Справа № 201/217/16-к
Провадження № 1-кс/201/163/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , що полягає у неповерненні вилученого в ході обшуку майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду з відповідною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність слідчого з ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. В обґрунтування своєї скарги, заявниця зазначила, що 24 вересня 2015 року під час обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , органом досудового розслідування було вилучено майно, а саме грошові кошти, в межах кримінального провадження № 0000610 від 27.07.2015 року. Крім того, ані слідчий, ані прокурор не звертались до слідчого судді із клопотанням про арешт вищезазначеного майна, у зв`язку із чим, заявниця просить скаргу задовольнити та зобов`язати прокурора повернути вказане майно.

Представник скаржника ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглянути справу за його відсутності без фіксації судового засідання, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий надав заяву, в якій просив відмовити у задоволенні скарги та розглянути її за його відсуності, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Безпосередньо дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасового вилученого майна.

Як встановлено з матеріалів скарги, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року органом досудового розслідуваня 24 вересня 2015 року в межах розслідування кримінального провадження № 0000610 від 27 липня 2015 року було проведено обшук у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Однак, ознайомившись зі змістом ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2015 року, суд приходить до висновку, що вилучене майно було зазначено в даній ухвалі суду, у зв`язку із чим останнє не підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, поняття якого визначено статтею 167 КПК України.

Отже, в своїй скарзі ОСОБА_3 просить повернути майно, яке не є тимчасово вилученим, однак, зіставляючи перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, який може бути оскаржений під час досудового розслідування в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України з вимогами даної скарги, суд приходить до висновку, що вимоги даної скарги не можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, у зв`язку з чим вважаю необхідним відмовити у задоволені даної скарги.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що звернувшись до суду з відповідною скаргою про повернення тимчасово вилученого майна, на яке арешт не накладався, скаржник ОСОБА_3 не долучила до матеріалів скарги жодного доказу, який би свідчив про належність останній вилученого під час вищезазначеної процесуальної дії майна, зазначеного у скарзі, що перешкоджає їй, як власнику, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним, а отже, за відсутності належних та допустимих доказів належності вилученого майна ОСОБА_3 , підстави для задоволення клопотання на даний час відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , що полягає у неповерненні вилученого в ході обшуку майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1