Ухвала

іменем україни

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів: при секретарі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Новокаховського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002963, за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Уфа, Башкирської АРСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, що мешкає у АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК,

за участю прокурора ОСОБА_7,

засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення змінити, пом'якшити призначене йому покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК. На обґрунтування своєї позиції посилається на безпідставне визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та неналежну оцінку обставин, що пом'якшують покарання, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого злочину, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивні характеристики його особи, наявність на утриманні батьків похилого віку, а також позбавлення можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження і неналежне повідомлення про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 06 жовтня 2014 року о 20.00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись разом з ОСОБА_6 в приміщенні будинку, що розташований на території садової ділянки АДРЕСА_2, на грунті виниклих особистих неприязних відносин, не передбачаючи можливості настання смерті останньої, хоча повинен був і міг передбачити при даних обставинах, завдав їй удар долонею руки в обличчя, від якого вона, втративши рівновагу, впала на підлогу та вдарилась потиличною частиною голови. Наступного дня, о 08.05 год ОСОБА_6 була доставлена до реанімаційного відділення КЗ «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка», де 08 жовтня 2014 року, не приходячи до тями, померла від отриманих внаслідок падіння тяжких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку своєї скарги, думку прокурора, який касаційну скаргу підтримав частково та просив ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК у касаційній скарзі не оспорюються і судом касаційної інстанції не перевіряються.

Доводи касаційної скарги засудженого про суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_5, суд відповідно до вимог зазначеної норми закону обґрунтовано виходив з характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, його суспільної небезпеки, а також даних про особу винного, який раніше не судимий, характеризується задовільно, вчинив злочин через необережність та у скоєному щиро розкаявся. Разом з тим, враховуючи, що злочин вчинено ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння та його незворотні наслідки, суд дійшов правильного висновку про необхідність відбування покарання останнім у виді обмеження волі на певний строк.

Що стосується зазначених у касаційній скарзі обставин, зокрема сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику засудженого та наявність у нього батьків похилого віку, то вони були відомі судам першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень, отримали належну оцінку, і у своїй сукупності не спростовують правильності висновків щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_5 покарання.

Твердження засудженого про безпідставне визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння предметом перевірки суду касаційної інстанції в силу ч. 3 ??. 349 ??? бути не можуть.

Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки відповідає вимогам статей 50, 65 КК, і вважати його явно несправедливим через суворість підстав немає.

Будь-яких інших даних, які б давали підстави для пом'якшення призначеного ОСОБА_5 покарання та застосування положень ст. 75 КК, про що ставиться питання у касаційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

Судом апеляційної інстанції належним чином були перевірені доводи апеляції засудженого ОСОБА_5 з приводу суворості покарання, та надано на них обґрунтовані відповіді. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Що стосується доводів ОСОБА_5 про позбавлення його можливості ознайомитися з матеріалами справи, то вони спростовуються його власноручним підписом у протоколах про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, де зазначено, що з матеріалами він ознайомився у повному обсязі і клопотань та зауважень з цього приводу немає (т. 1 а.п. 77-78).

Також необґрунтованими є доводи скарги засудженого щодо неналежного повідомлення про дату розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, оскільки усупереч вимогам ч. 3 ст. 396 КПК він не зазначив у апеляційній скарзі чи бажає особисто брати участь в апеляційному розгляді та окремих клопотань про його обов'язковий виклик в судове засідання не заявляв.

Крім того, як видно з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, а повідомлення про призначення справи до апеляційного розгляду було завчасно направлено учасникам судового провадження, у тому числі засудженому ОСОБА_5 на адресу його фактичного місця проживання, яку він вказав у своїй скарзі (т. 2 а.п. 65).

За таких даних, колегія суддів не може погодитися з тим, що ОСОБА_5 було неналежним чином повідомлено про розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи скарги засудженого безпідставними, а касаційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Новокаховського районного суду Херсонської області від 24 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3