Справа № 431/3401/13-к
Провадження № 11/782/122/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

підсудного: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєрдонецьку апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Старобільського району ОСОБА_7 на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 26 травня 2015 року, якою кримінальна справа за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Кремінського району Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 13.07.2010 року Кремінським райсудом Луганської області за ч.2 ст.286 КК України до 1 року 6 місяцям позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік; 02.11.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст.164 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернена прокурору Луганської області для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 залишено - підписка про невиїзд,

В С Т А Н О В И Л А:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 звинувачується в тому, що 07.07.2012 року приблизно о 13-30 год., керуючи мікроавтобусом «REHAULT MASTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Старобільськ-Рубіжне в районі с.Подгорівка Старобільського району Луганської області в напрямку від м.Старобільськ до м.Рубіжне.

В цей час попереду мікроавтобусу по його смузі руху та в попутному напрямку рухався скутер «DEFIANT DT 50 QT-2» під керуванням ОСОБА_8 . На скутері в якості пасажира знаходився ОСОБА_9 .

ОСОБА_6 , рухаючись зі швидкістю приблизно 90 км/год. та зближуючись зі скутером під керуванням ОСОБА_8 , проявив безпечність та неувагу, невірно вибрав безпечну дистанцію відносно скутера, в результаті чого допустив з ним зіткнення.

В результаті зіткнення зазначених транспортних засобів пасажиру скутера ОСОБА_10 були спричинені тілесні пошкодження , від яких він помер в реанімаційному відділені КУ «Старобільське РТМО» 09.07.2012 року о 06-00 год.

Причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа і крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку. У момент ДТП потерпілий міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, звернений задньою поверхнею свого тіла до рухомого транспортному засобу.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 1626/18 від 20.08.2012 року встановлено, що в умовах місця події нормативні дії водія ОСОБА_6 регламентувалися вимогами п.13.1 ПДР України, відповідно до яких при русі за транспортним засобом - лідером, він повинен був формувати безпечну дистанцію, яка дозволяла б йому, в разі раптового гальмування транспортного засобу, яке рухалося попереду, уникнути зіткнення без виконання будь - якого маневру.

В умовах місця пригоди водій мікроавтобуса ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти події виконанням вимог п.13.1 ПДР України.

В умовах даної події дії водія ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.13.1 ПДР України, були умовою створення аварійної ситуації і, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням даної події.

Порушення ОСОБА_6 вимог п. 13.1 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку із зазначеною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило загибель ОСОБА_10 .

Постановою суду кримінальна справа відносно ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернена прокурору Луганської області для проведення додаткового розслідування. Підставами повернення кримінальної справи для додаткового розслідування суд першої інстанції вказав неповноту досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Старобільського району ОСОБА_7 просить скасувати постанову суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що органом досудового слідства повністю доведені подія злочину і вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та у суду були всі підстави для постанови обвинувального вироку у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підсудного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст. 281 КПК України (в редакції 1960 р.) повернення справи для додаткового розслідування з мотивів неповноти чи неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота чи неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Вимогами ст. 22 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачено, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, а ст. 64 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачує, що при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню:1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

На переконання суду апеляційної інстанції ці вимоги закону були дотримані органом досудового слідства.

В ході розслідування кримінальної справи були призначені та проведені транспортно-трасологічна експертиза, автотехнічна експертиза, за клопотанням захисника судом була призначена та проведена додаткова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза.

Грунтуючись на висновках цих експертних досліджень, та дослідивши інші зібрані докази по справі, судом першої інстанції можна було розглянути кримінальну справу та прийняти рішення щодо винуватості чи невинуватості підсудного ОСОБА_6 . Також суд не позбавлений можливості призначати та проводити додаткові чи нові дослідження, викликати та допитувати експерта чи спеціаліста у разі необхідності, а також у відповідності до ст. 315-1 КПК України (в редакції 1960 р.) доручати проведення відповідних слідчих дій, органу, що проводив досудове слідство.

Крім того, аналогічні підстави для повернення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 для додаткового розслідування, були викладені у постанові Старобільського районного суду Луганської області від 09 вересня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29 жовтня 2013 року це рішення суду першої інстанції було скасовано. Відповідно до вимог ст. 374 КПК України (в редакції 1960 р.) вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи. Ці вимоги Закону Старобільським районним судом не виконані.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, зазначається, що кожна особа при вирішенні питання щодо її цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти неї, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Верховний Суд України сформулював власну позицію з цього приводу.

Зокрема, він наголосив, що «тривалість провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у скоєнні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий уже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка з указаних подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. При цьому період розгляду кримінальної справи не ділиться на стадії досудового слідства та судового розгляду й аналізується з точки зору його розумності в цілому»

У справі «Антоненков та інші проти України» від 30 березня 2004 року, §33 зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування, на думку Суду, відображає процесуальний крок тимчасового характеру, який не містить елементів фінального судового рішення у кримінальній справі та не становить остаточного визначення обвинувачення проти заявника.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції про направлення справи для додаткового розслідування є передчасними, оскаржувана постанова має бути скасованою, а кримінальна справа направлена на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Старобільского району ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 26 травня 2015 року, якою кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повернена прокурору Луганської області для проведення додаткового розслідування скасувати та справу направити для розгляду в той же суд в іншому складі суду.

Судді:

____________________ ______________________ ______________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3