Справа № 344/4618/15-к
Провадження № 1-кс/344/1279/15
У Х В А Л А

02 квітня 2015 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ЛВ на ст. Івано-Франківськ УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 від 18 березня 2015 р. в кримінальному провадженні № 0000022 за ч. 1 ст. 126 КК України про закриття провадження -

ВСТАНОВИВ:
до Івано-Франківського міського суду звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого ОСОБА_4 , якою закрито кримінальне провадження за заявою скаржника про те, що 04/12/2014 р. біля 18:20 на автобусній зупинці в м. Івано-Франківськ на території залізничного вокзалу ОСОБА_7 умисно чіплявся до скаржника, щоб спровокувати конфлікт, штовхав скаржника в груди, цим завдав фізичних та моральних страждань. В автобусі в Калуському напрямку ОСОБА_7 приставав до скаржника , у зв`язку із цим скаржник був змушений пересідати, але ОСОБА_8 спокою не давав. Повідомлення про вказані дії ОСОБА_7 скаржник просив внести до ЄРДР за попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.126 КК України. Що і було зроблено. Однак в наступному слідчим не вжито усіх заходів, не допитано свідків, яких скаржник просив допитати. Тому скаржник просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу та просив задовольнити її з підстав, вказаних в скарзі. Скаржник надав перед судом пояснення про те, що свідка на прізвище ОСОБА_9 на місці події не було і її пояснення він не визнає. Свідків, яких він просив допитати слідчим не було допитано. За обставин суперечності показань свідків та потерпілого вказав, що необхідно було провести одночасний допит двох осіб для усунення суперечностей.

В судовому засіданні слідчий заперечив доводи скарги та просив суд відмовити в її задоволенні у зв`язку з тим, що на виконання доручення слідчого оперативним працівником було проведено бесіду із свідком на прізвище ОСОБА_10 , яка відмовилась від надання показань, але надала пояснення про те, що в автобусі конфлікту не було. Тому вказану особу не було допитано в якості свідка, а відібрано пояснення, зміст яких викладно в рапорті оперативного працівника.

В судовому засіданні прокурор заперечив скаргу та просив відмовити в її задоволенні, та надав суду пояснення про те, що навіть у разі допиту ОСОБА_10 в якості свідка вона не надасть пояснення, а її пояснення не підтвердять обставину події злочину.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що скаржник подав заяву про вчинення злочину 04/12/2014 р. біля 18:20 на автобусній зупинці в м. Івано-Франківськ на території залізничного вокзалу, де ОСОБА_7 умисно чіплявся до скаржника, щоб спровокувати конфлікт, штовхав скаржника в груди, цим завдав фізичних та моральних страждань. В автобусі в Калуському напрямку ОСОБА_7 приставав до скаржника, у зв`язку із цим скаржник був змушений пересідати, але ОСОБА_8 спокою не давав.

03/02/2015 р. скаржнику видано довідку про те, що його заяву внесено до ЄРДР.

18/03/2015 р. постановою старшого слідчого СВ ЛВ на ст. Івано-Франківськ УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 ухвалено постанову про закриття кримінального провадження № 0000022 за ч. 1 ст. 126 КК України.

03/02/2015 р. ОСОБА_3 було допитано в якості свідка.

16/03/2015 р. ОСОБА_7 допитано в якості свідка, він повідомив, що конфлікт спровокував саме скаржник, своє дії, на які вказав скаржник не підтвердив.

27/02/2015 р. та 06/03/2015 р. складено рапорти про проведення бесід із третіми особами.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального процесу проголошено безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Отже слідчий, який і здійснює слідчі дії і закрив провадження повинен був безпосередньо опитати осіб, на яких вказано, що вони є свідками. Серед засобів доказування, передбачених в КПК України відсутні повідомлення оперативних працівників про зміст бесід із третіми особами. Порядок проведення допиту як слідчої дії передбачено в ст. 224 КПК України, який досудовим слідством в даному кримінальному провадженні не дотримано. Суперечностей між показаннями свідків і потерпілого в порядку допиту не з`ясовано.

Досудовим слідством допитано осіб, які безпосередньо зацікавлені в результатах кримінального провадження і не допитано в якості свідків осіб, на яких потерпілий вказав, що вони є очевидцями події.

Відповідно до п. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Однак суду не надано доказів про самостійне прийняття відповідного рішення слідчим.

Відповідно до п. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження її мотивувальна частина не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110 КПК України.

Висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме про необхідність закриття даного кримінального провадження не мотивовані, аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів ним не наведено і не обгрунтовано, в зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вказана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Також судом встановлено, що на час реєстрації повідомлення скаржника в ЄРДР досудовим слідством було встановлено наявність правових підстав для цього, однак суду не надано доказів того, що вказані підстави перевірено у встановлений законом спосіб, що в свою чергу є підставою для висновку про відсутність складу злочину в діях вказаної скаржником особи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі Танрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі Коробов проти України (Заява № 39598/03) від 21 липня 2011 року в доказуванні використовується принцип раціонального сумніву rational doubt, коли провина доводиться поза розумним сумнівом. З`ясування інформації про вчинення злочину ОСОБА_7 у самого ж ОСОБА_7 однозначно не відповідає вказаному критерію.

Відповідно до п. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Доказів здійснення зазначених дій досудовим слідством суду не надано.

За вказаних обставин досудовим слідством не спростовано обґрунтування скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 7, 22, 110 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити;

скасувати постанову старшого слідчого СВ ЛВ на ст. Івано-Франківськ УМВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 від 18 березня 2015 р. в кримінальному провадженні № 0000022 за ч. 1 ст. 126 КК України про закриття провадження;

Відповідно до ст. 307 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий: ОСОБА_1