Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 жовтня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року по кримінальному провадженню за № 0000785 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни Рівненської області, де проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року ОСОБА_6 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та виправданий. Як визнав суд, під час розгляду даного провадження не було доведеним вчинення ОСОБА_6 таємного викрадення чужого майна, в його діях вбачаються ознаки зловживання довірою, як спосіб шахрайства.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи раніше судимим за ч.2 ст.185 КК України, 10 червня 2014 року о 21 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_8 ноутбук марки «Леново» синього кольору, вартістю 4000 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 ставить питання про скасування вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року та просить ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/422/ 2015 р. Головуюча в суді 1-ї інстанції ОСОБА_9 Категорія: ч.2 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_1 України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Апелянт, покликавшись на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності», зазначив, що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про наявність в діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, оскільки дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно. Також прокурор вказав, що судом було допущено неповноту судового розгляду, а саме не допитано свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та не з`ясовано достовірність наданої обвинуваченим квитанції про вартість ноутбука.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу частково та просив скасувати виправдувальний вирок суду першої інстанції і направити справу на новий судовий розгляд, міркування потерпілого ОСОБА_8 про підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який вказав на безпідставність апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарги підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, згідно санкції якої встановлено обмеження волі на строк до п?яти років або позбавленням волі на той самий строк.

За результатами розгляду даного провадження в суді першої інстанції було встановлено, що в діях обвинуваченого вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст.190 КК. Санкція ч.2 вказаної норми кримінального закону передбачає штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Як передбачено ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Вказаними повноваженнями суд першої інстанції при постановленні рішення за результатами розгляду кримінального провадження не скористався та обмежився констатацією того, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 вбачаються ознаки зловживання довірою, як способом шахрайства для заволодіння майном потерпілого. При цьому місцевим судом не було взято до уваги роз`яснень, які містить п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 4.06.93, № 12 від 03.12.97, № 6 від 30.05.2008). Згідно вказаних роз`яснень, мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог ст.277 КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред"явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин, ніж той, за яким було пред"явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред"явлено.

Отже не з`ясувавши думку сторони обвинувачення щодо застосування закону про менш тяжкий злочин, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин та відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК вирок підлягає скасуванню.

Разом з цим, згідно припису, встановленого ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відтак висловлене прокурором у ході апеляційного розгляду прохання про скасування виправдувального вироку та постановлення обвинувального вироку суперечить вказаній нормі закону, а тому апеляційний суд позбавлений можливості постановити свій вирок, у зв`язку з чим слід призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у цьому ж місцевому суді.

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2