Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/2388/14-к
Провадження № 1-кп/483/15/2015
ВИРОК
Іменем України
21 вересня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000725 від 14 липня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст. Уруша Сковородинського району Амурської області, є громадянином України, раніше не судимий, з повною загальною середньою освітою, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року,
В С Т А Н О В И В :
В період часу з 29 липня 1987 року по 19 вересня 1995 року ОСОБА_5 , маючи умисел на підроблення документів, шляхом дописки власноручно, рукописним текстом вніс завідомо для нього недостовірний запис «без учета районного коэффициента» до офіційного документа довідки про заробітну плату, видану старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім`я ОСОБА_5 , з метою подальшого подання вказаного документа до органів пенсійного забезпечення для нарахування йому пенсії на підставі вказаного документу, а також шляхом дописки власноручно, рукописним текстом вніс завідомо для нього недостовірний запис «без учета районного коэффициента» до офіційного документа довідки про заробітну плату, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім`я ОСОБА_7 , з метою подальшого подання ОСОБА_7 вказаного документу до органів пенсійного забезпечення для нарахування їй пенсії на підставі вказаного документу.

Крім того, 19 вересня 1995 року ОСОБА_5 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, надав до управління соціального захисту населення Очаківського району Миколаївської області завідомо підроблену довідку про заробітну плату, видану старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на своє ім`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе не визнав, дав показання, що у 1980 роках він приїхав до міста Очакова, де почав працювати механіком в будівельній організації, звідки, з метою покращення власних побутових умов, вирішив поїхати на заробітки на Північ. Отримавши запрошення від ОСОБА_8 старателів «Витим», він у червні 1987 року був прийнятий на роботу механіком. ОСОБА_8 займалася добуванням золота відкритим способом. Взимку знімали скришу, а потім до морозів мили золото. Таким чином, початок промивного сезону був кінцем попереднього. 01 січня 1992 року він був звільнений. Нарахування заробітної плати здійснювалося щомісячно по табелям, а розрахунок вкінці промивного сезону. Артіль працювала по відрядній оплаті праці. При цьому, всі працівники були забезпеченні житлом та їжею, а тому заробітна плата щомісяця не виплачувалася, а виплачувалася наприкінці промивного сезону. Після повернення з Півночі і до звернення до управління соціального захисту за призначенням пенсії ОСОБА_5 не працював. Обвинувачений також пояснив, що до 2004 року всі отримували однакову пенсію і коефіцієнти не враховувалися. У 2004 році начальник пенсійного відділу ОСОБА_9 пояснила йому, що у зв`язку зі зміною пенсійного законодавства, коефіцієнти та надбавки будуть враховувати, а тому пенсії стануть диференційованими. Коли розмір пенсії обвинуваченого збільшився, органи пенсійного фонду почали перевірку довідок, що містилися в пенсійній справі. Працівниками управління було направлено відповідні запити. Отримавши архівну довідку з ТОО «Старательская артель «Витим», де ОСОБА_5 ніколи не працював, управління зробило перерахунок пенсії на підставі цієї архівної довідки та прийняло рішення про відрахування з пенсії обвинуваченого надміру виплачених коштів. Коли розмір пенсії став меншим, він прийшов до управління, де йому показали архівну довідку і надали рішення про відрахування коштів з пенсії. Обвинувачений також пояснив, що довідку, яка міститься в його пенсійній справі, він до управління не подавав. Він подавав іншу довідку, якої в матеріалах пенсійної справи з невідомих причин немає. При цьому обвинувачений зазначив, що довідка могла бути підроблена співробітниками управління ПФУ.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою провину у вчиненні злочинів не визнав, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка заступник начальника Управління Пенсійного Фонду України в місті Очакові та Очаківському районі Миколаївської області ОСОБА_10 показала, що в органах соціального захисту, а потім і в управлінні ПФУ вона працює з 1994 року. У 1995 році вона особисто приймала документи у ОСОБА_5 і інших довідок в пенсійній справі не було. Свідок також пояснила, що з 1992 по 2004 роки пенсійний відділ приймав довідки про заробітну плату, в яких було чітко зазначено, що включені в них суми вказані без урахування надбавок та коефіцієнтів, якщо особи мали на них право. Фраза «без урахування районного коефіцієнта» була необхідна для прийняття довідки пенсійним відділом. Так, за законодавством, що було чинне з 1992 по 2004 роки, для нарахування пенсії бралися суми чистої заробітної платні. Оскільки управління не займається розрахунком заробітної плати та не має права відраховувати із загальної суми зарплатні включені до неї надбавки та нарахування, управління вимагало відповідну довідку, де було б вказано, що сума в довідці зазначена без урахування надбавок та коефіцієнтів. Фраза «без урахування районного коефіцієнта» мала значення в період з 1992 по 2004 роки, оскільки без такої фрази довідку б не прийняли і ОСОБА_5 було би призначено пенсію без урахування заробітної плати, тобто мінімальну пенсію, а не максимальну, яку він отримав на підставі цієї довідки. У 2004 році законодавство змінилося і передбачало, що надбавки та коефіцієнти мають бути враховані при призначенні пенсії. Однак, зважаючи на те, що управління Пенсійного фонду не мало право самостійно робити розрахунки заробітної плати пенсіонерів, останнім пропонувалося надати довідки про заробітну плату, в яких надбавки та коефіцієнти були включені. Після 2004 року дехто з пенсіонерів надав такі довідки, і пенсія їм була перерахована виходячи із заробітної плати з надбавками. Свідок також показала, що ОСОБА_5 приходив на прийом до начальника УПФУ, після чого останнє направило запити з метою перевірки відомостей щодо заробітної плати ОСОБА_11 . До УПФУ надійшла архівна довідка, в якій суми заробітної плати ОСОБА_5 нижчі, ніж ті, що зазначені в довідці, поданій самим ОСОБА_5 довідка видана на підставі особових рахунків, куди включається вся нарахована заробітна плата. В архівній довідці також було вказано, що суми заробітної плати зазначені без виділення коефіцієнта. Крім того, свідок пояснила, що пенсійна справа формується при первісному зверненні та подачі документів, справа зшивається, а всі інші документи підшиваються до вже існуючого прошитого пакету.

Той факт, що саме ОСОБА_10 приймала заяву про нарахування пенсії у ОСОБА_5 підтверджується її підписом. Так, оглянувши в судовому засіданні матеріали пенсійної справи ОСОБА_5 , зокрема заяву про призначення пенсії, ОСОБА_10 підтвердила, що підпис інспектора належить їй (а.п. 105).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний спеціаліст Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області ОСОБА_12 показала, що вона особисто готувала проект відповіді на дзвінок ОСОБА_5 на гарячу лінію в березні 2014 року. Він скаржився на зменшення розміру його пенсії. Для перевірки правильності обчислення та нарахування пенсії свідок запросила пенсійну справу ОСОБА_5 , в матеріалах якої було дві довідки. Одна була надана при призначенні пенсії і містила інформацію про заробітну плату за останні 24 місяці роботи перед нарахуванням пенсії, а також фразу «без урахування районного коефіцієнта», друга архівна довідка з Російської Федерації, р. Бурятія, Муйський район. В архівній довідці дані про заробітну плату було вказано по роках, оскільки вона виплачувалася за результатами промивного сезону. Свідок також пояснила, що згідно із законодавством, що було чинне станом на 01 січня 1992 року, пенсія призначалась на підставі відомостей про заробітну плату, без врахування коефіцієнтів. В довідці мала бути зазначена заробітна платня без урахування районного коефіцієнтів і довідка мала мітити відповідне застереження. Якщо ж у довідці не було вказано, чи враховано такий коефіцієнт, чи ні, необхідно було отримати довідку із чіткою вказівкою, що вказані суми заробітної плати зазначені без урахування коефіцієнта. З січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого районний коефіцієнт враховувався, у зв`язку із чим розмір пенсії збільшувався. Щодо форми довідок, у 90-х роках допускалися довідки із зазначенням сум заробітної плати по роках. З 2004 року вимагалася довідка із розбивкою зарплатні по місяцях. Довідка, яка була надана ОСОБА_5 при призначенні пенсії, була викладена на бланку і містила всі необхідні реквізити печатку, підпис, а тому не викликала сумнівів. На час, коли ОСОБА_5 звернувся за призначенням пенсії, органи пенсійного фонду не були зобов`язані проводити перевірки щодо достовірності поданих пенсіонером документів. У разі, якщо пенсіонер не міг отримати довідку на підприємстві, пенсійний відділ робив необхідні запити для отримання відомостей та довідок. Коли управління Пенсійного фонду зробило запит до місця роботи ОСОБА_5 , то отримало архівну довідку на ОСОБА_5 , в якій було зазначено посаду механік, як вказано в трудовій книжці обвинуваченого, та, крім цього, дата народження та період роботи повністю збігаються з паспортними даними та даними трудової книжки ОСОБА_5 . Згідно з архівною довідкою, заробітна плата виплачувалася ОСОБА_5 за результатами промивного сезону, тобто нараховувалася і виплачувалася однією сумою на рік. Однак, довідка, яка була надана ОСОБА_5 містила розбивку зарплатні по місяцях.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що працювала в міському управлінні соціального захисту з 1997 року. Пенсію ОСОБА_5 призначено у 1995 році, а у 1996 році ОСОБА_5 перейшов на обслуговування до районного управління. В 2001 році міький відділ прийняв справи з районного управління, в тому числі і справу ОСОБА_5 ..

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні зібраними по справі в порядку ст. ст.84-86, 91-93 КПК України, письмовими доказами, а саме:

-запрошенням «Производственное золотодобывающее объединение «Забайкалзолото» Золотодобывающая старательская артель «Витим», пос. Таксимо» №135 від 25 червня 1987 року, згідно з яким ОСОБА_5 запросили на роботу в артіль на посаду механіка землерийної техніки (а.п. 186);

-довідкою від 17 березня 1992 року, виданою старательською артіллю «Витим» ОСОБА_5 , завіреною печаткою «Министерство цветной металлургии СССР п/о… Золотодобывающая старательская артель «Витим», з зазначенням «без учета районного коэффициента» (а.п. 156);

-довідкою від 17 березня 1992 року, виданою старательською артіллю «Витим» ОСОБА_7 , завіреною печаткою «Министерство цветной металлургии СССР п/о Забайкал… Золотодобывающая старательская артель «Витим», з зазначенням «без учета районного коэффициента» (а.п. 157);

-випискою з трудової книжки ОСОБА_7 , з якої вбачається, що 17 січня 1989 року вона прийнята в артіль « ОСОБА_13 », 22 лютого 1990 року переведена бухгалтером будівельної дільниці, а 01 січня 1992 року звільнена з наданням відпустки та відгулів (а.п. 97);

-випискою з трудової книжки ОСОБА_5 , відповідно до якої 29 липня 1987 року він прийнятий до старательської артілі «Витим» механіком, а 01 січня 1992 року звільнений за власним бажанням (а.п. 103);

-заявою про призначення пенсії від ОСОБА_5 (а.п. 105);

-заявою про призначення пенсії від ОСОБА_7 (а.п. 95);

-паспортними даними обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 159);

-архівною довідкою №4497 від 15 серпня 2013 року, відповідно до якої «ТОО «Старательская артель «Витим» є правонаступником Старательської артілі «Витим» на підставі Розпорядження Адміністрації Муйського району Республіки Бурятія №4 від 12 січня 1993 року. В фонді документів по особовому складу «ТОО «Старательская артель «Витим» є дані про роботу та нарахування заробітної плати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийнятий 29 липня 1987 року в якості механіка на період промивного сезону, звільнений з 01 січня 1992 року за власним бажанням. Нарахування заробітної плати здійснювалося в рублях, в тому числі районний коефіцієнт та північні надбавки, що складає за 1987 рік 4006, 80, за 1988 рік 9832, 20 , за 1989 рік 17438, 40, за 1990 рік 24070, 27, за 1991 рік 14276, 40 (а.п. 71);

-архівною довідкою №6340 від 16 грудня 2013 року, відповідно до якої «ТОО «Старательская артель «Витим» є правонаступником Старательської артілі «Витим» ПО «Забайкалзолото» на підставі Розпорядження Адміністрації Муйського району Республіки Бурятія №4 від 12 січня 1993 року. В фонді документів по особовому складу «ТОО «Старательская артель «Витим» є дані про роботу та нарахування заробітної плати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийнята 17 січня 1989 року в якості секретаря-машиністки, звільнена з 01 січня 1992 року за власним бажанням. Нарахування заробітної плати здійснювалося в рублях, в тому числі районний коефіцієнт та північні надбавки, що складає за 1989 рік 4699, 91, за 1990 рік 11302, 50, за 1991 рік 11473, 00 (а.п. 116);

-змістом адміністративного позову, підписаного ОСОБА_5 , в якому він зазначає, що з 29 липня 1987 року по 01 січня 1992 року працював на посаді механіка «Артели старателей «Витим». 17 березня 1992 року йому була видана довідка про його заробіток на підприємстві з 1990 по 1991 роки. Ця довідка була підписана головним бухгалтером, керівником підприємства та скріплена мокрою печаткою. Вказана довідка була прийнята органом, що нараховував пенсії у 1995 році (а.п. 75-77);

-висновком експерта №1275 від 28 липня 2014 року, згідно з яким рукописні записи в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_7 с/артіль «Витим» (за винятком запису «без учета районного коэффициента»), виконані, ймовірно, не ОСОБА_7 , а іншою особою. Рукописні записи в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_7 с/артіль «Витим» (за винятком запису «без учета районного коэффициента»), виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою. Рукописний запис «без учета районного коэффициента» в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_7 с/артіль «Витим», виконаний, ймовірно, ОСОБА_5 (а.п. 122-137);

-висновком експерта №1276 від 05 серпня 2014 року, за змістом якого рукописні записи в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_5 с/артіль «Витим» (за винятком запису «без учета районного коэффициента»), виконані, ймовірно, не ОСОБА_7 , а іншою особою. Рукописні записи в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_5 с/артіль «Витим» (за винятком запису «без учета районного коэффициента»), виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою. Рукописний запис «без учета районного коэффициента» в довідці від 17.03.1992, виданій ОСОБА_5 с/артіль «Витим», виконаний, ймовірно, ОСОБА_5 (а.п. 143-155).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснила, що за ступенем категоричності висновки експерта поділяються на п`ять категорій: категорично позитивний, категорично негативний, ймовірно позитивний, ймовірно негативний та «не представилося можливим встановити». Ймовірно позитивний висновок означає, що напис скоріше за все зроблений певною особою. Крім того, експерт пояснила, що проводила дослідження за дорученням органу досудового розслідування. Під час проведення дослідження нею було направлено клопотання слідчому про надання вільних зразків почерку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Недостатність наданих для дослідження матеріалів вплинула на категоричність висновку.

Досліджені під час судового розгляду письмові докази та показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеним в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.

Суд критично ставиться до показань ОСОБА_5 про те, що він подавав до пенсійного відділу управління соціального захисту іншу довідку, ніж та, що міститься в матеріалах пенсійної справи, оскільки вказана довідка містить печатку «Министерство цветной металлургии СССР…», що свідчить про справжність цієї довідки.

Пояснення ОСОБА_5 про те, що довідка могла бути сфальсифікованою органами пенсійного забезпечення, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які пояснили, що довідка взагалі не була би прийнятою, якщо би в ній не було фрази «без учета районного коэффициента». Неприйняття довідки тягло за собою призначення особі мінімальної пенсії.

В судовому засіданні обвинувачений також дав показання, що заяву про призначення пенсії та документи, в тому числі довідку про заробітну плату, він подавав особисто, що свідчить про неможливість будь-яких сторонніх осіб внести виправлення у довідку про заробітну плату ОСОБА_5 ..

Твердження обвинуваченого про те, що архівна довідка №4497 від 15 серпня 2013 року містить інформацію, надану організацією, в якій він ніколи не працював, і тому відомості про заробітну плату, що містяться в цій довідці, не можуть вважатися достовірними, спростовуються самим змістом вказаної довідки, з якої вбачається, що з 12 січня 1993 року правонаступником Старательської артілі «Витим» є «ТОО «Старательская артель «Витим».

Вказане свідчить про те, що Старательська артіль «Витим», в якій працював ОСОБА_5 , була не ліквідована, а реорганізована, внаслідок чого отримала іншу організаційно-правову форму товариство з обмеженою відповідальністю.

Крім того, зміст архівної довідки щодо сум заробітної плати, яка нарахована однією сумою по роках, узгоджується з показаннями самого обвинуваченого, який пояснив, що заробітна плата виплачувалася за результатами промивного сезону. Як показав в судовому засіданні ОСОБА_5 , він працював за відрядною оплатою праці. Це означало, що прибуток розподілявся між працівниками після закінчення сезону, оскільки до закінчення сезону неможливо було передбачити результат роботи та розмір прибутку.

Суд також критично ставиться до твердження сторони захисту про те, що архів не містить усіх необхідних відомостей для визначення розмірів заробітної плати.

Так, окрім даних про розмір заробітної плати, архівна довідка №4497 від 15 серпня 2013 року містить інформацію про те, що заробітна плата працівникам артілі нараховувалася за результатами промивного сезону. В особових рахунках нарахування проходять однією сумою, без відрахування районного коефіцієнта та північних надбавок. У зв`язку із обмеженим переліком документів, що приймаються на зберігання, інших даних (простій, прогули, між вахтовий відпочинок, умови та характер праці, зайнятість на певному обладнанні, вид та технологічний процес роботи тощо) архів не має.

Отже, відомості, що стосуються розміру заробітної плати та порядку її нарахування, архівною установою надані вичерпно.

Твердження сторони захисту про те, що їй в порядку ст. 290 КПК України не відкривалися висновки судово-почеркознавчих експертиз, спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме.

Згідно з розпискою, 26 листопада 2014 року ОСОБА_5 отримав обвинувальний акт на 1 аркуші та реєстр матеріалів досудового розслідування на 2 аркушах (а.п. 6). За змістом реєстру матеріалів досудового розслідування, в матеріалах наявні висновки судово-почеркознавчих експертиз від 28.07.2014р. та від 05.08.2014р. (а.п. 3).

Факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування підтверджений підписами самого обвинуваченого та його захисника в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26 листопада 2014 року (а.п. 112).

Крім того, 09 лютого 2015 року в судовому засіданні захисник пояснив, що в нього є всі необхідні копії матеріалів кримінального провадження в електронному вигляді.

Також, ухвалою суду від 09 лютого 2015 року частково задоволено клопотання ОСОБА_5 , зобов`язано прокурора надати обвинуваченому копії процесуальних документів та письмових повідомлень, які не були вручені йому під час досудового розслідування; зобов`язано прокурора надати доступ обвинуваченому та можливість скопіювати або відобразити іншим шляхом будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них по кримінальному провадженню (а.п. 38).

Суд не бере до уваги судові рішення, прийняті в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у місті Очакові та Очаківському районі Миколаївської області про скасування рішення про проведення перерахунку та утримання переплати пенсії, з огляду на таке.

В якості доказів, що свідчать про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, стороною захисту надано копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року (а.п. 166-168) та ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015 року (а.п. 205-206) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України у місті Очакові та Очаківському районі Миколаївської області про скасування рішення про проведення перерахунку та утримання переплати пенсії.

Так, постановою апеляційного суду, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України, задоволено адміністративний позов ОСОБА_5 , визнано незаконним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Очакові та Очаківському районі від 25 жовтня 2013 року щодо утримання з позивача надміру виплачених сум пенсій; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України повернути ОСОБА_5 безпідставно утримані кошти з пенсії відповідно до рішення від 25 жовтня 2013 року №1.

Судові рішення мотивовані тим, що управління Пенсійного фонду України не довело суду, що надміру сплачена ОСОБА_5 пенсія є наслідком зловживань з його боку або наслідком надання ним недостовірних даних.

Оскільки вказані судові рішення не підтверджують ні існування, ні відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а мотивовані недоведеністю наявності підстав для відрахування надміру виплачених сум пенсії, вказані рішення в силу ст. 85 КПК України, не є належними доказами.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

За змістом висновку Верховного Суду України, зробленого у справах № 5-1 кс 13, № 5-33 кс 13, № 5-41кс13, на стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення посягання, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб (статті 4, 6, 7 та 8 КК). Однак необхідно враховувати й вимоги статті 5 КК, згідно з якою, якщо новий закон скасовує злочинну діяльність, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання такою нормою закону чинності.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 194 КК України від 28 грудня 1960 року, яка була чинною на час підроблення обвинуваченим довідки про заробітну плату, об`єктивна сторона злочину полягала в підробці посвідчення або іншого документа, який видається державним або громадським підприємством, установою чи організацією і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як самим підроблювачем, так і іншою особою.

Санкція ч. 1 ст. 194 КК України передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років або виправних робіт на той же строк.

Диспозиція ч. 2 ст. 194 КК України від 28 грудня 1960 року, яка була чинною на час подання обвинуваченим довідки про заробітну плату до управління праці та соціального захисту населення Очаківського району Миколаївської області, визначала злочинними дії у вигляді використання завідомо підробленого документа, за що санкцією вказаної частини статті встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк до одного року, або виправних робіт на той же строк, або штрафом від ста до двохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Враховуючи, що закон про кримінальну відповідальність в редакції від 05 квітня 2001 року пом`якшує кримінальну відповідальність, він має зворотну дію у часі, а тому підлягає застосуванню.

Таким чином, дії обвинуваченого, що виразилися в підробленні шляхом дописування власноручно тексту «без учета районного коэффициента» довідки про заробітну плату, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім`я ОСОБА_5 , з метою її використання шляхом подачі до органу, що здійснює призначення та нарахування пенсії, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Дії обвинуваченого, що виразилися в підробленні шляхом дописування власноручно тексту «без учета районного коэффициента» довідки про заробітну плату, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім`я ОСОБА_7 , з метою її використання ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою.

Дії ОСОБА_5 , що виразилися в наданні до управління соціального захисту населення Очаківського району Миколаївської області довідки, виданої старательською артіллю «Витим» від 17 березня 1992 року на ім`я ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочини невеликої тяжкості, його особистість, зокрема те, що він є раніше не судимим, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому вважає, що призначення покарання в межах санкції частини 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та в межах санкції ч. 3 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідатиме закладеним в теорії кримінального права принципам справедливості та невідворотності покарання.

Вирішуючи питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд, крім викладеного, враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності, а саме те, що вона є реальною.

Встановивши, що злочин, передбачений ч.1 ст. 358 КК України, вчинений в період часу з 29 липня 1987 року по 19 вересня 1995 року, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 358 КК України, вчинений 19 вересня 1995 року, суд застосовує положення ч. 5 ст. 74 КК України.

За змістом вказаної норми, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минули три роки.

Враховуючи, що строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України не зупинявся і на час розгляду кримінального провадження сплив, суд звільняє ОСОБА_5 від покарання на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 КПК України, речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді.

Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Враховуючи те, що за клопотанням прокурора судом було отримано для огляду в судовому засіданні оригінали пенсійних справ ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вказані докази на підставі ч. 1 ст. 100 КПК України підлягають поверненню до Управління Пенсійного фонду України в м. Очакові та Очаківському районі Миколаївської області.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави 1229 грн 80 коп. та 1106 грн 82 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово-почеркознавчих експертиз у кримінальному провадженні (а.п. 121, 143).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 337, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року, ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року у виді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень;

-за ч. 3 ст. 358 КК України в редакції від 05 квітня 2001 року у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 65 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1 105 (одна тисяча сто п`ять) гривень.

На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2 336 (дві тисячі триста тридцять шість) гривень. 62 коп..

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази: оригінали пенсійних справ ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повернути Управлінню Пенсійного фонду України в місті Очакові та Очаківському районі Миколаївської області.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: