АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/3666/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/520/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 25 серпня 2015 року апеляційні скарги: прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року, у кримінальному провадженні №0001337 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 26.04.2010 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.1, 309 ч.1, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 25.12.2012 року умовно-достроково на не відбутий строк 8 місяців 27 днів;

2). 23.09.2013 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 26.04.2010 року, остаточно до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

3). 31.10.2013 року Дзержинським райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Саксаганського райсуду м. Кривого Рогу від 23.09.2013 року, остаточно до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

4). 12.12.2013 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 395, ст.70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Дзержинського райсуду м. Кривого Рогу від 31.10.2013 року остаточно до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі. 29.07.2014 року звільнився внаслідок застосування ст.1 п. «Г» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;

5). 08.12.2014 року Центрально-Міським райсудом міста Кривого Рогу за ст.185 ч.2 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнено, з випробуванням строком на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, якого визнано винним та засуджено:

-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання за даним вироком частково приєдно не відбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 08.12.2014 року та остаточно до відбування визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Вироком стягнено з обвинуваченого ОСОБА_7 у відшкодування матеріального збитку, завданого злочином на користь потерпілого ОСОБА_9 1 143 грн.
Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_10

обвинувачений - ОСОБА_7

потерпілий - ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, а також у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить змінити оскаржуваний вирок суду та пом`кшити призначене обвинуваченому покарання, шляхом застосування положень ст.69 КК України.

Вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.

Так, 05.05.2015 року, близько о 06.00 год., ОСОБА_7 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив праві передні пасажирські двері автомобіля ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився перед зазначеним будинком, проник до його салону, звідки таємно викрав автомагнітолу «Pioneer MF MP 28863», вартістю 369 грн., що належить гр. ОСОБА_11 , після чого, з місця пригоди зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_11 збиток на вказану суму.

Він же, повторно, 06.05.2015 року, близько о 22.30 год., маючи намір на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, звернув увагу на чоловіка, який зайшов до арки, розташованої поблизу кафе «Челентано», по вулиці Леніна, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 зайшов у арку за гр. ОСОБА_12 , після чого, наніс йому один удар ногою в груди, спричинивши останньому фізичний біль, та запропонував останньому не здійснювати опір. Після чого, ОСОБА_7 обдивився всі кармани потерпілого ОСОБА_12 , зняв з нього куртку чоловічу, у лівому боковому кармані якої знаходився мобільний телефон марки Нокіа», а у зовнішньому нагрудному кармані, - грошові кошти, у розмірі 93 грн. Таким чином, ОСОБА_7 , з використанням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого, відкрито заволодів майном, що належало гр. ОСОБА_12 , а саме: куртка чоловіча чорного кольору, вартістю 1 000 грн., мобільний телефон «Нокіа», Б/У, вартістю 50 грн., грошові кошти, у сумі 93 грн., після чого, одягнувши на себе викрадену куртку, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку загальним розміром 1 143 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 07.05.2015 року, приблизно об 04.30 год., повторно, перебуваючи на площі Визволення, у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, зустрів раніше йому знайому ОСОБА_14 , звернувши увагу на те, що у руках гр. ОСОБА_14 тримає мобільний телефон «Нокіа 225». ОСОБА_7 попросив надати йому телефон для здійснення телефонного дзвінка. Однак, ОСОБА_14 відмовилась власноруч віддавати телефон, та запропонувала ОСОБА_7 самостійно набрати необхідний номер телефону. ОСОБА_7 , отримавши відмову надати йому мобільний телефон, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, застосував насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_14 , схопивши її за руку, спричинивши останній фізичного болю, вихопив мобільний телефон марки «Nokia Dual Sim Yellow», жовтого кольору, вартістю 1 040,83 грн., з картою пам`яті «Toshiba Micro SDHC 8Gb Class», вартістю 82,50 грн., тим самим відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_14 , та зник з місця пригоди. Своїми діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 1 123,33 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що суд приймаючи рішення про міру кримінального покарання ОСОБА_7 не врахував те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, а злочини за даним вироком вчинив в період іспитового строку, призначеного йому за попереднім вироком суду. При цьому, під час судового розгляду обвинувачений лише частково визнав себе винним. Між тим, суд в резолютивній частині вирок не зазначив порядку отримання його копії учасниками судового провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зазначає на неврахування судом першої інстанції усіх пом`кшуючих покарання обставин, які суттєво знижують відповідальність обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, давав свою згоду на проведення усіх необхідних слідчих дій. Між тим, ОСОБА_7 характеризується позитивно, частково відшкодував завдану шкоду, ВІЧ інфікований, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, а вирок суду скасувати, проти доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого заперечував.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, проти доводів апеляційної скарги прокурора заперечував.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 , наполягав на задоволенні апеляційної скарги його захисника та пом`якшенні обраного йому вироком суду покарання, апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення, як необґрунтовану.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного обвинуваченому покарання та можливості обрання йому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення злочинів з категорії проти власності, характеризується позитивно, частково відшкодував завдані збитки, його каяття; а також обставини, що пом`якшують покарання сприяння розкриттю злочинів, стан здоров`я обвинуваченого, який є ВІЧ інфікованим, відсутність обтяжуючих покарання обставин. і прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
Судом також враховано, що покарання за даним вироком обвинувачений ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку, призначеного йому вироком Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 08.12.2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України, та призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК України.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини і призначив обвинуваченому справедливе та достатнє для його виправлення покарання, підстав для пом`якшення якого колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, за вчинені злочини судом призначено покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, в свою чергу апеляційна скарга прокурора в частині необхідності призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, не заслуговує на увагу.

Крім того, доводи в апеляційній скарзі прокурора про необхідність зміни вироку на підставі того, що у резолютивній частині вироку суд не зазначив порядок отримання копії вироку є безпідставними.
Прокурором не доведено, що допущені судом при ухваленні вироку порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, передбаченими ч.1 ст.412 КПК України, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законний і обґрунтований вирок у даному кримінальному провадженні.
На думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, призначене ним покарання ОСОБА_7 - справедливим, а відтак апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , засудженого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4