Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_10,

суддів: ОСОБА_11, ОСОБА_12,

при секретарі судового засідання ОСОБА_13,

за участю прокурора ОСОБА_14,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 листопада 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000282 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року.

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Рисвянка Рівненського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого: вироком Рівненського обласного суду від 22 жовтня 1998 року за ч. 4 ст. 117, ч. 2 ст. 118, ст. 42 КК України 1960 року до позбавлення волі на строк 10 років із застосуванням на підставі ст. 14 КК України 1960 року примусового лікування від алкоголізму в місцях позбавлення волі; вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2010 року за ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до арешту на строк 3 місяці 10 днів; вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2011 року за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до арешту на строк 3 місяці,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року вирок суду залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 14.25 год., у стані алкогольного сп'яніння перебуваючи в приміщенні веранди належного ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1, в ході сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків з сином ОСОБА_4, який також перебував у стані алкогольного сп'яніння, наніс останньому один удар кухонним ножем в передню половину грудної клітини зліва, заподіявши йому тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення лівої половини передньої поверхні грудей, що проходить через м'які тканини грудей (підшкірно-жирову клітковину, перетинає п'яте ребро) з ушкодженням передньої стінки серцевої сорочки, передньої стінки правого шлуночка серця та міжшлуночкової перегородки, задньої стінки серцевої сорочки, діафрагми та лівої долі печінки, які за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер на місці.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені відносно засудженого судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог наводить доводи, якими не погоджується з оцінкою судами доказів у провадженні. Вказує, що у ОСОБА_1 не було умислу на позбавлення життя його сина, тому його дії слід кваліфікувати за ст. 119 КК України. Стверджує, що кримінальне провадження було розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки справу мав розглядати суд за місцем вчинення злочину. Вважає, що в ухвалі апеляційного суду, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, при залишенні апеляційних скарг сторони захисту без задоволення, не зазначено підстав визнання необґрунтованими їх доводів та передчасно залишено вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримання касаційних вимог, думку прокурора, яка вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України та наводить власну оцінку доказам, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам, чим обґрунтовується касаційна скарга захисника у цьому провадженні, самі по собі є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень тільки в апеляційному порядку згідно зі ст. 409 КПК України.

Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими в судовому засіданні, належно оціненими. Так, суд першої інстанції такого висновку дійшов на підставі аналізу: пояснень самого засудженого ОСОБА_1, який не заперечував факту заподіяння ножового поранення ОСОБА_4, однак стверджував, що потерпілий сам потягнув на себе його руку, у якій був ніж; потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про обставини кримінального правопорушення, які узгоджуються між собою та в своїй сукупності підтверджують встановлені судом фактичні обставини; даних, що містяться у письмових доказах, зокрема, у протоколах: огляду місця події від 03 червня 2014 року, огляду трупа та фототаблиці до нього, слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 04 червня 2014 року; висновках судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4 № 73 та 73-Д від 07 липня 2014 року щодо яких також був допитаний експерт ОСОБА_9., який пояснив що за обставин, вказаних ОСОБА_1 під час слідчого експерименту про нанесення ним ножового поранення сину не могли бути заподіяні вказані у висновках судово-медичних експертизах тілесні ушкодження, а в даному випадку потерпілий та засуджений були повернуті один до одного обличчям; судово-медичної експертизи речових доказів, амбулаторної первинної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи ОСОБА_1, відповідно до якої останній в період, що передував вчиненню та в момент вчинення кримінального правопорушення усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними.

Суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційних скарг засудженого та захисника стосовно відсутності у ОСОБА_1 умислу на позбавлення життя потерпілого та необхідності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 119 КК України, мотивовано визнав їх необґрунтованими. Усі наведені в апеляційних скаргах доводи, у тому числі й ті, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги захисника, належним чином перевірено судом апеляційної інстанції і спростовано із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Суд ретельно перевірив доводи сторони захисту щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК України. Суд установив, що ОСОБА_1 наніс удар ножем ОСОБА_4 в область життєво-важливого органу - серця, маючи при цьому з останнім неприязні стосунки, що проявлялися у неодноразових погрозах фізичною розправою сину, сварками та бійками, про що свідчать показання потерпілої та свідків. Проаналізувавши встановлені у справі фактичні обставини та зіставивши їх, суд дійшов мотивованого висновку про те, що ОСОБА_1 умисно заподіяв смерть іншій людині.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, з чим погоджується також суд касаційної інстанції. Колегія суддів вважає, що постановлена за результатами розгляду апеляцій захисника та засудженого ухвала апеляційного суду, відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, доводи касаційної скарги про неправильне застосування кримінального закону при юридичній оцінці діяння є необґрунтованими.

Безпідставними також є доводи захисника щодо порушення, на його думку, правил підсудності у даному провадженні, оскільки як убачається зі справи, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 07 серпня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України було передано на розгляд Дубенського міськрайонного суду Рівненської області. При цьому, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції було вирішено у порядку, встановленому ст. 34 КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_1 судом відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК та є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваних судових рішень та задоволення касаційної скарги захисника немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17