В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/6021/14-к
Провадження № 1-кп/0274/87/15
14.08.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження № 274/6021/14-к по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, українця, громадянина України, неодруженого, працюючого верстатником в ПРАТ «Дніпровуд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ст.402 ч.1 КК України, -
19 березня 2014 року солдата ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №303/2014 від 17 березня 2014 року та в той же день був направлений для проходження військової служби до військової частини -польова пошта НОМЕР_1 .
19 березня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №59 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1 від 3 квітня 2014 року призначено на посаду водія-радіотелефоніста автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону, та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст. ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Однак, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації в особливий період, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно відкрито відмовився виконувати наказ начальника.
Так, 18 липня 2014 року, перебуваючи на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_8 було доведено до особового складу вказаного дивізіону, в тому числі ОСОБА_6 , письмовий наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_9 про відправку 19 липня 2014 року військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, в тому числі ОСОБА_6 , до населеного пункту Сиваш Херсонської області (місце дислокації другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону) для виконання бойового завдання, на особливий період.
Однак, 18 липня 2014 року військовослужбовець автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не зважаючи на можливий факт настання дисциплінарної та кримінальної відповідальності за невиконання наказу, грубо порушуючи порядок проходження військової служби у відкритій та категоричній формі відмовився виконати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 , повідомивши про відмову їхати 19 липня 2014 року в населений пункт Сиваш Херсонської області (місце дислокації другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону) для виконання бойового завдання та продовжив проходження військової служби за місцем розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Кримінальна відповідальність за вчинення дій в яких обвинувачується ОСОБА_4 передбачена ст. 402 ч.1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що 19 березня 2014 року він був мобілізований та проходив службу у військовій частині польова пошта В НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 . 18 липня 2014 року лейтенант ОСОБА_8 оголосила наказ про відїзд його та інших військовослужбовців в Херсонську обл. Він не міг їхати, так його мама, хвора на цукровий діабет, потрапила в реанімаційне відділення лікарні і їй потрібна була допомога. Про це він повідомив командира, надав необхідні довідки. В звязку з цим він не поїхав у Херсонську область, та відповідно не виконав наказ, але продовжував службу у військовій частині. У вчиненому розкаюється.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, 19.03.2014 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , що стверджується витягом з наказу командира вйськової частини НОМЕР_3 № 59 від 19.03.2014 року ( а.п.15).
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 1 від 03.04.2014 року, солдата ОСОБА_4 призначено водієм радіотелефоністом автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення другого гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону ВОС НОМЕР_4 ( а.п.16).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 № 78 від 18.07.2014 року, рядовий ОСОБА_4 та інші військовослужбовці за призовом під час мобілізації на особливий період, мають вибути в населений пункт Сиваші Херсонської області з 19.07.2014 року для виконання бойового завдання (а.п.11-12).
Згідно рапорту т.в.о. командира другого гаубічного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 19.07.2014 року ( а.п.11) та інформаційного листа т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.п.7), 11 військовослужбовців, в тому числі солдат ОСОБА_4 , відмовились виконувати наказ командира військової частини № НОМЕР_5 від 18.07.2014 року та убути у визначений район ( Херсонську обл.) для виконання бойового завдання.
За клопотанням прокурора проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину ОСОБА_4 в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника доведеною та кваліфікує його дії за ст. 402 ч.1 КК України.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.
Суд враховує, що відповідно до ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до злочину середньої тяжкості, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненні злочину визнав повністю, працює, за місцем проходження військової служби та за місцем роботи характеризується позитивно.
Обставинами, що відповідно до ст.66 ч.1 п.1 КК України помякшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.
За наявності ряду обставин, що пом"якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, його молодого віку, сімейних обставин- ОСОБА_4 проживає з матірю, яка хвора на цукровий діабет, є інвалідом 3 групи, суд вважає можливим відповідно до ст.69 ч.1 КК України, перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст..402 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України , суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.402 ч.1 КК України, із застосуванням ст..69 ч.1 КК України призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5950 гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: