Провадження № 11-кп/780/1034/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 15.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 вересня 2015 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року про відмову в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове його звільнення.

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_7 .

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що за час відбування покарання характеризується позитивно, має ряд заохочень.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Як видно із ухвали суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживав АДРЕСА_1 , неодноразово судимий, останній раз за вироком Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2012 р. за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 3 місяці, у теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35. Згідно характеристики Білоцерківській ВК № 35 від 15.07.2015р., яка знаходиться в матеріалах справи характеризується позитивно. При вирішення питання про умовно-дострокове звільнення судом першої інстанції взято до уваги наявність стягнень та заохочень.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор та засуджений подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Прокурор свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на формальних підставах, а саме, що поведінка засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання не була сумлінною, що не дозволило суду дійти висновку, що він виправився. Вважає, що суд не надав належної оцінки особі засудженого, доповідям представника Білоцерківської ВК № 35 та прокурора.

Засуджений обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що він став на шлях виправлення, позитивно характеризується, стягнення зняті, має заохочення та відбув необхідну частину строку та має право на умовно-дострокове звільнення, працював під час відбування покарання та у нього народилась дитина в період відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки засуджений неодноразово судимий, після звільнення із місць позбавлення волі, у т.ч. умовно-достроково, порушуючи умови умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став, знову вчинив нові умисні злочини, у період відбування покарання у місцях позбавлення волі за вироком Подільського районного суду м. Києва від 05.03.2012 р. порушував вимоги режиму утримання/відбування покарання, за час відбування покарання у нього були дисциплінарні стягнення.

Щодо доводів засудженого про те, що він відбув необхідну частину строку покарання, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, що свідчить характеристика долучена до матеріалів справи, працює на виробництві установи, а також за час відбування покарання у засудженого народилася дитина, то вони не є достатніми для скасування ухвалу суду першої інстанції.

Також були взяті до уваги і заохочення, які засуджений отримав під час відбування покарання.

На думку, колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки за тривалий період він мав лише шість заохочень, мав стягнення, які погашене в передбаченому законом порядку, а також врахував особу засудженого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора та засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2015 року про відмову в задоволення клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення. залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді