Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
23 листопада 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2015 року,
секретаря с/з - ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок змінити та пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання відповідно до вимог ст.69 КК України.
Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2012 року та визначено остаточне покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 доводить, що призначене за вироком суду покарання є для нього занадто суворе. Зазначає, що вину в інкримінованому йому злочині він визнав повністю та щиро розкаявся. Крім того вказує, що чужого майна він не викрадав, потерпіла ОСОБА_7 до нього претензій не має та цивільний позов не заявляла.

За вироком суду, 28 травня 2015 року приблизно о 23-й годині 50 хвилин, ОСОБА_4 з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом пошкодження (віджиму) вхідних дверей проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та орендований ОСОБА_7 , яка здійснює підприємницьку діяльність у вказаному магазині. Однак, ОСОБА_4 , який вчинив всі дії, що вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки у магазині спрацювала сигналізація та були відсутні кошти, які він мав намір викрасти.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора про відмову в її задоволенні та залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, тобто закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням в приміщення, вчиненого повторно за обставин, викладених у вироку, доведена зібраними у справі доказами, у тому числі показаннями самого обвинуваченого, даними у судовому засіданні, в яких він визнав себе повністю винним та іншими матеріалами кримінального провадження, перевіреними судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, а тому в апеляційному порядку, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряється

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 , суд першої інстанції при призначенні йому покарання повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що його обтяжують.

Також, судом були досліджені та враховані: дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання; відомості про попередні судимості останнього, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та була врахована думка потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 були враховані всі обставини, передбачені статтею 65 КК України, у тому числі і ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі сам обвинувачений.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд дотримався і вимог ч.3 ст.68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_4 про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання: повного визнання вини та щирого каяття, які, на його думку є підставами для призначення менш суворого покарання не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом при призначенні покарання, що підтверджується вироком суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, відповідає вимогам ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 02 вересня 2015 року відносно ОСОБА_4 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1