Справа №142/133/15-к
Провадження №11-кп/772/549/2015
Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1

У Х В А Л А
іменем України
07 серпня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000004, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 06.01.2015 року за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 07.04.2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рудниця, мешканця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, одруженого, маючого 1 неповнолітню дитину, працюючого директором КП «ім. Гуменного І.М.» с. Миролюбівка, військовозобов`язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.4 ст. 358 КК України, та призначено покарання:
- за ч.2 ст. 191 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням прав обіймати посади пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки;
- за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання визначено ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням прав обіймати посади пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 246 грн витрат на залучення експерта.
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 , приблизно у грудні 2014 року, навмисно придбавши у невстановленої особи завідомо підробний документ - накладну № 136 від 16.03.2012 року видану філією ЗАТ «Прилуктваринмаш-холдінг «Ситківецький цукровий завод» та прибутковий касовий ордер № 136 від 16.03.2012 року про придбання ним вузлів і агрегатів до трактора ЮМЗ-6, використав їх, надавши державному інспектору ДІСГ для реєстрації трактора ЮМЗ-6 заводський номер НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , неналежного йому та отримав на своє ім`я реєстраційні документи на вказаний технічний засіб та державний номерний знак.
Він же, працюючи директором комунального підприємства «ім. І.М. Гуменного» с. Миролюбівка і будучи службовою особою наділеною адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, являючись суб`єктом корупційних правопорушень, відповідно до пп. а п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання та протидії корупції», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи навмисно, з корисливих мотивів, використовуючи ввірене йому Миролюбівською сільською радою майно, а саме трактор ЮМЗ-6, та завідомо знаючи що він належить і знаходиться на балансі сільської ради, 04.12.2014 року надав державному інспектору державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області підроблені документи, на підставі яких зареєстрував своє право власності на нього.
Згідно висновку Вінницького відділення КНДІСЕ мінімальна оціночна вартість трактора ЮМЗ-6 зареєстрованого на ім`я ОСОБА_8 , становить 30048.66 грн.
Таким чином, ОСОБА_8 незаконно заволодів чужим майном будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, а саме належним Миролюбівській сільській раді трактором ЮМЗ-6 , чим завдав збитків громаді села на суму 30048,66 грн.
В апеляційні скарзі адвоката ОСОБА_7 діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати злочин вчинений ОСОБА_8 з ч.2 ст. 191 КК України на ч.1 ст. 191 КК України, та призначити покарання в межах санкції передбаченої ч.1 ст. 191 КК України, застосувавши при цьому ст. 75 КК України. За вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти НМДГ (850 грн.). Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при призначенні покарання, не надав належної оцінки ряду доказів та обставин, які дають підстави для більш м`якого покарання, а саме те що ОСОБА_8 визнав свою вину частково, в частині обвинувачення за ч.4 ст. 358 КК України, та щиро розкаявся за вчинене діяння, активно сприяв слідству. На думку захисту дії ОСОБА_8 кваліфіковано не правильно і підлягають перекваліфікації з ч.2 ст. 191 КК України на ч.1 ст. 191 КК України, оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення будучи службовою особою, але не використовуючи своє службове положення, підробленні документи придбав як фізична особа.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої ним апеляційної скарги, через що провадження в цій частині підлягає закриттю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи своєї апеляції та просять її задовольнити.
При цьому ОСОБА_8 фактично визнав використання підроблених документів та обернення трактора на свою користь при цьому пояснивши, що і надалі виконує роботи комунального підприємства на користь територіальної громади. При цьому також пояснив, що кається у вчиненому та вважає, що може бути корисним громадськості.
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляції захисту вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Так, доводи апеляційної скарги захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.191 КК України через те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення будучи службовою особою, але не використовуючи своє службове положення, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки з вироку випливає, що ОСОБА_8 будучи директором КП «Імені Гуменного» на відповідній правовій підставі (оренди) володів належним територіальній громаді ЮМЗ-6 та завдяки такому володінню подав до реєстраційної служби документи про набуття власності на транспортний засіб.
Ці ж обставини обвинувачений підтвердив в ході судового розгляду провадження.
Проте на думку апеляц3ійного суду призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі на певний строк не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Так, згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як убачається з вироку, при призначенні покарання суд врахував позитивну характеристику особи, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність тяжких наслідків для територіальної громади та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Проте поза увагою суду залишилось інші дані про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_8 фактично визнав вину, ставлення до вчиненого, його тверду соціальну адаптацію, оскільки останній продовжує надавати послуги територіальній громаді.
Такі дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення і перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства. Тому на думку апеляційного суду слід застосувати положення ст.75 КК України та звільнити особу від відбування основного покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Піщанського району Вінницької області ОСОБА_9 закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Піщанського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року у кримінальному провадженні №0000004, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 06.01.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.2, 358 ч.4 КК України змінити в частині призначення кримінального покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.2 ст.191 КК України до 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 (три) роки; за ч.4 ст.358 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції,
-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання,
-періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді: