Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

при секретарі ОСОБА_6,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 дня народження,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 дня народження,

уродженця та мешканця АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що апеляційний суд безпідставно пом'якшив призначене судом першої інстанції покарання та звільнив засуджених від його відбування, при цьому належним чином свого рішення не мотивував, у зв'язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а судове рішення - вимогам статті 370 КПК України.

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 305 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 305 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди, та з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року вирок місцевого суду змінено:

- ОСОБА_1 вважається засудженим за ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 вважається засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

- ОСОБА_2 вважається засудженим за ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 вважається засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією психотропних речовин, що були предметом контрабанди. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винуватими та засуджено за те, що вони, за попередньою змовою групою осіб, 30 листопада 2013 року в м. Добродзень Республіки Польща, у невстановленої слідством особи, незаконно, з метою збуту придбали психотропну речовину - 12,375 г піперазину, у вигляді таблеток у загальній кількості 1414 шт., що становить великий розмір. 01 грудня 2013 року близько 18 год. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за попередньою змовою групою осіб, незаконно, слідуючи через митний кордон з Республіки Польща в Україну автомобілем НОМЕР_1, через пункт пропуску "Смільниця" на території Старосамбірського району Львівської області, перемістили через митний кордон України з приховуванням від митного контролю зазначену психотропну речовину. Близько 18 год. 05 хв. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були затримані співробітниками УСБ України у Львівській області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Положенням п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України встановлено, що підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Щодо доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.ст. 69, 75 КК України, що потягло за собою призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 невиправдано м'якого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положенням ч. 1 ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання.

Суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положення ст. 69 КК України та звільняючи їх від його відбування на підставі ст. 75 КК України, як убачається з мотивувальної частини ухвали, послався на те, що засуджені вперше притягаються до кримінальної відповідальності, позитивно характеризуються, мають на утриманні неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб, не перебувають на обліку у нарколога та психіатра. Крім того суд апеляційної інстанції врахував, що засуджені повністю визнали свою вину, щиро розкаялися, негативні наслідки від їх дій не настали, тобто вони усвідомили протизаконність вчинених ними злочинних дій.

Однак при цьому суд апеляційної інстанції в достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили два умисних тяжких злочини, пов'язаних із незаконним обігом психотропної речовини у великому розмірі, свою вину у вчиненні вказаних злочинних дій визнали лише в ході апеляційного провадження, негативні наслідки від їх дій не настали виключно завдяки своєчасному втручанню працівників правоохоронних органів.

З огляду на зазначене, колегія суддів уважає, що ухвала суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості підлягає скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженим покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5