Провадження № 11-сс/779/227/2015
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 про накладення арешту на майно,-

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_11 в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183 від 20.07.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 :

- трьохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- двохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :05:001:0292 за адресою: АДРЕСА_3 .

На дану ухвалу захисник ОСОБА_9 29 жовтня 2015 року подав апеляційну скаргу, із змісту якої вбачається, що він вважає цю ухвалу незаконною, необґрунтованою, та такою, що була винесена з порушенням вимог ст. ст. 170, 171, 173 КПК України та порушує законні права та інтереси ОСОБА_10 . Просить скасувати ухвалу суду, також скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_10 . Крім того зазначає, що копію оскаржуваної ухвали отримав 29.10.2015 року, а тому просив поновити строк апеляційного оскарження.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечив доводи апеляційної скарги, адвокат підтримав доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, доводи захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що адвокату ОСОБА_9 слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 року, оскільки копію оскаржуваної ухвали він отримав 29.10.2015 року. Що стосується ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню із наступних підстав.

У матеріалах клопотання зазначається, що ОСОБА_10 , будучи засновником ТОВ «Моноліттрансбуд», діючи умисно, усвідомлюючи, що нерухоме майно, а саме інвентарні об`єкти колишнього військового містечка №92, що розташоване на даній земельній ділянці в південній частині АДРЕСА_4 , належить на праві приватної власності ТзОВ «Карпатська нафтова компанія», з метою заволодіння вищезазначеною земельною ділянкою, шляхом надання вказівок підлеглим працівникам, силами та засобами ТОВ «Моноліттрансбуд» починаючи з 04.04.2011 року та в подальшому протягом 2011-2012 р., шляхом фізичного зносу, знищили майно ТзОВ «Карпатська нафтова компанія», чим спричинили матеріальну шкоду згідно висновку № 0014/09

/2015 оціночно-будівельної експертизи по матеріалах досудового розслідування на суму 395 151 гривня. Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що цивільним позивачем ТзОВ «Карпатська нафтова компанія» заявлено цивільний позов до ОСОБА_10 на суму 1383333 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, слідчим суддею встановлено, що клопотання подано в межах розслідування кримінального провадження № 0000183 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як зазначив ВССУ в "Узагальненнях судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження" від 07.02.2014 р. метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Враховуючи зазначену мету арешту майна, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або ж, якщо метою арешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.

За таких обставин, на думку колегії суддів, клопотання слідчого є необґрунтованим та таким , що не відповідає вимогам ст. 171 КПК Ураїни, оскільки у ньому відсутні дані про вартість арештованого майна.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Поновити адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2015 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СУ УМВС України в Івано-Франківської області ОСОБА_11 в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_10 :

- трьохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- двохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :05:001:0292 за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2