потерпілий ОСОБА_9 , у якого був синець біля вуха. На його запитання чоловіку про надання допомоги останній відповів, що ніякої допомоги йому не потрібно. Чоловік піднявся з лежачого положення і сів тут же на землі та більше нічого не говорив. На його запитання до ОСОБА_7 про те, хто побив цього чоловіка, останній відповів, що не знає. Після цього він повіз ОСОБА_7 до райвідділу міліції і привіз останнього назад в с.Біляки десь о 19 год. 00 хв.

Допитаний в судовому засіданні на стороні обвинувачення свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що 11 вересня 2014 року в с.Біляки він мопедом приїхав додому до ОСОБА_7 , де за столом в кухні сиділи, крім останнього, також потерпілий ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які вживали спиртні напої. Тут ОСОБА_7 почав шукати свій мобільний телефон і сказав, щоб всі його шукали. Вони всі вийшли з будинку на подвір`я, шукали телефон, але не знайшли. ОСОБА_7 попросив його відвести мопедом в с.Заїчинці, але мопед був поломаний. Він побув у ОСОБА_7 хвилин 20 і поїхав додому. При цьому ОСОБА_9 не був побитий, ходив по двору, розмовляв. Свідок також пояснив суду, що за місяць десь до цього, він бачив ОСОБА_9 , і останній говорив, що його побили, але хто не говорив.

Допитані в судовому засіданні на стороні обвинувачення свідки ОСОБА_16 та його дружина ОСОБА_17 суду пояснили, що 11 вересня 2014 року десь після 18 год. 00 хв. вечора до них додому в с.Біляки прийшов ОСОБА_7 , який, як їм повідомила їх дочка, вже приходив цього дня до них десь о 15 год. 00 хв., але їх не було вдома. Він прийшов в гості і приніс пляшку горілки. Разом вони сиділи за столом, вживали принесене останнім спиртне та говорили на різні теми. Пішов від них ОСОБА_7 десь після 21 год. 00 хв., коли вже настала темрява. Наступного дня близько 07 год.00 хв. ОСОБА_7 знову прийшов до них і повідомив про смерть ОСОБА_9 . За яких обставин помер останній ОСОБА_7 не розповідав. Сказав тільки, що виявив його під ранок мертвим на ліжку.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту судово-медичний експерт ОСОБА_18 , який проводив судово-медичну експертизу тіла трупа ОСОБА_9 ( висновок № 116, а.с.50-54 Т-1) підтвердив висновки зазначеної експертизи. Також суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_9 після нанесення йому тілесних ушкоджень міг прожити від декількох хвилин до декількох годин, в залежності від індивідуальних фізіологічних особливостей людини, але не більше двох-трьох годин.

Крім показів зазначених свідків вина ОСОБА_7 підтверджується наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.09.2014 року з фототаблицею в будинку обвинуваченого ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено труп потерпілого ОСОБА_9 (а.с. 46-49 Т.-1);

- протоколом додаткового огляду місця події та фототаблицею від 13.09.2014 року в господарстві будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано обстановку в будинку, яка не порушена, та виявлено і вилучено просиню, підодіяльник із слідами бурого кольору та дві рюмки ( а.с. 144-154 Т.-1);

- матеріалами судово-медичної експертизи тіла трупа ОСОБА_9 № 116, згідно висновків якої на тілі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців голови, грудної клітки, верхніх та нижніх кінцівок, садна поперекової області та лівої кисті, перелом ребер зліва, множинні розриви селезінки з частковим розмноженням селезінки. Переломи ребер зліва, множинні розриви селезінки утворились від дії тупих предметів, вірогідніше всього від ударів ногами. Синці голови, верхніх та нижніх кінцівок, садна поперекової області та лівої кисті могли утворитися від ударів пальцями стиснутими в кулак. В сукупності вищевказані тілесні ушкодження, відносно живої людини, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх спричинення і які безпосередньо викликали смерть ОСОБА_9 .. Смерть останнього наступила від внутрішньої крововтрати внаслідок множинних розривів селезінки з частковим її розмноженням, які явились тупою травмою живота. Потерпілому було нанесено не менше 17 ударів тупим предметом, які наносились в короткий проміжок часу, майже одночасно і могли бути нанесені за 1,5 2 діб до моменту судово-медичного дослідження трупа, яке розпочато 13 вересня 2014 року з 08 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. В момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг знаходитись як у вертикальному, так і у горизонтальному положенні, або близькому до них. ЇХ утворення при падінні потерпілого з висоти власного зросту та послідуючим ударом об тверду поверхню неможливо. При судово-токсологічному дослідженні крові та сечі трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт: в крові в концентрації 1,9 проміле, в сечі 2,4 проміле ( а.с. 50-54 Т.-1);

- матеріалами комісійної судово-медичної експертизи № 175 по факту смерті ОСОБА_9 , згідно підсумків якої підтверджено наявність тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_9 , встановлених висновком судово-медичної експертизи № 116. Також визначено, що в ділянку лівої частини грудей та живота, ліву поперекову область (ушкодження групи «а»), до яких відносяться тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-10 ребра та часткового розміжчення селезінки, які безпосередньо являються причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 , було нанесено не менше п`яти ударів. Зазначені тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу, по давності могли бути спричинені 11 вересня 2014 року, і могли утворитися при самозаподіянні та не могли утворитися при падінні. Після заподіяння тілесних ушкоджень до настання смерті підекспертний міг жити деякий проміжок часу, обчислюваний годинами, та скоювати певні активні дії (а.с.59-69 Т.-1);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 16.09.2014 року із свідком ОСОБА_12 та відеозаписом слідчого експеременту, в ході якого свідок дав пояснеення та показав обставини причинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року ( а.с. 173-185 Т.-1);

- висновком експерта № 116-В від 22.09.2014 року щодо показів свідка ОСОБА_12 , даних останнім при проведенні слідчого експеремента від 16.09.2014 року згідно якого покази свідка відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 ( а.с. 187 Т.-1);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 16.09.2014 року із свідком ОСОБА_10 та відеозаписом слідчого експеременту, в ході якого свідок дав пояснення та показав обставини причинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року ( а.с. 188-197 Т.-1);

- висновком експерта № 116-Б від 22.09.2014 року щодо показів свідка ОСОБА_10 , даних останнім при проведенні слідчого експеременту від 16.09.2014 року, згідно якого покази свідка відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 ( а.с. 199 Т.-1);

- протоколом проведення слідчого експеременту від 16.09.2014 року із свідком ОСОБА_11 та відеозаписом слідчого експеременту, в ході якого свідок дав пояснення та показав обставини причинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року ( а.с. 200-210 Т.-1);

- висновком експерта № 116-А від 22.09.2014 року щодо показів свідка ОСОБА_11 , даних останнім при проведенні слідчого експеременту від 16.09.2014 року, згідно якого покази свідка відповідають об`єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 ( а.с. 212 Т.-1);

- висновком експерта № 118 ( експертиза за матеріалами справи за ухвалою суду від 15.04.2015 року по клопотанню захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення комісійної судово-медичної експертизи по показах свідків), згідно якого показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дані ними під час проведення слідчих експерементів за їх участі 21.11.2014 року по механізму, локалізації та кількості ударів, що призвели до тяжких тілесних ушкоджень, що обумовили смерть ОСОБА_9 , не протирічать об`єктивним даним, отриманим під час комісійної судово-медичної експертизи № 175 від 21.11.2014 року, та не відповідають по кількості ударів, які призвели до легких тілесних ушкоджень вказана менша їх кількість ( а.с. 250-253, 258-259 Т-1; а.с. 49-55 Т.-2);

- висновком № 491 судово-психологічної експертизи від 20.11.2015 року щодо правдивості показів свідка ОСОБА_11 даних ним при проведенні слідчого експеременту 16.09.2014 року щодо обставин причинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року, згідно якого психологічні особливості процессу слідчого експеременту характеризуються наявністю психологічно значимих умов, які відповідають психологічній специфіці процессу реконструктивної діяльності свідка та не спрямовані на створення у ОСОБА_11 психічної напруженості і формулювання ним тверджень певного змісту. В цілому тактика слідчого експеременту не має суттєвих ознак психологічного впливу на ОСОБА_11 .. У поведінці свідка маються підстави для визначення самостійного відтворення ним відповідних подій ( а.с. 119-130 Т.-2);

- аналогічним висновком № 454 судово-психологічної експертизи від 20.11.2015 року щодо правдивості показів свідка ОСОБА_12 , даних ним при проведенні слідчого експеременту 16.09.2014 року щодо обставин причинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року ( а.с. 135-149 Т.-2);

- аналогічним висновком № 490 судово-психологічної експертизи від 20.11.2015 року щодо правдивості показів свідка ОСОБА_10 , даних ним при проведенні слідчого експеременту 16.09.2014 року щодо обставин причинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 11.09.2014 року ( а.с. 152-164 Т.-2).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні, як докази вини обвинуваченого ОСОБА_7 , покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в частині невизначеності кількості нанесених ударів потерпілому ОСОБА_9 , кількість яких згідно висновку судово-медичної експертизи № 16 ( а.с.50-54, Т.-1) становить не менше 17, а згідно висновку комісійної судово- медичної експертизи № 175 ( а.с. 59-69, Т.-1) становить не менше 16, суд виходить із показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були допитані повторно в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 і пояснили, зокрема, свідок ОСОБА_10 про нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 «… немало ударів, можливо десять, а можливо і більше…», а свідок ОСОБА_11 про нанесення ударів «… не один раз, а багато разів…». Тобто зазначені свідки підтверджують можливість нанесення не менше 16-17 ударів потерпілому ОСОБА_9 відповідно до висновків зазначених вище експертиз.

Оскільки згідно досліджених в судовому засіданні доказів встановити точний час настання смерті потерпілого ОСОБА_9 після нанесення йому 11.09.2014 року близько 14 год. 00 хв. Тілесних ушкоджень не представилось можливим, суд бере до уваги висновок комісійної судово-медичної експертизи № 118 та висновок судово-медичної експертизи № 116, згідно яких смерть ОСОБА_9 , настала через декілька годин після причинення йому тілесних ушкоджень. В зв`язку з цим суд не бере до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_18 про те, що потерпілий ОСОБА_9 міг прожитии не більше 2-3 годин після нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 близько 14 год. 00 хв..

З огляду на вивчені в судовому засіданні докази суд вважає встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину суд розцінює як спосіб його захисту від обвинувачення у його вчиненні.

При цьому суд вважає, що наносячи удари ногами потерпілому ОСОБА_9 по тулубу, де розташовані життєво важливі органи людини, обвинувачений ОСОБА_7 достеменно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде спричинено шкоду здоров`ю у вигляді тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, і свідомо припускав спричинення цієї шкоди, але при цьому не конкретизував точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

Щодо питання смерті потерпілого ОСОБА_9 , яка явилась наслідком заподіяних йому тяжких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що наносячи удари в життєво важливі органи тіла потерпілого, обвинувачений хоча і не бажав настання смерті потерпілого ОСОБА_9 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, але повинен був і міг це передбачити що свідчить про необережну форму вини обвинуваченого ОСОБА_7 до настання смерті потерпілого.

При вирішенні кримінального провадження суд вважає не підтвердженими ніякими доказами по справі твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про причинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . 11.09.2014 року свідками по справі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд вважає відсутніми пом`якшуючі покарання обставини його вини, передбачені статтею 66 КК України.

Обтяжуючими покарання обставинами стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд вважає обставини, передбачені статтею 67 КК України, а саме: вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину повторно.

Обвинувачений ОСОБА_7 являється особою раніше судимою. Неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Злочин, за вчинення якого він засуджується за даним вироком, вчинив в період умовно-дострокового звільнення від покарання по вироку Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 22.07.2010 року за ч.1 ст.121 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, від відбування якого за ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2013 року він був умовно-достроково звільнений на підставі статті 81 КК України. На невідбутий строк покарання 1 ( один) рік 7 ( сім) місяців 3 дні позбавлення волі.

В зв`язку з викладеним покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за даним вироком підлягає призначенню в порядку ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований за постійним місцем проживання в с.Біляки Семенівського району Полтавської області. За місцем проживання характеризується негативно. Не одружений, офіційно не працевлаштований. Згідно медичного висновку визнаний здоровим, працездатним, примусового лікування не потребує ( а.с.70-82 Т.-1).

Згідно акту судово-психіатричної експертизи № 522 від 10.10.2014 року на дату проведення експертизи та в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, обвинувачений ОСОБА_7 яким небудь психічним захворюванням чи іншим хворобливим станом психіки не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під дію ч.2, ч.3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед слідством і судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На момент вчинення інкримінованого йому діяння не перебував у стані фізіологічного афекту чи іншому особливому емоційному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку та міг би розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання ( а.с. 86-92 Т.-1).

При провадженні досудового слідства за ухвалою слідчого судді від 15 вересня 2014 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався і під яким обвинувачений перебуває на дату винесення даного вироку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд вважає призначити йому покарання, передбачене ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст.69 КК України судом не встановлено.

У відповідності до ст.72 КК України до строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає зарахуванню строк його тримання під вартою з 13.09.2014 року в співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

У відповідності до ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 судові витрати за проведення трьох судово-психологічних експертиз вартістю по 3234 грн. кожна в загальному розмірі 9702 грн. ( а.с. 133, 150, 165 Т.-2).

Цивільний позов по кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_19 не заявлявся. Судовий розгляд кримінального провадження здійснюється у його відсутності за заявою про судовий розгляд без його участі у зв`язку з погіршенням стан здоров`я та віддаленістю місця проживання від суду.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7(семи) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 23 липня 2010 року і остаточно призначити засудженому ОСОБА_7 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 13 вересня 2014 року.

Зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін тримання його під вартою з 13 вересня 2014 року по 08 лютого 2016 року включно у співвідношенні один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі у відповідності до положень ст.72 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-психіатричних експертиз № 491, № 454 та № 490 по 3234 грн. 00 коп. кожна загальним розміром 9702 грн. 00 коп. ( дев`ять тисяч сімсот дві гривні 00 копійок) стягнути із засудженого ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя с.Біляки Семенівського району Полтавської області) на користь держави (Банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській області, код ЄДРПОУ- 37541502, код бюджетної класифікації 24060300, р/р 0442, МФО- 831019).

Речові докази по справі:

1)зразки нігтів потерпілого ОСОБА_9 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

2)два підодіяльники, порожньо пляшку з-під пива, дві чарки, світер, футболку, спортивні штани потерпілого ОСОБА_9 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Семенівського відділення поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області знищити.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений через районний суд до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий ОСОБА_1