У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2015 року смт. Оржиця Оржицький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області кримінальне провадження № 0000083 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, неодруженого, не

працюючого, освіта середня, має на утриманні

1 неповнолітню дитину, 2001 року

народження, раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

07.03.2013 року близько 14-00 год. ОСОБА_4 прийшов до господарства, що належить ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 де шляхом пошкодження листа шиферу, який слугував стінкою однієї з господарських будівель проник до неї та викрав металеву бочку об`ємом 100 літрів вартістю 42,50 грн., дизельне пальне, яке в ній знаходилось об`ємом 100 л. по ціні 10,10 грн. за 1 літр на загальну суму 1010 грн., яке перелив до каністр об`ємом 20 літрів та переніс до свого господарства та 5 електричних алюмінієвих несправних часників вартістю 4,13 грн. кожен на загальну суму 20,65 грн. З курятника даного господарства викрав металевий бідон об`ємом 30 літрів вартістю 56.67 грн. З саду даного господарства ОСОБА_4 викрав металеву сітку з ліжка вартістю 85 грн, металевий бідон об`ємом 30 літрів вартістю 56,67 грн. та металеву бочку об`ємом 100 літрів вартістю 42, 50 грн. У результаті злочинних дій потерпілій ОСОБА_5 було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1313,99 грн, що встановлено висновком товарознавчої експертизи від 25.03.2013 року.

У судовому засіданні обвинувачений показів не давав через стан здоров`я, про що в матеріалах справи містяться відповідні висновки лікарів.

Потерпіла ОСОБА_5 у суді пояснила, що вона має на праві власності у с.Воронениці будинок, у якому проживали її батьки. 08.03.2013 року у дворі де проживає ОСОБА_4 побачила металеві речі, які раніше перебували у її господарстві. Викликала міліцію. Коли обстежила господарство, то виявила, що зникло дизельне пальну з бочки, чайники, які перебували у курнику, при цьому з курника було зірвано замок, зник також бідон. Коли працівники міліції з`ясовували обставини, то виявили 40 л. солярки, які було описано та передано на зберігання до райвідділу. До крадіжки у бочці було 100 літрів дизельного пального. Вважає, що крадіжку ОСОБА_4 здійснити сам не міг, оскільки викрадення речей потребувало сили, на що у обвинуваченого немає відповідного здоров`я. На даний час металеві речі повернуто, окрім дизельного пального.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вина обвинуваченого доводиться наступними доказами.

- Протоколом огляду місця події від 08.03.2013 року згідно якого оглянуто господарство, де проживає ОСОБА_4 , який видав працівникам міліції 2 бідони, 5 чайників, 2 бочки та металеву решітку з ліжка;

- Протоколом огляду від 18.03.2013 року згідно якого було оглянуто господарство, яке належить ОСОБА_5 де вона вказала де саме до викрадення знаходились речі, які у подальшому було викрадено;

- Протоколом огляду від 18.03.2013 року згідно якого ОСОБА_6 видав працівникам міліції каністру з дизельним пальним об`ємом 20 літрів;

- Протоколом огляду від 18.03.2013 року згідно якого ОСОБА_7 видав працівникам міліції пластикову каністру об`ємом 20 літрів з дизельним пальним, яку за його твердженням передав на зберігання ОСОБА_4 ;

- Висновком товарознавчої експертизи від 25.03.2013 року згідно якого здійснено оцінку викраденого майна з господарства ОСОБА_5 ;

- Довідкою ПП «Компанія`Надежда» про вартість дизельного пального станом на 08.03.2013 року у розмірі 10,10 грн. за 1 літр.

У судовому засіданні було допитано ряд свідків, покази, яких заслуговують на увагу.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що 2 роки тому, ОСОБА_8 попросила свого співмешканця ОСОБА_4 принести каністри для того, щоб набрати води. За каністрами він прийшов до ОСОБА_7 . Дав 4 каністри. Під вечір побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які перекинули через паркан 1 каністру та сказали, щоб постояла у дворі до завтрашнього дня. Наступного дня прийшли працівники міліції з претензіями щодо вказаної каністри, яку повернув їм. Чув як ОСОБА_4 говорив, що сам вчинив крадіжку.

Свідок ОСОБА_6 у суді зазначив, що сидів на лавочці на вулиці, до нього прийшов ОСОБА_4 та запропонував придбати дизельне пальне у 3 каністрах за 200 грн. При цьому одна з каністр перебувала у ОСОБА_7 . Дизельне пальне з однієї каністри продав, а інше зберігав. Через 2-3 дні прийшли працівники міліції та вилучили пальне. На запитання, яке ставив ОСОБА_10 : де він взяв пальне, той відповів, « не твоє діло».

Свідок ОСОБА_8 до певного часу була співмешканкою обвинуваченого, який напередодні 8 березня 2013 року прохав у неї гроші, але вона їх не дала. Через деякий час побачила у дворі чужі речі. Коли ОСОБА_10 їх приніс не знає, говорив, що взяв їх у ОСОБА_11 . Просила його взяти у сусіда ОСОБА_12 каністри для води, але не знала, що обвинувачений їх використав для крадіжки дизельного пального. Після вчиненої крадіжки ОСОБА_4 розкаювався у вчиненому.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю.

Прокурор прохає суд застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру, оскільки він на даний час не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Суд розглянувши матеріали справи ввжає, що таке клопотання підлягає до задоволення, оскільки суд позбавлений можливості призначити ОСОБА_4 покарання з огляду на його стан здоров`я, що доводиться актом судово-психіатричного експерта № 289 від 05.06.2014 року де зазначено, що ОСОБА_4 виявляє ознаки недоумства у вигляді помірної деменції складного походження (ГПМК 30.03.2013 та хронічна алкогольна інтоксикація). Згідно норм ч.2 ст. 94 КК України потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На даний час обвинувачений не усвідомлює значення свої дій та не може керувати ними.

Суд встановив, що ухвалою суду від 02.10.2013 року до ОСОБА_4 вже застосовувались заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного лікування, які станом на момент проведення повторної експертизи 05.06.2014 року належних результатів не дали. За повідомленням Оржицької ЦРЛ від 13.07.2015 року № 841 та висновку лікаря-психіатра, зазначено, що на даний час заходи лікування не дали належного результату, обвинувачений не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Лікарі ЦРЛ вважають за необхідне припинити застосування примусових заходів. Разом з цим суд вважає за необхідне в черговий раз застосувати до обвинуваченого заходи примусового характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки видужання обвинуваченого не відбулось, а висновок судово-психіатричної експертизи від 05.06.2014 року свідчить про необхідність лікування ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Частиною 1 ст. 514 КПК України передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до вищезазначеного, суд вважає, що до ОСОБА_4 слід застосувати примусові заходи медичного характеру повторно, оскільки вказане рекомендовано експертною установою.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 94 КК України, ст.. 335, 514 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Воронинці Оржицького району Полтавської області примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку до виходу з хворобливого стану.

Ухвалу направити до Оржицької центральної районної лікарні для виконання.

Речові докази: 2 металеві бочки об`ємом по 100 л. кожна, 2 металеві бідони об`ємом по 30 л. кожен, металева сітка з ліжка, 5 алюмінієвих непрацюючих чайників повернуто потерпілій ОСОБА_5 , як їй належні; 2 каністри об`ємом по 20 літрів кожна з дизельним паливом, що передані на зберігання до камери речових доказів Оржицького РВ УМВС України у Полтавській області повернути ОСОБА_5 , як їй належні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили через 7 днів з моменту її проголошення, якщо не буде оскаржена.

Суддя ОСОБА_1