Справа № 492/911/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору

08 жовтня 2015 року м.Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Острівне Арцизького району Одеської області, циганки, громадянки України, не працюючої, не одруженої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніш не судимої,

,

обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

встановив:
05 червня 2015 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Ухвалою від 10 червня 2015 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, захисник обвинуваченої, неповнолітній потерпілий, його законний представник, потерпіла та обвинувачена ОСОБА_9 вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Представник потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив повернути обвинувальний акт прокурору через неконкретність обвинувачення, зокрема зазначення суми шкоди, завданої потерпілим не у національній валюті України гривні, що може вплинути на кваліфікацію злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 .

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України вимогам якої не відповідає обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 .

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Суд, не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неточно та неповно, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення ОСОБА_9 є неконкретним та порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції її право бути поінформованою про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченої мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що за попередньою змовою з іншою неповнолітньою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, шляхом вимагання заволоділа коштами потерпілої ОСОБА_7 у розмірі 3 300,00 грн. та 5 550,00 доларів США, проте, в обвинувальному акті не зазначено гривневого еквіваленту зазначеної суми, що може впливати на кваліфікацію кримінального правопорушення, а тому незрозумілою для обвинуваченої може бути кваліфікація кримінального правопорушення.

Вказані деталі обвинувачення мають вирішальне значення у даному кримінальному провадженні, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення у обвинувальному акті зазначена за ч. 2 ст. 189 КК України за ознаками вимагання передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці, скоєне за попередньою змовою групою осіб, та таке, що завдало значної шкоди потерпілому, у зв`язку з чим розмір шкоди, визначений у гривневому еквіваленті безпосередньо впливає на правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, неповно та неточно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, що тягне за собою неконкретність у формулюванні обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_9 .

Крім того, з урахування засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки з самого початку судового розгляду не буде зрозуміло від якого обвинувачення обвинувачена має захищатися. Суд також враховує, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, у тому числі з метою зміни правової кваліфікації, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без зазначення в повному обсязі фактичних обставин та деталей вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, а тому його слід повернути прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369 372 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання представника потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору, задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту.

Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Арцизького районного суду