Порядковий № 1-кп/756/737/15
В И Р О К
іменем України

16 жовтня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- вироком Мінського районного суду м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України 1960 року покарання відстрочене строком на 2 роки;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2002 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 26.12.2006 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців;

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2009 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки, постановою від 10.09.2010 року скасоване звільнення від відбування покарання, направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2015 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
08.05.2015 року, близько 23 години, ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, реалізуючи умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , відпочивав разом зі своїм батьком ОСОБА_6 та його знайомим ОСОБА_4 . Під час відпочинку ОСОБА_5 , реалізуючи умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю у кімнаті ОСОБА_4 взяв з кишені куртки останнього, що була у кімнаті, мобільний телефон марки «Samsung 19300s Galaxe S III Duos», який поклав до своєї кишені, та утримуючи у руках телефон ОСОБА_4 «Apple Iphone 5», який взяв до цього, залишив приміщення квартири разом із майном ОСОБА_4 . Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 завдана матеріальна шкода, що складається з вартості викрадених мобільних телефонів «Samsung 19300s Galaxe S III Duos» - 3 800 гривень та «Apple Iphone 5» 8 500 гривень, а всього на загальну суму 12 300 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину згідно пред`явленого обвинувачення визнав у повному обсязі. Повідомив, що дійсно 08.05.2015 року він разом із товаришами його батька перебував у квартирі одного з них. Маючи матеріальні проблеми він вирішив викрасти мобільні телефони ОСОБА_4 . Один взяв начебто зателефонувати, інший витягнув з кишені куртки. У вчиненому кається, просить суворо не карати. Цивільний позов заявлений ОСОБА_4 визнав у повному обсязі, зобов`язався відшкодувати матеріальну та моральну шкоду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке законом віднесено до правопорушень середньої тяжкості, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Крім цього, при обранні ОСОБА_5 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, той факт, що він не працює, не одружений, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, стан його здоров`я, що підтверджується наданими суду довідками.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим призначає покарання у виді обмеження волі.

При призначенні даного виду покарання, враховуючи те, що ОСОБА_5 будучи раніше судимою особою, свідомо розуміючи наслідки порушення закону, знову вчинив злочин, суд не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи той факт, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку визначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2015 року, при призначенні остаточного покарання суд застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України.

З урахуванням призначеного покарання, особи обвинуваченого, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого суд задовольняє його частково. З огляду на те, що в судовому засіданні факт завдання матеріальної шкоди знайшов підтвердження, суд стягує заявлену у позові суму з обвинуваченого на користь потерпілого.

При вирішенні питання про розмір відшкодування за моральні страждання потерпілого, завдані викраденням його майна, суд враховує обставини, при яких були вчинені протиправні дії щодо ОСОБА_7 , відсутність з боку потерпілого будь-якого підтвердження та обґрунтування такого розміру відшкодування. Керуючись положеннями ст. 22 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, принципом розумності та справедливості, суд, враховуючи майновий стан ОСОБА_5 , визначає розмір відшкодування за моральні страждання ОСОБА_4 , внаслідок викрадення його майна, в сумі 3 000 гривень, яку стягує з обвинуваченого на його користь.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2015 року, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 8 місяців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , у виді домашнього арешту, із забороною останньому залишати місце свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години до 07 години наступного дня - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 7 332 гривні у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1