Справа № 161/1469/16-к
Провадження № 1-кс/161/552/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 лютого 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 , слідчого військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_5 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Устилуг, Володимир-Волинського району та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця ВЧПП НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України.

Згідно матеріалів клопотання, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.04.2014 року № 76 солдата ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 7 механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 № 310 введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини військова частина польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2014 року № 262, солдата ОСОБА_6 , як такого який самовільно залишив військову частину було зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 та наказом командира НОМЕР_3 №20 від 01.12.2014 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 .

Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Однак, солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника самовільно залишив біля 13 год. 00 хв. 26.11.2014 по 09 год. 00 хв. 26.02.2015 військову частину польова пошта НОМЕР_1 місце дислокації якої розташоване по АДРЕСА_1 .

В подальшому, з 13 год. 00 хв. 26.11.2014 по 09 год. 00 хв. 26.02.2015 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він не звільнений із Збройних Сил України та перебуває на військовій службі, тобто є військовослужбовцем, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , до місця розташування зазначеної частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків, а вказаний час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.

Протягом зазначеного періоду самовільного залишення військової частини, командуванню частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження ОСОБА_6 , не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття його до військової частини не мав, а проводив службовий час на власний розсуд по місцю свого проживання по АДРЕСА_2 .

Таким чином, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем на посаді механіка-водія радіолокаційної станції радіолокаційного взводу батареї управління і артилерійської розвідки військової частини польова пошта НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, всупереч інтересам служби та вимогам ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 13 год. 00 хв. 26.11.2014 по 09 год. 00 хв. 26.02.2015 вчинив самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

24.11.2015 військовою прокуратурою Луцького гарнізону з метою встановлення місця перебування ОСОБА_6 та повідомлення останнього під розпис про необхідність прибуття до військової прокуратури Луцького гарнізону було надано доручення на Володимир-Волинське відділення Нововолинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області.

Із виконаних матеріалів доручення вбачається, що працівник поліції в телефонному режимі повідомив ОСОБА_6 про необхідність прибуття до військової прокуратури Луцького гарнізону.

До сьогоднішнього дня ОСОБА_6 на виклик до слідчого не прибув та не повідомив причин своєї неявки, на телефонні дзвінки не відповідає.

23.11.2015 військовою прокуратурою Луцького гарнізону солдату ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та за місцем проживання ОСОБА_6 направлено повідомлення про підозру у вчиненні останнім кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.407 КК України та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Також, 23.11.2015 у зв`язку із неможливістю встановити місце знаходження військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_6 , останній був оголошений у розшук.

Таким чином, у досудового слідства є достатні підстави вважати, що наявні ризики визначені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з викладених у ньому мотивів, підозрюваний ОСОБА_6 клопотання заперечив.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані доказів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176, 178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ч. 3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Зважаючи на те, що слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.194 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, проходив військову службу в зоні АТО, 09.04.2015 був демобілізований, в судовому засіданні ствердив, що наміру ухилятися від органів досудового розслідування не має, а також враховуючи міцність його соціальних зв`язків, а саме те, що останній є одруженим, має малолітню дитину, а тому, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та на підставі ч.3 ст.194 КПК України покладає на останнього обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою.
Керуючись ст.ст.176-179, 183, 194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 відмовити.

На підставі ч.3 ст.194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_5 , іншого слідчого чи прокурора у кримінальному провадженні № 0000586, а також до суду, за кожною вимогою.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя