Справа №11-495/11 02.08.2011 02.08.2011 02.08.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Кателіна В.П., Фаріонової О.М.

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_3,

потерпілої ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, мешканець вул. 40 років Жовтня, буд. 26/а у смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, судимий:

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12.08.2003 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки;

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09.02.2006 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 1 рік,

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.03.2006 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 3 роки;

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.10.2006 року за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.02.2011 року за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту строком на 4 місяці,

-засуджений:

-за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України частково зараховано в строк відбування покарання невідбуте покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16.12.2011 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 днів.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 цивільний позов в розмірі 14 606 грн. і судові витрати на користь держави за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 464 грн. 40 коп. на рахунок НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області.

Згідно вироку суду, 13.02.2011 року, близько 5 години 30 хвилин, ОСОБА_3, маючи умисел на заволодіння чужим майном, через пошкоджене вітринне скло та роллет, проник до приміщення магазину «МИГ-MOBIL», розташованого на просп. Леніна, буд. 39 у м. Южноукраїнську Миколаївської області, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4, а саме: 400 карток поповнення рахунку мобільного зв'язку «Київстар» номіналом по 30 грн. на загальну суму 12000 гривень, чотири нових мобільних телефонів: "Samsung Е 2152" ,"Samsung Е 2152" ,"Samsung Е 2152" , "Samsung Е 21522" на загальну суму 2396 грн. та мобільний телефон "Samsung Е 1080», вартістю 210 грн, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 14606 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувавши його дії з ч. 3 на ч. 2 ст. 185 КК України зазначивши, що він проник в приміщення магазину через пошкоджене вітринне скло і роллет іншої особою, шляхом вільного доступу. Також просить задовольнити позов потерпілої ОСОБА_4 частково на суму 12 000 грн., оскільки за вироком суду їй повернуто викрадене майно на суму 2606 грн., яка входить в загальну суму завданої шкоди. Вказує, що при задоволені позову потерпілої в повному обсязі, судом не врахований його важкий матеріальний стан, а також вважає, що призначене судом покарання є суворим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3 в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини ОСОБА_3 у вчинених злочинах за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у суді першої інстанції доказами, яким надана належна правова оцінка.

У судовому засіданні ОСОБА_3 не погодився з кваліфікацією його дій посилаючись на те, що він проходячи по вулиці побачив пошкоджене скло і роллет у магазині. Через отвір простягнув руку до столу, і шляхом вільного доступу викрав майно з магазину.

Твердженнями ОСОБА_3, що його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він не проникав в приміщення магазину, а шляхом вільного доступу викрав майно, є непереконливі, оскільки проникнення слід розуміти як вторгнення у житло, сховище чи інше приміщення з метою таємного викрадення майна, з подоланням перешкод або безперешкодно у вигляді фізичного переміщення особи, а також за допомогою різних засобів, які дозволяють винній особі викрасти майно із житла чи іншого приміщення без входу в нього.

Колегія суддів вважає, що судом його дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, про що свідчать докази, які узгоджуються між собою.

Крім цього, судом вірно задоволений цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в повному обсязі, оскільки він підтверджений матеріалами кримінальної справи та визнаний у суді першої інстанції самим засудженим ОСОБА_3. Доводи апеляції в тому, що потерпілій повернуті речові докази на загальну суму 2206 грн., а тому позов потерпілій підлягає задоволенню тільки на суму 12000 грн., є безпідставними.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що викрадені телефони і один зарядний пристрій відповідно до вироку суду, визнані речовими доказами і повинні бути повернуті їй. Викрадені телефони були в користуванні інших осіб. Зарядні пристрої, інструкції до викрадених телефонів, гарантійні талони відсутні, а тому в подальшому реалізувати їх через торгівельну мережу вона не зможе. Показання потерпілої щодо викраденого майна підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9М які підтвердили, що вони користувалися викраденими підсудним мобільними телефонами і зарядними пристроями до них. Що стосується вище зазначених документів щодо викрадених телефонів і упаковок, в яких вони зберігалися, засуджений сам пояснював, що він їх спалив у своєму дворі (а.сп.80,100).

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає, що судом вірно задоволений позов потерпілої в повному обсязі.

Покарання ОСОБА_3 судом призначено у відповідності до вимог ст. 65-67 КК України. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має не погашені та не зняті у встановленому законом порядку судимості, а також обставин, що помякшують покарання - посередню характеристику з місця реєстрації та проживання і активне сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину і вірно визнав, що таке покарання необхідне та достатнє для виправлення засудженого.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, як в частині кваліфікації дій скоєного злочину, так і в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 червня 2011 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий:

Судді: