Кримінальне провадження № 1-кс/760/3275/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , погоджене із старшим прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із старшим прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме отримати інформацію в друкованому та електронному вигляді, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно абонентів телекомунікаційних послуг, які здійснювали з`єднання в період з 18:00 год. 17.03.2014 до 09:00 год. 18.03.2014 через базові станції: Lac: 27186; Cid: 58023; 28022; 8023; 22; 23 із зазначенням даних щодо тривалості з`єднання, типу з`єднання (Вх., Вих., SMS., GPRS.,), IMEI та IMSI з прив`язкою до місцевості із зазначенням адреси встановлення базової станції (ретрансляційної антени) та азимуту, а також інформацію щодо з`єднань нульової тривалості розмов (« 0» нульові з`єднання), які знаходились в зоні дії вищевказаних базових станцій (ретрансляційних антен).

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні слідчого перебуває кримінальне провадження за №00002186, внесене до ЄРДР 18.03.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що безпосереднє місце скоєння злочину, а саме прилегла територія до буд. АДРЕСА_1 , перебуває у зоні покриття наступних ретрансляційних антен оператора мобільного зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » : Lac: 27186; Cid: 58023; 28022; 8023; 22; 23.

Приймаючи до уваги існування реальної загрози зміни або знищення необхідної інформації, слідчим порушено питання про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходяться у володінні ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні.

Вислухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомлення з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

З матеріалів клопотання вбачається, що в ніч з 17.03.2014 на 18.03.2014, невстановлена особа, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме автомобілем марки "Хюндай-Туксон", д.н. НОМЕР_1 , вартістю 150000 гривень, який належить ОСОБА_5 , чим заподіяно останньому матеріальний збиток на загальну суму 150000,00 грн.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить інформація, яка перебуває в операторів телекомунікацій.

Ч. 2 ст. 160 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які повинно містити клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ч. 6 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що документи, тимчасовий доступ до яких просить слідчий, відповідно до п.7 ч.1 ст.162 КПК України можуть містити охоронювану законом таємницю, проте, у порушення вимог ч. 6 ст. 163 КПК України не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, і не наведене належного обґрунтування цього у клопотанні.

Більше того, з поданого клопотання вбачається, що слідчий ставить питання про втручання у приватне спілкування, оскільки стосується надання інформації щодо невстановленого кола осіб.

У свою чергу, порядок втручання у приватне спілкування регулюється Главою 21 КПК України, а не статтями 40, 159, 160, 161, 162, 163 КПК України, на які у клопотанні посилається слідчий.

Таким чином, звертаючись з вказаним клопотанням про доступ до документів, слідчий порушує право на втручання у приватне життя, яке гарантується статтями 31, 32 Конституції України та статтею 15 КПК України, а відтак, як сторона обвинувачення, у не передбачений законом спосіб обирає менш обтяжливий для себе спосіб отримання інформації.

Відповідно до вимог п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотання слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Зважаючи на викладене слідчим суддею встановлено, що внесене слідчим клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 132, 160 КПК України, а тому при розгляді клопотання прокурором та слідчим насамперед не доведено обставини, передбачені п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 132, ч.ч. 5-7 ст.163 КПК України, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи вищевикладене, надання доступу до речей та документів можливе за умови доведення стороною кримінального провадження можливості використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Як вбачається із змісту клопотання, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання посилається на те, що зазначені документи можуть надати можливість встановити особу, яка вчинила вказаний злочин, шляхом аналізу моніторингу з`єднань абонентів стільникового зв`язку, що діяли у зоні покриття ретрансляційних антен оператора мобільного зв`язку ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідний час та місцевості вчинення злочину.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, ст. 9 ЗУ «Про телекомунікації» встановлює, що охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікації, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом. Оператори, провайдери телекомунікації зобов`язані вживати відповідно до законодавства технічних та організаційних заходів із захисту телекомунікаційних мереж, засобів телекомунікації, інформації з обмеженим доступом про організацію телекомунікаційних мереж та інформації, що передається цими мережами.

Разом з тим, враховуючи вищезазначене, слідчим не були доведені обставини суттєвого значення запитаних документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, можливість використання їх як доказів відомостей, що містяться в цих документах, а також неможливість встановлення причетних до кримінальних правопорушень осіб у інший спосіб.

Крім того, не обґрунтовані та не викладені обставини щодо способу використання запитуваної інформації у визначенні можливості встановлення особи, яка вчинила злочин, що перешкоджає слідчому судді прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо необхідності провадження даної слідчої дії, оскільки за викладених обставин не вбачається за можливе встановити подальші дії слідчого та їх обсяг використання отриманої інформації, а й відповідно встановити виправдану потребу досудового розслідування саме в такий ступінь втручання до інформації, якою володіють транспортні телекомунікаційні мережі і яка становить охоронювану державою таємницю, та може зачіпати законні права та інтереси невизначеного кола інших осіб, стосовно яких кримінальне провадження не було порушено, а законодавець чітко визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і право мірним.

Отже, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки із документів, доданих до клопотання, а також в самому клопотанні відсутні відомості, що могли б надати можливість встановити взаємозв`язок запитаних документів у ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 з потребами досудового розслідування, оскільки вмотивованих правових підстав для тимчасового доступу до документів та його мети, які мають бути покладені в основу проведення слідчих дій, клопотання не містить, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159-164, 166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , погоджене із старшим прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва старшим лейтенантом міліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні оператора мобільного зв`язку ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

У разі невиконання ухвали слідчий суддя має право за клопотанням сторони кримінального провадження постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення зазначених в цій ухвалі документів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1