Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 1- 79/10
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю прокурора Задерей Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований по адресі Обухівський район с. Красна Слобідка вул.. Шевченка № 47, ІНФОРМАЦІЯ_4, працює трактористом , раніше судимий

- 12.07.1999 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ст.. 140 ч.1 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 10% заробітку;

- 12.11.2001 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ст..185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 1 рік;

- 14.01.2003 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ст..ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років і 3 місяців позбавлення волі;

- 06.11.2008 року вироком Обухівського районного суду Київської області за ст..ст. 185 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк 3 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.03.2008 року, близько 20 год. 15 хв., у темну пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп»ягніння, в порушенням вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України який забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп»ягніння, керував по дорученню технічно справним автомобілем марки « Москвич- 2137» д.н.з. Г 7029КХ і рухаючись по автодорозі с. Мирівка- м. Кагарлик в напрямку м. Кагарлика Київської області зі швидкістю близько 60 км/год. , поблизу будинку № 51 по вул.. Гагаріна в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області, допустив ще одне порушення. В порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, у зв»язку з виникненням перешкоди для руху яку водію ОСОБА_1 становив попутно рухаючийся велосипедист ОСОБА_2П .і якого ОСОБА_1 об»єктивно спроможний був виявити, останній негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 А вказані вимоги передбачають, що у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об»активно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об»їзду перешкоди.

Внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкового перелому лусок тім»яної і скроневої кісток справа з переходом на основу черепа, забою речовини головного мозку, великого об»єму крововиливу над твердою мозковою оболонкою та в речовині головного мозку які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та за звичайного перебігу. І ці наслідки перебувають у прямому причинному зв»язку з вказаним вище порушеннями ОСОБА_1 вимог п.п. 2.9.а, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Крім того, після вчинення вказаного вище наїзду на велосипедиста ОСОБА_2 30.03.2008 року, близько 20 год. 15 хв. поблизу будинку № 51 по вул.. Гагаріна в с. Мирівка Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_1, свідомо розуміючи, що він допустив наїзд на вказаного велосипедиста, завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_2 який перебував у небезпечному для життя стані і позбавлений був можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану у зв»язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень так як ОСОБА_1 який залишив без допомоги потерпілого, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Допитаний в судовому засіданні підсудний шкода Ю.П.. винність свою визнав частково і пояснив, що думав, що збив автомобілем тварину, а не людини яких він не бачив під час керування і руху автомобілем, а тому не зупинився для надання допомоги. В стані алкогольного сп»ягніння на час ДТП він не був, так як випив спиртне вже після ДТП.

Вина підсудного у вчиненні злочинів підтверджується слідуючими доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_2 підтверджується, він їхав по дорозі велосипедом який мав світловідбивач на щитку заднього колеса велосипеда і на нього ззаді було здійснено наїзд автомобілем.

Показами свідка ОСОБА_3 на досудовому слідстві, які отримані з дотриманням вимог КПК України ( а.с.100-101), підтверджується, що перед ДТП він разом з підсудним вживав спиртні напої. В судовому засіданні вказаний свідок змінив покази і пояснив, що він вживав спиртне, а підсудний не вживав перед ДТП. Зміна показів суд вважає бажанням свідка допомогти підсудному який проживає разом з тіткою вказаного свідка, що вбачається з пояснень вказаного свідка.

Протоколом огляду місця події та схемою і фототаблицею підтверджується місце вчинення злочину і відсутністю слідів гальмування автомобіля ( а.с 35-45).

Протоколами огляду транспортного засобу з фототаблицею і велосипеда з фото таблицею підтверджується , що наїзд вчинено автомобілем на велосипедиста ззаді згідно виявлених пошкоджень( а.с. 55-61, 62-65) .

Протоколом відтворення обставин вчинення наїзду та схемою до нього підтверджується, що підсудний і потерпілий- кожен розповів і показав про обставини наїзду ( а.с.108-11).

Показами свідка ОСОБА_4 і записом в техпаспорті на автомобіль та копії довіреності від 14.03.2008 року підтверджується, що підсудний керував належним ОСОБА_4 автомобілем на підставі довіреності, виданої терміном на 3 роки.

Також під час дізнання проводилось відтворення ( а.с. 81, 82) і по отриманих даних під час вказаного відтворення давався висновок спеціаліста ( а.с. 84-86). Вказані дані отриманні з порушенням вимог КПК України, так як вказані процесуальні дії відповідно до ст.. 194 КПК України не могли бути проведені до порушення кримінальної справи.

Висновком судово-медичної експертизи підтверджується, що потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді скалкового перелому лусок тім»яної і скроневої кісток справа з переходом на основу черепа, забою речовини головного мозку, великого об»єму крововиливу над твердою мозковою оболонкою та в речовині головного мозку відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та за звичайного перебігу. ( а.с. 112-117).

Висновком експертизи підтверджується, що автомобіль перебував в працездатному стані ( а.с. 118-127).

Висновком експертизи підтверджується, що в момент удару під час ДТП в передній правій фарі автомобіля під напругою знаходилась електролампа габаритних вогнів. Електролампа ближнього- дальнього світла під напругою не знаходилася.( а.с.128-136).

Висновком транспортно-трасологічної експертизи підтверджується, що в момент первинного контакту продовжні вісі автомобіля і велосипеда утворювали кут 0 градусів або дуже близький до нього. Зіткнення відбулося на смузі руху в напрямку м. Кагарлика ( а.с. 137-150).

Висновком експертизи підтверджується, що водій автомобіля мав можливість попередити наїзд на велосипедиста шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху. ( а.с.151-160).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає вірною кваліфікацію органами досудового слідства злочинних дій шкоди Ю.П. за ст. 286 ч.2 КК України, так як він допустив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Також є доведеним, що ОСОБА_1 завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_2 який перебував у небезпечному для життя стані і позбавлений був можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану у зв»язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень так як ОСОБА_1, який залишив без допомоги потерпілого, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. І вказані його дії вірно кваліфіковані за ст.. 135 ч.1 КК України.

Але із обвинувачення слід виключити порушення ОСОБА_1 вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху України, що не підтверджується доказами по справі і спростовується висновком експерта на а.с. 151-160 про те, що швидкість руху автомобіля відповідала видимості елементів дороги в напрямку руху.

Часткове невизнання підсудним свої вини, суд вважає способом його захисту з метою пом»якшення відповідальності, так як його вина у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується вказаними вище доказами в їх сукупності, а також поясненнями ОСОБА_1 ( а.с. 74, 184-186) на досудововому слідстві які отримані з дотриманням вимог КПК України і де він визнавав, що він бачив, що здійснив наїзд на велосипедиста, перед наїздом він не гальмував, так як виявив велосипедиста на дорозі несподівано для себе, на місці наїзду не зупинився, так як злякався.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного який задовільно характеризується по місцю проживання, що відшкодовував в добровільному порядку кошти на лікування потерпілого . Обставин які помякшують його покарання не встановлено. Обставиною яка обтяжуює його покарання є рецидив злочинів.

На підставі викладено суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, по ст.. 135 ч.1 КК України у виді позбавлення волі. Остаточне покарання йому слід призначити на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Вирок Обухівського районного суду Київської області від 06.11.2008 року виконується самостійно.

Цивільний позов слід задоволити частково і стягнути з підсудного на користь потерпілого 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди, так як потерпілий відповідно до ст.. 23 ч.2 п.1 ЦК України зазнав фізичного болю та моральних страждань у зв»язку з отриманими тяжким тілесними ушкодженнями. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керувався характером правопорушення, глибиною фізичних та душевних страждань, вимогами розумності і справедливості. В решті вимог слід відмовити, так як кошти на придбання ліків сплачені підсудним потерпілому до подачі позову, а необхідність посиленого харчування потерпілого під час лікування не підтверджується відповідними призначеннями лікаря.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України та призначити йому покарання за ст.. 286 ч.2 КК України у виді.4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, за ст.135 ч.1 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 06.11.2008 року виконується самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_1 . до набрання вироком суду законної сили залишити взяття під варту в СІЗО № 13 ДДУ з ПВП в м. Києві і Київській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 вираховувати з 3 вересня 2010 року.

Речові докази: автомобіль марки « Москвич- 2137» д.н.з. Г 7029КХ і технічний паспорт на вказаний автомобіль на ім.»я ОСОБА_4 повернути у користування ОСОБА_1, а велосипед повернути ОСОБА_2

Стягнути з з ОСОБА_1 на користь НД ЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області у відшкодування судових витрат: 656,88 грн за судово-автотехнічну експертизу ( а.с. 126), 846 грн. за судово-автотехнічну експертизу ( а.с. 121), 1216,94 грн. за транспортно- трасологічну експертизу, 656,88 грн. за судово- автотехнічну експертизу (а.с. 154).

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 днів з моменту проголошення вироку суду, а засудженим у той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя В. І. Кириченко