Справа №10-123/11 06.06.2011 06.06.2011 06.06.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-123/ 2011 року Категорія: апеляція на постанову про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Миколаїв

06 червня 2011 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючого Куценко О.В.,

суддів Кателіна В.П., Олещук Т.Л.

за участю:

прокурора: Буц Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2011 року, якою щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

- обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

Органами досудового слідства неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 15 травня 2011 року близько 22.00 год., перебуваючи на літньому майданчику бару «Біла Акація», розташованого на вул. Коротченка у м. Первомайську Миколаївської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон «Самсунг-Дуос» Е-2152, вартістю 450 грн. з двома сім- картками та коштами на рахунку, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 540 грн.

Крім цього, 17 травня 2011 року близько 11.00 год. неповнолітній ОСОБА_4, перебуваючи в мікрорайоні «Богопілля» у м. Первомайську Миколаївської області, повторно відкрито заволодів мобільним телефоном «Соні-Еріксон» W-200 І, вартістю 300 грн. з сім-карткою та коштами на рахунку, який перебував у неповнолітнього ОСОБА_6, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на суму 330 грн.

СВ Первомайського МВ УМВС порушена кримінальна справа за фактом

таємного викрадення чужого майном та за фактом відкритого заволодіння чужим майном щодо неповнолітнього ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст . 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

25 травня 2011 року в порядку, передбаченому ст. 115 КПК України, ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні вказаних злочинів.

27 травня 2011 року ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

В поданні до суду першої інстанції, погодженого з заступником Первомайського міжрайонного прокурора, старший слідчий СВ Первомайського МВ УМВС України в Миколаївській області просив обрати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що обвинувачений вчинив злочини, один з яких відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років. В даний час обвинувачений ніде не навчається та не працює, не має постійного джерела доходів, а 25 травня 2011 року, коли був доставлений до СВ Первомайського МВ УМВС для виконання слідчих дій, без дозволу слідчого зник, тільки через деякий час повторно був затриманий працівниками СКР Первомайського МВ УМВС на території м. Первомайська. Допитана у справі мати ОСОБА_8 пояснила, що син не відвідує навчальний заклад на протязі тривалого часу, залишає місце проживання без її дозволу і ніякого впливу на виховання сина вона не має.

27 травня 2011 року, задовольняючи подання слідчого, суд повністю взяв до уваги доводи слідчого і вказав на необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просить скасувати постанову про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою і обрати менш суворий запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Посилається на те, що у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 р. № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» зазначено, що вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту щодо неповнолітнього, суди мають керуватись ст. 434 КПК України, згідно з якою до такої особи зазначений запобіжний захід може застосовуватись у виняткових випадках, коли це зумовлено тяжкістю злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, за наявності підстав та в порядку, передбаченому ст.ст. 148, 150, 155 КК України. Також вважає, що під час обрання запобіжного заходу, судом були порушені вимоги ст.ст. 148, 150 КПК України, оскільки ОСОБА_4 є неповнолітнім, вину у скоєних злочинах визнав повністю, його щире кається у вчиненому, з народження проживає без батька, його вихованням займається лише мати, знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з приводу психічного захворювання, є учнем школи-інтернату, має постійне місце проживання, характеризується задовільно, не судимий, матеріальна шкода заподіяна потерпілим, повністю відшкодована і вони не мають претензій.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає постанову законною і обґрунтованою, обговоривши доводи апеляції та вивчивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" під час судового розгляду подання органу дізнання, слідчого чи прокурора про взяття під варту чи продовження строку тримання під вартою суддя з'ясовує обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу, передбачені ст.ст. 148,150,155,165-2 КПК України .

Згідно до вимог ст.ст. 148, 155 КПК України запобіжний захід у виді взяття під варту застосовується за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися ухилятись від дізнання, слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Доводи апелянта колегія суддів вважає необгрунтованими і такими, що спростовуються свідченнями представника неповнолітнього ОСОБА_8, яка пояснила, що її син - агресивний, неврівноважений, неслухняний, може їй нагрубіянити, вдарити і їй важко з ним впоратися (а.с. 7). Крім цього вказує, що ОСОБА_4 З 29 квітня 2011 року заняття в школі-інтернаті не відвідував, про що також свідчить довідка від 24 травня 2011 року з Первомайської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату (а.с. 13). Крім цього, у матеріалах справи відсутні відомості про відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Колегія суддів вважає, що суддя правильно дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочини із яких один відноситься до категорії тяжких злочинів, ніде не навчається, залишаючись на волі, може ухилитися від слідства і суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або вчинити нові злочини, тому підписка про невиїзд не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, під час розгляду подання порушень норм кримінально- процесуального закону, які тягли б за собою скасування постанови, колегією суддів, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 травня 2011 року про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без зміни.

Головуючий:

Судді

/ /