У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр. № 1-кс/759/4826/15

ун. № 759/17712/15-к

12 листопада 2015 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в кримінальному провадженні №0000123 внесеного до ЄРДР 02.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в кримінальному провадженні №0000123 внесеного до ЄРДР 02.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи згадане клопотання, слідчим зазначено, що прокуратурою Святошинського району м. Києва здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0000123 внесеного до ЄРДР 02.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено що 30.09.2015 року від ОСОБА_5 , надійшла заява з приводу вчинення шахрайських дій відносно нього ОСОБА_6 , який використовуючи дружні стосунки з заявником, шляхом обману заволодів грошовими коштами останнього у великих розмірах, чим завдав матеріальної шкоди.
Враховуючи те, що з метою відшкодування завданої злочином шкоди, запобіганню відчуженню будь-яким способом зазначеної вище квартири та для подальшого забезпечення цивільного позову в інтересах ОСОБА_5 , просив накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_4 .

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав.

Дане клопотання розглянуто без повідомлення власника майна, щодо якої здійснюється провадження у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, яке підлягає арешту; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; 4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали.

Відповідно до розділу другого п. 2.6 п. 2 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому

ст. ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Зважаючи на викладене та наведені вимоги КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості накласти арешт на вищезгадане майно, оскільки ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, та зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні на даний час не пред`явлено підозру.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в кримінальному провадженні №0000123 внесеного до ЄРДР 02.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_7