Справа № 387/957/15-к
Номер провадження по справі 1-кп/387/100/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого різноробочим у Помічнянському комбінаті комунальних підприємств, громадянина України, не одруженого, раніше судимого: вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08.07.1997 засуджений за ч.3 ст. 81 КК України із застосуванням ст. 11 КК України, переданий під нагляд батьків; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.03.2000 засуджений за ч. 2 ст. 140, 46-1 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі з відстрочкою вироку на 1 рік; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.08.2000 засуджений за ч.3 ст.81, ст.ст. 44, 89, 42, 43 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 11.06.2002; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2003 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнився 29.05.2006 по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2007 засуджений за ч. 1 ст.263 , ч. 1 ст.309, ст.70 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, звільнився 17.01.2009 по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена; вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13.10.2009 засуджений за ч. 2 ст.307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 24.06.2014 по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, відносно якого 13.08.2015 застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою строком на 2 місяці
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин:
ОСОБА_4 05.08.2015 приблизно 20 години 00 хвилин, будучи особою, яка вчинила крадіжку, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебував у домоволодінні своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою похилого віку, за адресою: АДРЕСА_1 . Діючи умисно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, по мотивам корисливої зацікавленості, користуючись фізичною перевагою перед своєю матір`ю, відкрито викрав із приміщення кухні квартири металевий балон для зберігання та транспортування скрапленого побутового газу об`ємом на 50 л., вартістю відповідно висновку експерта №343 від 11.08.2015 - 250,00 гривень; редуктор пропановий побутовий РДСГ -1-1,2, вартістю відповідно висновку експерта №343 від 11.08.2015 - 50,00 гривень; 30 л. скрапленого газу "Пропан", вартістю відповідно висновку експерта №343 від 11.08.2015 - 8,50 грн. за один літр. Під час викрадення зазначеного балону із квартири матері, мати робила зауваження, щоб він припинив свої протиправні діяння, однак ОСОБА_4 продовжив свої діяння всупереч волі матері. З викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 555 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду надав показання, що він приблизно 19 годині 00 хвилин, у стані алкогольного сп`яніння прийшов до домоволодіння своєї матері ОСОБА_5 , взяв із приміщення кухні квартири металевий балон для зберігання та транспортування скрапленого побутового газу. Під час викрадення зазначеного балону із квартири матері, мати робила зауваження, щоб він припинив свої дії, однак враховуючи її фізичний стан не могла йому перешкодити. Водночас він не реагуючи на вимогу матері, продовжив свої дії, та всупереч волі матері заніс металевий балон в бар до свого керівника по роботі ОСОБА_6 та попросив його обміняти на випивку. ОСОБА_6 було відмовлено у випивці, а металевий балон залишився у даної особи. Зазначив, що якби цей балон не був залишений у ОСОБА_6 то він би його "пропив". В подальшому після приходу працівників міліції він повернув балон матері ОСОБА_5 ..
Дослідивши зібрані по справі докази в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а саме допитавши обвинуваченого та дослідивши документи, які характеризують особу ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися. В судовому засіданні з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст зазначених обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також вони розуміють, що будуть в такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження враховує і наступні обставини справи. Вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2003, ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнився 29.05.2006 по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена. В судовому засіданні з`ясовано, що Добровеличківським районним судом Кіровоградської області винесено вирок від 13 серпня 2015 року, згідно якого ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців. Водночас зазначений вирок не набрав законної сили та був оскаржений прокуратурою Добровеличківського району до апеляційного суду Кіровоградської області.
Тому суд приходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна і такі його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив злочин, який відноситься до класифікації злочинів тяжкі. По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, уродженець та житель АДРЕСА_1 , працює різноробочим у Помічнянському комбінаті комунальних підприємств, громадянин України, не одружений, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатрів не перебуває, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих та інших злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів.
Обставини, які обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину проти особи похилого віку, наявний рецидив злочину.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі „ Новік проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що „ коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, розкаяння у вчиненому, відсутність значних суспільно-небезпечних наслідків від скоєного злочину, правову позицію прокурора про призначення покарання обвинуваченому наближеного до мінімальної межі, поведінку обвинуваченого в суді. Також обвинувачений ОСОБА_4 є особою, який не став на шлях виправлення, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Тому суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Суд зазначає, що даний злочин вчинений ОСОБА_4 05.08.2015, тобто до постановлення вироку Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року, який не набрав законної сили, згідно якого ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» , за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Аналізуючи положення ч.4 ст.70 КК України, враховуючи роз`яснення абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», суд зазначає, що законодавець пов`язує застосування вищезазначених положень з постановленням вироку, при цьому немає значення, чи набрав постановлений попередній вирок законної сили на час ухвалення нового вироку.
Суд зазначає, що відповідно до ст.70 та ст.71 КК України, покарання як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків призначається за наявності постановленого вироку, що також роз`яснюється в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання».
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визначає відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, більш суворим, призначеного за ч.2 ст.186 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні .
Речові докази: металевий балон для зберігання та транспортування скрапленого побутового газу об`ємом на 50 л., один редуктор пропановий побутовий РДСГ -1-1,2 - необхідно повернути законному власнику ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 17, 87, 100, 124, 176 - 178, 184, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", рішення Європейського Суду з прав людини у справі Новік проти України", суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2015 року, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців, більш суворим, призначеного за новий злочин, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 серпня 2015 року.
Речові докази: металевий балон для зберігання та транспортування скрапленого побутового газу об`ємом на 50 л., один редуктор пропановий побутовий РДСГ -1-1,2 - повернути законному власнику ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_7