Справа № 452/1326/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/918/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000167 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубрівка, Самбірського району Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.121 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено:

за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на чотири роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту взяття його під варту у порядку виконання вироку.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні втрати в сумі 613.80 грн. за залучення експерта.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 25 лютого 2015 року о 18 год. 30 хв. у приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_9 , умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів кулаками в обличчя, дерев`яним стільцем та фрагментом віконної рами у різні частини тіла, спричинивши йому рани та крововиливи в м`які тканини голови, важкий забій обох півкуль головного мозку, перелом третього, четвертого і сьомого ребер зліва, інші тілесні ушкодження. Внаслідок заподіяних ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечними для життя в момент заподіяння, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Самбірській ЦРЛ.

На вирок суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2015р. та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування покликається на те, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи, а саме, що ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_9 , і сам обвинувачений ОСОБА_6 внаслідок конфлікту отримав легкі тілесні ушкодження. Не було взято до увагу особу потерпілого ОСОБА_9 , який по місцю проживання характеризувався негативно, ніде не працював, зловживав спиртними напоями. Також судом першої інстанції не було враховано те, що при вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 перебував в обмежено осудному стані, що підтверджується висновком стаціонарної комплексної судово-психіатричної експертизи № 84 від 13.05.2015р., з якої вбачається, що ОСОБА_6 психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, але також виявляв органічний розлад особистості та поведінки внаслідок атрофічного процесу головного мозку з наростаючим психоорганічним синдромом, наявні в нього у період інкримінованих дій порушення мнестичної та емоційно-вольової сфери, мали значний влив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку у досліджуваній ситуації. Тому ОСОБА_6 не повною мірою був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також захисник ОСОБА_8 вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано думку потерпілої, яка просила не позбавляти ОСОБА_6 волі, не враховано особу обвинуваченого, який є особою похилого віку та його стан здоров`я.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 в підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам, є обгрунтованим і в апеляційній скарзі не оспорюється, як і питання кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України.

Щодо покарання, то підстав для того, щоб визнати призначене ОСОБА_6 покарання таким, що не відповідає вимогам закону внаслідок його суворості немає.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, є особою похилого віку, наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин, на які покликається захисник в апеляційній скарзі: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Суд у вироку покликався і на дані висновку комплексної психолого-психіатричної експертизи, згідно якої ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим розладом психічної діяльності не страждав, не перебував у стані фізіологічного афекту чи у будь-якому іншому емоційному стані, як психологічній підставі для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання, але не повною мірою був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за даний злочин.

За таких обставин, призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 69 КК України, - є обгрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Що стосується поставленого в апеляційній скарзі питання про застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України - то підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням - немає.

Визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою кваліфіковано злочин і таким чином врахував особу обвинуваченого та усі пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі й ті, на які покликається захисник в апеляційній скарзі.

Постановлений у справі вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: