Провадження №1-кп/761/914/2015
В И Р О К
іменем України
24 липня 2015 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, розглянувши матеріали кримінального провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006479 від 03.06.2015 р.) по обвинуваченню

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

3 червня 2015 року, приблизно о 20 годині 18 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи біля підземного переходу, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 94/1, помітив потерпілу ОСОБА_7 , яка направлялась в його сторону, і на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з хрестиком. Далі, обвинувачений ОСОБА_5 , переслідуючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, почав рухатись на зустріч потерпілій ОСОБА_7 , і в момент, коли вона перебувала біля входу до підземного переходу, ривком зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок, вартістю 28 000 гривень, на якому знаходився золотий хрест, вартістю 4 000 гривень, спричинивши їй тим самим фізичного болю. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 , відкрито викравши вказане майно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину, заподіявши останній шкоди, на загальну суму 32 000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище, та при цьому пояснив, що 3 червня 2015 року, приблизно о 20 годині 18 хвилин, перебуваючи біля підземного переходу, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 94/1, він побачив потерпілу, в якої на шиї знаходився золотий ланцюжок з хрестиком. Далі, як пояснив ОСОБА_5 , він пішов на зустріч потерпілій та порівнявшись з нею, зірвав з її шиї вказаний ланцюжок з хрестиком і почав тікати, залишивши місце вчинення злочину. Пізніше його було затримано працівниками міліції.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що він на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, за місцем свого проживання скарг не отримував, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, при цьому запевнив суд, що у подальшому вирішив для себе почати інше життя, яке не пов`язане з будь-якими антисоціальними вчинками, зважаючи і на той факт, що викрадене майно було повернуто потерпілій, суд вважає можливим в даному конкретному випадку обмежитись ОСОБА_5 мінімальним за розміром покаранням, передбаченим у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, враховуючи в сукупності всі обставини даної справи та головним чином те, що обвинувачений ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вперше, а згідно матеріалів справи будь-яких даних компрометуючого змісту стосовно його особи (у минулих періодах) не встановлено, суд вважає, що в даному конкретному випадку є можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, і тому по відношенню до останнього застосовує ст. 75 КК України, і викладене на думку суду є справедливим а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , слід вважати повернутими законному володільцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України на протязі іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Після набрання вироком законної сили, речові докази які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 вважати повернутими законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1