Провадження № 1-кс/0202/2774/2013
УХВАЛА

11 жовтня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді Зосименко С.Г.,

при секретарі Гелетій М.Т.

за участю: прокурора прокуратури Дніпропетровської області Пономаренко І.О.

заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванової Ю.А.,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2013 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванової Ю.А.

В обґрунтування своїх вимог та в ході судового засідання заявник просив суд зобов'язати повернути майно, яке належить йому на праві приватної власності, а саме: - ноутбук "TOSHIBA" модель № PSPB3E-0J601; - карту флеш-пам'ять "TOSHIBA" 16 Гб № 125012ZA229GBRG01S. Дане майно було вилучено при проведені обшуку згідно протоколу обшуку від 10 квітня 2013 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 02 квітня 2013 року у квартирі АДРЕСА_1 де фактично мешкає громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, секретар постійної депутатської комісії з питань містобудування, землекористування, комунальної власності Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області.

Прокурор в судове засідання з'явився, в задоволені скарги просив відмовити, посилаючись на те, що майно, яке було вилучено на підставі ухвали суду про проведення обшуку не є тимчасово вилученим майном.

Слідчий відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майор міліції Іванова Ю.А. у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000144, вважаю, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 квітня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська клопотання слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванової Ю.А., по кримінальному провадженню № 0000144, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2012 року, було задоволено та винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 де фактично мешкає громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., секретар постійної депутатської комісії з питань містобудування, землекористування, комунальної власності Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, з метою виявлення документів, чорнових записів, печаток та штампів, комп'ютерної техніки, рішень та розпоряджень Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, квитанції про перерахування грошових коштів на рахунок благодійного фонду та розвитку міста ім. В. Замули "Наше місто", заяв на отримання дозволу на розташування малих архітектурних форм у м. Жовті Води, та інших предметів та документів які свідчать о злочинній діяльності і підготовці документів до здійснення злочину, а також предметів, документів, цінностей, грошових коштів добитих злочинним шляхом.

Під час обшуку квартири АДРЕСА_2 де фактично мешкає громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., було вилучено майно, яке належить громадянину ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме: - ноутбук "TOSHIBA" модель № PSPB3E-0J601; - карту флеш-пам'ять "TOSHIBA" 16 Гб № 125012ZA229GBRG01S та інші зазначені в протоколі обшуку від 10 квітня 2013 року документи.

Станом на дату подання скарги вилучене майно не було повернуто власнику.

Вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна, оскільки не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалах про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, у відповідності до частини 7 ст. 236 КПК України.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом, законодавець не вказує.

Згідно частини 2 цієї ж процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо...

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст. 169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п'ятою ст. 171, частиною шостою ст. 173 цього Кодексу.

При цьому, в частині 5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В даному спірному випадку, зазначене в частині 5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.

Правовий зміст частини 7 ст. 236 і частини 1 ст. 98 КПК України, частини 2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають один з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до частини 1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил частини 5 ст. 171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.

Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і частини 7 ст. 236 КПК України.

В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст. 169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Ст. 171 ч. 1 КПК України встановлює, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Таке клопотання повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Проте, відділом РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майором міліції Івановою Ю.А. не було повернено тимчасово вилучене майно згідно з вимогами ст. 169 КПК, та не було прийнято жодного рішення передбаченого КПК України.

У відповідності до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ст. 303 ч.1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора: у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк,- заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно частини 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

На звернення до слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванової Ю.А. та УСБУ м. Жовті Води, заявник не отримав інформації щодо належного йому майна, тому суд, вважає, що заявником строк пропущено не було.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000144, з ОСОБА_2 жодних слідчих дій з квітня місяця по теперішній час, проведено не було.

Керуючись: ст.ст. 98 ,167, 169, 171, 236, 303,304 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванової Ю.А. - задовольнити.

Зобов'язати слідчого відділу РОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції Іванову Ю.А. повернути майно, яке належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_2, а саме:

- ноутбук "TOSHIBA" модель № PSPB3E-0J601;

- карту флеш-пам'ять "TOSHIBA" 16 Гб № 125012ZA229GBRG01S.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя С.Г. Зосименко