Справа № 472/1372/15-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" грудня 2015 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 19.10.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Штукар, Веселинівського районну, Миколаївської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, за таких підстав:

16.10.2015 приблизно о 20.00 год. ОСОБА_3 , знаходячись на території домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , помітив у неповнолітнього мешканця АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 мобільний телефон «Nokia 1110» ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 150 гривень з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 20 гривень, який належав його дідові ОСОБА_9 , яким він вирішив відкрито заволодіти.

Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливим мотивом, переслідуючи ціль незаконного збагачення, шляхом ривка з руки неповнолітньої ОСОБА_10 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону «Nokia 1110» з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що належав ОСОБА_9 , відкрито заволодів даним мобільним телефоном та поклав його у кишеню. При цьому ОСОБА_3 на прохання сторонніх осіб та самого ОСОБА_8 щодо повернення мобільного телефону не реагував, а викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 170 (сто сімдесят) гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Після смерті ОСОБА_9 , яка мала місце 17.11.2015 року потерпілим по даному кримінальному провадженню ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14.12.2015 року визнано його сина ОСОБА_5 .

14 грудня 2015 року під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні була укладена угода між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного (обвинуваченого) за ч.1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням в сумі 170 гривень, сторонам зрозумілі наслідками укладання та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, обвинувачений повністю відшкодував матеріальний збиток та моральну шкоду потерпілому, потерпілий не має до обвинуваченого жодних претензій. Крім того, сторони даної угоди узгодили міру покарання, а саме покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, визнав. Суду пояснив, що уклав угоду без будь-якого примусу, йому зрозумілі права, передбачені п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення та покарання, яке буде призначене йому на підставі укладеної угоди, з мірою покарання узгодженою з потерпілим погодився. Просив суд затвердити досягнуту угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 по справі запевнив суд, що угоду про примирення між ним та обвинуваченим досягнуто добровільно, йому зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, з мірою покарання узгодженою з обвинуваченим погодилася. Просив суд затвердити досягнуту угоду.

Прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди.

Захисник висловив думку про можливість затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вивчивши зміст угоди, допитавши обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає положенням ст. 471 КПК України, укладена стосовно кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії середньої тяжкості, сторонам зрозумілі положення ст.ст. 394, 424, 476 КПК України та обмеження у зв`язку з затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах, міра покарання визначена сторонами угоди у відповідності до санкції ч.1 ст. 186 КК України є обґрунтованою.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

У кримінальному проваджені судових витрат не має.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Угоду про примирення, укладену 14 грудня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000617 від 19.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України - затвердити.
ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень.
Речовий доказ по справі: мобільний телефон «NOKIA 1110», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1