АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1812/15-к Номер провадження 11-кп/786/610/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурора представника виправної колоніїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженоїОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, незаміжньої, судимої,

відмовлено в задоволенні спільного подання начальника Надержинщинської виправної колонії №65 УДПтС України в Полтавській області та голови спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Будьоннівського районного суду м. Донецьк від 8 червня 2010 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що поведінка засудженої є нестабільною, а тому прийшов до висновку, що вона не довела свого виправлення і не має права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. При цьому зазначає, що своєю поведінкою довела виправлення, сумлінно ставиться до праці, а стягнення, які були накладені на неї раніше, погашені та зняті.

Заслухавши доповідача, засуджену, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника виправної колонії про те, що ОСОБА_8 заслуговує на умовно-дострокове звільнення, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 вироком Будьоннівського районного суду м. Донецьк від 8 червня 2010 року визнана винуватою та засуджена за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі.
При цьому початок строку покарання визначений 8 червня 2010 року, а кінець строку,- 29 листопада 2016 року.
На час розгляду справи ОСОБА_8 відбула більше, ніж дві третини призначеного їй покарання за умисний тяжкий злочин, вчинений в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком.
Відповідно до наданих суду матеріалів, засуджена працює бригадиром у швейній бригаді, до роботи відносить добре, виконує поставлені завдання вчасно та правильно. Накладені раніше стягнення зняті та погашені в установленому порядку. Після проведення бесід виховного та профілактичного характеру, ОСОБА_8 характеризується з позитивної сторони, має лише заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці та за активну участь у роботі самодіяльних організацій. Ці дані підтверджені представником виправної колонії в засіданні суду апеляційної інстанції.
Проте наведені обставини суд залишив поза увагою.

Крім того, прийнявши рішення про неможливість визнання поведінки засудженої сумлінною, суд не звернув увагу на те, що стягнення до ОСОБА_8 були застосовані, в основному, за незначні порушення і в подальшому засуджена стала на шлях виправлення. Так, вона повністю відшкодувала шкоду за виконавчим листом; додержується вимог режиму; залучена до участі у програмі диференційованого виховного впливу засуджених; після навчання здобула професію муляра третього розряду; приймає активну участь у самодіяльних організаціях.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що ОСОБА_8 усвідомлює вину у вчиненому злочині, щиро розкаюється, має позитивну соціальну установку, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела, що стала на шлях виправлення, а отже можливо задовольнити спільне подання начальника виправної колонії та голови спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації і звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Отже, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга, - до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.407 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 8 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання начальника Надержинщинської виправної колонії №65 УДПтС України в Полтавській області та голови спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Будьоннівського районного суду м. Донецьк від 8 червня 2010 року у виді позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 3 дні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4