АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/311/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2015 року про арешт майна, -

встановила:
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 27 жовтня 2015 року о 17 год. 15 хв. на автомобільній дорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка 154 км.+400 м. відбулося зіткнення автомобіля Нісан Х-Трейл, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 із мопедом Дельта ЕХ50 QT-BР р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля є ОСОБА_7 .

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000543 від 28 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий СВ Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме автомобіля марки Нісан Х-Трейл, д.н.з. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2015 року задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з посиланням на те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль марки Нісан Х-Трейл, д.н.з. НОМЕР_1 відповідає критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме містить на собі сліди злочину.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2015 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Вказує, що ухвала слідчого судді була винесена без його участі, а одержав він її 07 листопада 2015 року, оскільки перебував у зоні АТО. У зв`язку з цим, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29 жовтня 2015 року, як пропущений з поважних причин, оскільки ухвала була винесена без його участі, а її копію отримав поштою 07 листопада 2015 року.

Зазначає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які процесуальні документи, які свідчать про вилучення автомобіля. Огляд місця події проводився без участі ОСОБА_10 , протокол для ознайомлення та підпису їй не надавався. Наголошує на тому, що автомобіль не був оглянутий та вилучений в передбаченому КПК України порядку, оскільки слідчий не міг вилучити автомобіль, який є приватною власністю, до початку досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді дозволено зберігати автомобіль на території спец-майданчика для утримання транспортних засобів Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області. Однак, як вважає апелянт, Тернопільський РВ УМВС України в Тернопільській області не є структурним підрозділом Державтоінспекції МВС України, а тому вказаного спец-майданчика не існує. Працівники міліції незаконно утримують документи на право власності та автомобіль, оскільки фізично заблокували його виїзд.

Вказує, що прийнята ухвала суперечить вимогам ст. 170 КПК України, оскільки ні він як власник автомобіля, ні ОСОБА_10 як особа, яка керувала автомобілем, не мають статусу підозрюваного чи обвинуваченого. Такий висновок апелянт узгоджує з судовою практикою, оскільки у п. 14 розділу 2.6. Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначено, що щодо осіб, які не є підозрюваними, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Крім того, немає відомостей про те чи заявлений цивільний позов, а також не визначений розмір збитків та не визначена вартість майна, що пропонується арештувати. Зазначає, що клопотання про арешт майна було розглянуто без його участі, ні він, ні його дружина не були про це повідомлені.

Вказує, що слідством не встановлено які саме тілесні ушкодження отримав потерпілий та до якого ступеню тяжкості вони відносяться, що ставить під сумнів наявність складу кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просить залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя прийняв рішення про арешт майна без виклику ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а копію ухвали він отримав тільки 07 листопада 2015 року, оскільки перебував у зоні АТО. Тому колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження у відповідності до вимог ст. ст. 171, 173 КПК України.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Так, при розгляді клопотання слідчий суддя встановив, що слідчим відділом Тернопільського РВ УМВС України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП з участю автомобіля Нісан Х-Трейл, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 із мопедом Дельта ЕХ50 QT-BР р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль належить ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт автомобіля, слідчий суддя послався на те, що є достатні підстави вважати, що автомобіль містить на собі сліди злочину, тому його зберігання на спец-майданчику є необхідним для подальшого проведення експертиз та інших слідчих дій.

З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів та вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
З урахуванням вказаних обставин та з метою попередження негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказаний автомобіль, а тому не приймає до уваги посилання апелянта на те, що ні власник транспортного засобу, ні особа, яка керувала автомобілем, на час розгляду клопотання не мали статусу підозрюваного чи обвинуваченого.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Щодо доводів апелянта про те, що прокурор та слідчий не довели факту вчинення кримінального правопорушення, то вони є передчасними, оскільки на даній стадії кримінального процесу не доводиться наявність вини та складу кримінального правопорушення, а також наявність цивільного позову та розмір спричиненої шкоди.

За наведених обставинах, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, викладеними в апеляційній скарзі та вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль, оскільки не накладення арешту може призвести до настання негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2015 року про арешт майна - автомобіля марки Нісан Х-Трейл, д.н.з. НОМЕР_1 - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2