Справа № 183/5805/15
№ 1-кп/183/699/15
В И Р О К
іменем України
22 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000958 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Синевир, Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКІШ НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
11 червня 2015 року близько 21 години 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом «Lifan YK 200», д/н НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 50 км/год. з включеним ближнім світлом фар, по автодорозі розташованій по вул. Леніна, смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зі сторони вул. Залізнична в напрямку вул. Шосейна, де напроти домоволодіння № 162, по вул. Леніна смт. Губиниха, діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки керуючого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду велосипедиста, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухаючись в зустрічному напрямку на велосипеді «Аіст» зупинився перед наїздом на нього мотоциклом «LifanY 200» д/н НОМЕР_2 .
Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-527 від 18.08.2015 року, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, велосипедисту ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 603/E від 31.07.2015 року, були спричинені тілесні ушкодження у виді закритого перелому 2-ї п`ясної кістки кисті лівої руки, відкритого перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої стопи, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, перевищуючий 21-н день.
Таким чином, своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному не визнав та пояснив, що дійсно 11.06.2015 року близько 21 години 50 хвилин, керуючи мотоциклом «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , рухався по центру дороги, розташованої по вул. Леніна, смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зі сторони вул. Залізнична з с. Миколаївка в напрямку вул. Шосейна до переїзду, зі швидкістю близько 40-50 км/год. з включеним ближнім світлом фар, де йому на зустріч їхав велосипедист. Він не встиг загальмувати і в цей час він своєю лівою рукою зачепив ліву руку велосипедиста, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Коли він підійшов до велосипедиста, який лежав на узбіччі дороги, від останнього було чути різкий запах алкоголю. Потерпілий сказав, що ДТП не було, він сам упав з велосипеда. А в ранці наступного дня мати потерпілого зателефонувала йому і почала вимагати гроші і погрожувала міліцією. Таким чином, обвинувачений зазначив, що наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 стався з вини самого ОСОБА_5 , а тому винним себе в інкримінованому йому злочині він не визнає.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 11.06.2015 року приблизно о 23.00 год. він їхав на велосипеді «Аіст» по вул.Леніна в смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, в сторону с. Миколаївка зі сторони переїзду, по узбіччю дороги по своїй полосі. Він побачив фару авто, яке їхало йому на зустріч. Він зупинився, щоб уникнути зіткнення, і в цей час відбувся наїзд, в результаті чого він опинився на землі, почув крики водія, який його обвинувачував у скоєному. Також показав, що ОСОБА_4 їхав у зустрічному напрямку. Розмітка була роздільна, дорога була прямою. Зіткнення сталося на його полосі. Щодо виду і міри покарання просив суд призначити обвинуваченому суворе покарання. Також просив суд задовольнити цивільний позов про стягнення з обвинуваченого суми коштів в рахунок відшкодування матеріальної і моральної шкоди, оскільки обвинуваченим йому не відшкодував заподіяну шкоду.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, дослідивши безпосередньо у судовому засіданні надані учасниками судового провадження докази, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого з огляду на наступне:

- потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 11.06.2015 року приблизно о 23.00 год. він їхав на велосипеді «Аіст» по вул.Леніна в смт. Губиниха, Новомосковського району, Дніпропетровської області, в сторону с. Миколаївка зі сторони переїзду, по узбіччю дороги по своїй полосі. Він побачив фару авто, яке їхало йому на зустріч. Він зупинився, щоб уникнути зіткнення, і в цей час відбувся наїзд, в результаті чого він опинився на землі, почув крики водія, який його обвинувачував у скоєному. Також показав, що ОСОБА_4 їхав в зустрічному напрямку. Розмітка була роздільна, дорога була прямою. Зіткнення сталося на його полосі;
- свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що обвинувачений і потерпілий їй не знайомі, бачила їх лише одного разу за наступних обставин. В літку цього року в червні місяці ввечері, коли було темно, вона разом з чоловіком ОСОБА_8 перебували у сусідів за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вони почули гуркіт на вулиці. Коли вибігли з подвір`я на вулицю то побачили, що один чоловік лежить на узбіччі дороги, коло нього лежав велосипед, далі від нього стояв скутер. Вона викликала «швидку». З розмови постраждалих вона зрозуміла, що водій скутера їхав без світла і не бачив велосипедиста, у зв`язку з чим водії не розминулися. Також водії спочатку не бажали фіксувати ДТП, зазначивши, що вони самі з усім розберуться. ОСОБА_7 також показала, що скутер їхав на зустріч велосипедисту. Після ДТП потерпілий велосипедист лежав на узбіччі на траві поблизу будинку АДРЕСА_3 .
- свідок ОСОБА_8 , в судовому засіданні показав, що обвинувачений і потерпілий йому не знайомі, бачив їх лише одного разу за наступних обставин. В літку цього року в червні місяці ввечері, коли було темно, він разом зі своєю дружиною перебували у сусідів за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вони почули гуркіт на вулиці. Коли вибігли з подвір`я на вулицю то побачили, що один чоловік лежить на узбіччі дороги, коло нього лежав велосипед, далі від нього стояв скутер. Велосипед їхав по правій стороні, а скутер по лівій. На дорозі було видно роздільну смугу, освітлення не було. Його дружина ОСОБА_7 викликала «швидку». Поки їхала «швидка» він чув як розмовляли між собою потерпілий велосипедист і водій скутера про те, що самі розберуться. Освітлення на дорозі не було, на скутері горіла задня фара. Також він чув, як постраждалий говорив про те, що скутерист їхав без світла, на що останній відповів, що згоріла лампочка. На мотоциклі передня фара була, яка не була пошкодженою. На дорозі лежали розбиті дзеркала.
Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого доказується наступними документами та висновками експертів, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вичинене кримінальне правопорушення від 12.06.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_5 просить притягнути ОСОБА_9 до відповідальності за те, що останній 11.06.2015 року о 21.30 год., знаходячись на вул. Леніна в смт. Губиниха Новомосковського району, в результаті ДТП, спричинив йому тілесні ушкодження (а.с.78);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.06.2015 року: ділянки автодороги по вул. Леніна, напроти будинку № 162, в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, де було проведено огляд місця ДТП (а.с.79-88);
- планом-схемою місця ДТП, якою зафіксовано місце ДТП (а.с.90, 94);
- актом судово-медичного обстеження № 261 від 12.06.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого перелому 2-ї п`ясної кістки кисті лівої руки, відкритого перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої стопи, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, перевищуючий 21-н день (а.с.92-93);
- протоколом огляду території поблизу домоволодінь АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , від 13.06.2015 року, на якій знаходиться велосипед «Аіст», наданий для огляду ОСОБА_8 . Даний велосипед темно-коричневого кольору, не має світловідбивачів (а.с.95);
- протоколом огляду території, яка розташована поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , від 13.06.2015 року, на якій знаходиться мотоцикл «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , чорного кольору. На даному мотоциклі з лівої сторони сидіння знаходиться подряпина, розбита передня фара, розбиті праве та ліве дзеркала заднього виду, будь-яких інших ушкоджень не виявлено (а.с.96);
- речовими доказами, а саме велосипедом «Аіст» та мотоциклом «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , чорного кольору, які визнано речовими доказами згідно з Постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речових доказів від 13 червня 2015 року (а.с.97) та розписками, відповідно до яких велосипед «Аіст» отримав на зберігання ОСОБА_5 (а.с.99), а мотоцикл «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , чорного кольору, отримав на зберігання ОСОБА_4 (а.с.98);
- висновком експерта № 603/Е від 31.07.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді закритого перелому 2-ї п`ясної кістки кисті лівої руки, відкритого перелому нігтьової фаланги 4-го пальця лівої стопи, які в своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, як викликавші тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків в місцях переломів відбувається в строк, перевищуючий 21-н день (а.с.100);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2015 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 розказав і показав на місці, яким чином в момент зіткнення були розташовані велосипед «Аіст» і мотоцикл «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , а також показав місце зіткнення, яке розташоване на відстані 1,1 м від правого краю проїзної частини по ходу руху велосипедиста (а.с.101-102);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.08.2015 року, в ході якого ОСОБА_4 розказав і показав на проїзній частині, як він рухався до моменту зіткнення з велосипедистом, а також показав місце зіткнення, яке розташоване на відстані 2,8 м від лівого краю по ходу руху мотоцикла. Також під час слідчого експерименту поводилось вимірювання видимості в умовах, аналогічних тим, під час яких було скоєно ДТП (а.с.103-104);
- висновком експерта № 70/27-527 від 18.08.2015 року, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій мотоцикла «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху не вбачається. При заданих вихідних даних водій мотоцикла «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_4 мав технічну можливість зупинити мотоцикл до місця наїзду та уникнути наїзду на велосипед. У даній дорожній обстановці дії водія мотоцикла «Lifan YK 200» д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. У даній дорожній обстановці велосипедист ОСОБА_5 повинен був діяти згідно з вимогами п.п. 6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для велосипедиста ОСОБА_5 визначалася виконанням ним вимог п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці дії велосипедиста ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.106-108).
Таким чином,у сукупності з показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участі водія ОСОБА_4 та велосипедиста ОСОБА_5 внаслідок якої останньому спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а висновок експерта № 70/27-527 від 18.08.2015 року (а.с. 106-108) підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_4 п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у здійсненні ним 11 червня 2015 року наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Невизнання ОСОБА_4 своєї вини, суд розцінює, як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує той факт, що обвинувачений винним себе не визнав, спричинену шкоду не відшкодував, за місцем мешкання характеризується посередньо (а.с.121), обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено, а також з урахуванням думки потерпілого, який просив суворо покарати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження волі, строком на 2 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.
Однак, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого який раніше не судимий (а.с.116-об), має зареєстроване місце проживання (а.с. 114-об), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 118-120). А також з урахуванням тієї обставини, що потерпілим ОСОБА_5 також були порушені вимоги п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці дії велосипедиста ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.106-108), обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено, а тому в даному випадку суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на два роки, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, що на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з обмеженням волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на вказаний строк із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 286 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 1 647 гривень 17 копійок та моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд бере до уваги посилання позивача на надані оригінали чеків (а.с.44, 45), однак суд у якості належних доказів може враховувати лише ті з них, які супроводжуються рецептом (тобто призначенням лікаря), однак зазначених призначень, позивачем надано не було. Те саме стосується й чеків на придбання палива, які суд у якості належних доказів не може враховувати, оскільки з них не вбачається, що саме це паливо було використане потерпілим з метою пересування його до медичного закладу та аптеки. А відтак, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з тим, що позивач, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не довів її наявність.
Щодо моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.
Суд вважає встановленим, що потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час ДТП; моральних переживаннях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує дії потерпілого, а саме той факт, що потерпілим ОСОБА_5 також були порушені вимоги п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. У даній дорожній обстановці дії велосипедиста ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.6.2 та 6.6 ч. «а» Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (а.с.106-108).
Однак, суд також враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 5 000,00 гривень.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України вирішуючи долю речових доказів, суд вважає, що велосипед «Аіст», необхідно залишити за належністю ОСОБА_5 , мотоцикл «Lifan YK 200», д/н НОМЕР_2 , необхідно залишити за належністю ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчої інспекції за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази: велосипед «Аіст» залишити за належністю ОСОБА_5 , мотоцикл «Lifan YK 200», д/н НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1