612/101/15-к
1-КС/612/25/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 р. смт. Близнюки
Слідчий суддя Близнюківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 з зазначеною постановою слідчого не погоджується, в зв`язку з чим подала скаргу, в якій вказала що постанова слідчого винесена незаконно, рішення прийняте передчасно, розслідування проведено не всебічно, не повно і без врахування всіх обставин кримінального провадження, а тому постанова і підлягає скасуванню.
Зокрема зазначає, що постанова слідчого не містить мотивів такого рішення та їх обґрунтування із огляду на зміст її заяви про вчинення кримінального правопорушення. Так слідчий, при винесенні постанови, послався лише на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 18.12. 2014 року за яким її було притягнено до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України за причинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в ході конфлікту, що мав місце 24.09. 2012 року. При цьому слідчий не взяв до уваги що конфлікт був обопільний, під час якого в результаті дій ОСОБА_5 також спричинила їй легкі тілесні ушкодження. Слідчий посилається лише на той факт, що в ході конфлікту ОСОБА_5 діяла в межах необхідної оборони, захищаючись від її неправомірних посягань. Проте слідчий не взяв до уваги, що вона штовхала її тоді, як конфлікт був вичерпаний. Також слідчий не взяв до уваги, що ОСОБА_5 молода, здорова жінка більше неї на зріст та комплекції і вдвічі молодша. Крім того слідчим не допитані очевидці конфлікту між нею та ОСОБА_5 .
У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 на задоволенні своєї скарги наполягала, посилаючись на обставини в ній викладені. Вказала, що інших підстав для задоволення скарги ніж ті що викладені у скарзі, немає. Пояснила, що вона дійсно була притягнена до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України. У судовому засіданні, при розгляді того кримінального провадження, була допитана вона, потерпіла, свідки. Допомогу в захисті їй надавала адвокат ОСОБА_6 . Вирок суду не оскаржувався.
Слідчий проти задоволення скарги ОСОБА_7 заперечував, посилаючись на те що винесена ним постанова про закриття кримінального провадження є законною, обставини справи були досліджені повно. Належні докази в наданому ним кримінальному провадженні.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України заявником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
ОСОБА_4 доведено, що скарга подана нею в десятиденний строк з дня отримання копії постанови слідчого.
- витяг із кримінального провадження. Дата внесення до ЄРДР 27.02. 2013 року(а.п.1);
- доручення, про проведення досудового розслідування слідчим ОСОБА_8 , постанови слідчих ОСОБА_9 та ОСОБА_2 про прийняття провадження та початок досудового розслідування (а.п.6,25);
- протокол про прийняття заяви ОСОБА_4 про причинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (а.п.2-4);
- постанова слідчого від 12.03. 2013 року про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_4 (а.п.10);
- висновок експерта щодо ОСОБА_4 №115-ЛЗ/13 від 12.03. 2013 року (а.п. 11);
- пам`ятка про роз`яснення ОСОБА_4 її процесуальних прав (а.п.12);
- заява ОСОБА_4 про залучення як потерпілої від 05.03. 2013 р.(а.п.13);
- фотокопія сторінок паспорта ОСОБА_4 (а.п.14);
- протокол допиту ОСОБА_4 як потерпілої (а.п.15-17);
- протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п.18-23);
- висновки начальників слідчих відділів та прокурора про законність і обгрунтованість постанов слідчих (а.п.30-32,62-64);
- _адвокатські запити та відповіді на них слідчих (а.п.35-54).
На незаконність вчинених вищезазначених слідчих та інших дій ОСОБА_4 як у скарзі так і у судовому засіданні не вказала.
Проте матеріалами цього провадження спростовується твердження ОСОБА_4 що слідчим не були допитані свідки. Вбачається, що слідчим, крім ОСОБА_4 ОСОБА_5 , свідки були допитані і саме ті, як вона пояснила у судовому засіданні, «з її сторони» ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Те, що ці свідки були допитані не слідчим ОСОБА_2 а іншим слідчими, в провадженні якого на той час і перебувало це кримінальне провадження, правового значення не має. За таких обставин потреби у виклику та допиті свідків у слідчого ОСОБА_2 не було.
Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
При вивчені оригіналу вироку встановлено, що слідчий в оспорюваній ухвалі обгрунтовано посилається на те, що ОСОБА_13 діяла захищаючись від неправомірних посягань ОСОБА_4 оскільки суд, дослідивши всі докази, в тому числі пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої та свідків, дійшов висновку про протиправність дій в ході виниклого конфлікту саме ОСОБА_4 і кваліфікував її дії як вчинення кримінального правопорушення встановленого ч.2 ст. 125 КК України.
Свій захист у цьому провадженні ОСОБА_4 здійснювала за участю захисника, який здійснював її захист і під час досудового слідства, що було додатковою гарантією дотримання її прав, свобод та законних інтересів.
Вирок суду набрав законної сили і, як пояснила ОСОБА_4 , не оскаржувався. Отже обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_6 з висновками суду погодилися.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті обставини, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вбачається, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження цих вимог закону слідчим дотримано, обставини вказані в заяві ОСОБА_4 , всебічно та повно досліджені.
Слідчий діяв в межах своєї компетенції оскільки він вправі приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, у тому числі щодо закриття кримінальних проваджень за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу (п.8 ч.2 ст. 40 КПК України).
Постановивши оскаржувану постанову, слідчий на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України обґрунтовано дійшов висновку про відсутність в оскаржуваному діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Рішення слідчого прийняте у формі постанови, що відповідає вимогам ч.3 ст. 110 КПК України.
Сукупність досліджених доказів дає можливість дійти висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_14 необхідно відмовити що передбачено п.4 ч.2 ст. 307 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ч.2 ст. 9, п.8 ч.2 ст. 40, ч.1 ст. 94, п.2 ч.1 ст. 284, ст. ст.303,304, 306, 307 КПК України,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Слідчого відділу Лозівського МВ ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, внесеного 27 лютого 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431, відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення через Близнюківський районний суд Харківської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1