АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7717/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/351/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - cт.336 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5 ;

захисника-адвоката ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

при секретарі ОСОБА_8 ,

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року, про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, у зв`язку із передачею особи на поруки, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И Л А.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України та передано його на поруки колективу цеху №230Публічного акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Клопотання загальних зборів колективу цеху №230 Публічного акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» задоволено.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 про обвинувачення за ст.336 КК України закрито.

Якщо протягом року з дня передачі обвинуваченого на поруки він не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори колективу цеху №230 Публічного акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взятого ними на поруки ОСОБА_7 .

Як зазначено в ухвалі, ОСОБА_7 28.12.2007 року прийнято на тимчасовий облік запасу із числа призовників категорії ВОС 772 244-А посадової кваліфікації майстра радіорелейної апаратури. У зв`язку із чим ОСОБА_7 є суб`єктом часткової мобілізації та не мав передбачених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав, які б його звільняли від призову за мобілізацією.

До Тернопільського ОМВК Тернопільської області, що по вул.Тролейбусна, 5 в м.Тернополі, на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду 12 березня 2015 року, прибув військовозобов`язаний ОСОБА_7 . Він, 12 березня 2015 року в 13:00 год. головним спеціалістом мобілізаційного відділення Тернопільського ОМВК Тернопільської області ОСОБА_10 у присутності заступника військового комісара начальника мобілізаційного відділення Тернопільського ОМВК Тернопільської області ОСОБА_11 був належним чином повідомлений про виклик, його ознайомлено зі змістом повістки про необхідність прибути в 09.00 год. 13 березня 2015 року у Тернопільський ОМВК Тернопільської області по вул.Тролейбусна, 5 у м.Тернополі для подальшого проходження служби за мобілізацією, про що ОСОБА_7 власноруч написав в корінці про отримання повістки і виклик. Однак, він відмовився від її отримання в присутності вказаних працівників військового комісаріату.

ОСОБА_7 , всупереч вимог ст.65 Конституції України, статей 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до Тернопільського ОМВК Тернопільської області по вул.Тролейбусній, 5 у м.Тернополі, в 09 год. 13.03.2015 року для проходження служби в Збройних силах України у зв`язку з мобілізацією.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності та передачі ОСОБА_7 на поруки трудового колективу «Тернопільського радіозаводу «Оріон» - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що відповідно до ст.47 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнена від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Згідно ст. 47 КК України правовими підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею особи на поруки, крім корупційних злочинів може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.

ОСОБА_7 , позитивно характеризується, активно сприяв розкриттю злочину та визнав свою вину, є офіційно працевлаштованим, вчинене ним діяння класифікується як злочин середньої тяжкості, трудовий колектив цеху № 230 Публічного акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та передачу обвинувачуваного на поруки. Розглядаючи клопотання, судом, не в повній мірі враховано загострену суспільно-політичну ситуацію на сході та півдні України, ставлення особи до вчиненого, обов`язок особи обвинуваченого перед Батьківщиною. Своєчасне та швидке проведення мобілізації, свідомість військовозобов`язаних є запорукою ефективного відбиття воєнного нападу на країну та виконання Україною відповідних міжнародних зобов`язань по спільній обороні від агресора. Ухилення від призову до лав збройних сил України військовозобов`язаних в таких умовах, створює серйозну загрозу для безпеки держави в сфері оборони.

Заслухавши суддю-доповідача, в дебатах: міркування прокурора, який підтримує подану апеляцію і вважає, що формально були підстави для застосування ст.47 КК України, однак, в силу важкої ситуації в державі суд міг не застосовувати вказану статтю, обвинуваченого та захисника які вважають, що ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, дослідивши матеріали та доводи апеляції, колегія вважає наступне.

У відповідності до вимог ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку, що і було зроблено судом при розгляді кримінального провадження. Порушень закону в цій частині не допущено.

Дослідивши доводи апеляції, колегія погоджується з посиланнями прокурора на вимоги ст. 47 КК України, згідно якої, правовими підставами звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею особи на поруки, може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила злочин вперше; 2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості; 3) особа, яка вчинила злочин, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою і вважає, що вони є вірними, оскільки вони відповідають вимогам закону.

Крім того, як слідує із апеляційної скарги прокурор погодився в повному об`ємі з твердженнями суду про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, активно сприяв розкриттю злочину та визнав свою вину, є офіційно працевлаштованим, вчинене ним діяння класифікується як злочин середньої тяжкості, трудовий колектив цеху № 230 Публічного акціонерного товариства «Тернопільський радіозавод «Оріон» звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та передачу обвинувачуваного на поруки, тобто фактично погодився з тим, що суд навів всі обставини, передбачені ст. 47 КК України, на які, він сам посилається в апеляційній скарзі.

В той же час жодних обставин, які б стверджували про порушення судом вимог ст.47 КК України, прокурором в апеляційній скарзі та в апеляційній інстанції не наведено, хоча зазначено, що не було враховано в сукупності всіх умов передбачених нею, без зазначення яких саме з 5 наведених ним.

При цьому, оскільки жодних заперечень з приводу правдивості показань обвинуваченого, прокурором в апеляційній інстанції не наведено,колегія вважає їх достовірними, із них вбачається, що 12 березня 2015 року в 13.00 год. він відмовився отримати повістку про необхідність прибути в 09.00 год. 13.03.2015 року у Тернопільський ОМВК Тернопільської області по вул.Тролейбусній, 5 у м.Тернополі для подальшого проходження служби за мобілізацією. Також ОСОБА_7 показав, що він є батьком двох маленьких дітей - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він проживає з дружиною ОСОБА_14 та двома дітьми. Діти дуже маленькі. Дружина у відпустці по догляду за ОСОБА_13 , тому працює лише він і утримує всю сім`ю. Меньший син ОСОБА_13 захворів тяжкою хворобою - гранульома пупка, у зв`язку з чим 01.03.2015 року його було прооперовано. Дитину виписали додому у задовільному стані, про що вказано у виписці епікриз №2591, тому необхідно було здійснювати особливий догляд за сином, оскільки заростали шви їх треба було промивати, перев`язувати. Дружина сама з двома маленькими дітьми не справлялася і він вимушений був діяти за обставинами, які склалися, а крім цього працювати щоб забезпечити існування сім`ї. Він пояснював особам, які намагалися вручити йому повістку, що не відмовляється від призову на військову службу, але просить на короткий період часу відтермінувати її, щоб вирішити тяжкі сімейні обставини. Однак, вони не бажали врахувати це. У вчиненому він щиро розкаюється.

Тобто, з даних показань, які об`єктивно підтвердилися медичними документами, вбачається про те, що обвинувачений на час скоєння злочину перебував у скрутному сімейному становищі.

Хоча прокурор і погодився з даними твердженнями обвинуваченого, однак жодним чином не врахував їх в апеляційній скарзі та не дав їм належної юридичної оцінки.

Крім того, прокурор просить скасувати рішення суду у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Жодних тверджень в апеляційні скарзі у чому саме полягають істотні порушення норм КПК, крім посилання апелянтом на ст. 47 КПК України, яка передбачає обов`язки захисника, а не порядок звільнення, ним не наведено.

Ст. 413 КПК України, яка передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Який саме пункт вказаної статті порушено судом, з апеляції не зрозуміло. Не зміг навести їх і прокурор в апеляційній інстанції.

При цьому, жодних істотних порушень, пердбачених ст. 412 КПК України апелянтом не наведено.

В зв`язку з цим, колегія вважає посилання апелянтом на вказані статті безпідставними, а на ст. 47 КПК України не зрозумілою.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином виходячи із вищенаведеної ст. 404 КПК України, матеріалів кримінального провадження та апеляційної скарги, колегія не вправі вийти за межі апеляційних вимог наведених прокурором, з приводу скасування ухвали суду, оскільки Ним не ставляться питання про дослідження будь-яких матеріалів.

Виходячи із вищенаведеного, колегія вважає, що суд прийняв вірне рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у відповідності до вимог ст 47 КК України.

При цьому ним враховано, що злочин було скоєно внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, тобто пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України ( на утриманні двоє малолітніх дітей : 22.11.2010р. та ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 01.03.2015 року тримісячна дитина була прооперована, а ОСОБА_7 мав прибути на мобілізацію 13.03.2015 року о 09:00, хоча в цей день, як стверджує захист мав вести дитину в лікарню, що не заперечує апелянт ) , та що не враховано прокурором в апеляційній інстанції.

Із врахуванням того, що прокурором не наведено жодних підстав порушення судом вимог ст.47 КК України, просить скасувати ухвалу у відповідності до вимог статтей 413, п.3 ч.1 ст.409 КПК України без будь-якої конкретизації і врахування вимог ст.ст. 415,412 КПК України, посилання на порушення вимог ст 47 КПК України, яка немає жодного відношення до кримінального провадження, неврахування збігу тяжких сімейних обставин, а також інших мотивів, наведених у мотивувальні частині, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Тернополя ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2