Справа № 351/488/15-к
Провадження № 11-кп/779/342/2015
Категорія ч. 3 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000287 за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_11 на вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружена, інваліда II групи, раніше не судима

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України щодо основного покарання, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільні позови Івано-Франківської клінічної лікарні про стягнення витрат на лікування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто із ОСОБА_11 на користь Івано-Франківського НДЕКЦ 2088,00 грн. вартості проведених експертиз по справі,

за участю прокурора ОСОБА_12

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14

обвинуваченої ОСОБА_11

захисника ОСОБА_15

в с т а н о в и л а :
В апеляційних скаргах:

- прокурор прохає вирок суду скасувати, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченій внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незаконним застосування ст. 69 КК України. Прохає ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 основне покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вважає, що суд безпідставно призначив ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 3 ст. 286 КК України, без урахування тяжкості вчиненого правопорушення, розміру заподіяної шкоди, тобто часткового її відшкодування, думки потерпілого ОСОБА_9 щодо призначення суворого покарання. На думку прокурора, за таких обставин, саме по собі каяття не свідчить про його щирість.

- потерпіла ОСОБА_7 прохає вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного судом покарання, винести новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що відсутні підстави для застосування вимоги ст. 69 КК України. Вважає, що суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання. На думку апелянта, суд належним чином не врахував дані про особу обвинуваченої, яка не намагалась вибачитись перед потерпілими, частково компенсувала матеріальні збитки, та з боку обвинуваченої не було щирого каяття. Крім того, посилається на те, що суд не врахував тяжкі наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що вказане правопорушення відносить до категорії тяжких, під час якого загинуло троє молодих осіб, одна особа залишилась інвалідом;

- потерпілий ОСОБА_8 прохає вирок суду скасувати внаслідок м`якості призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити більш суворе покарання без застосування вимог ст. 69 КК України. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої, не сприятиме її виправленню та перевихованню. Посилається на те, що суд не врахував думки потерпілих, які прохали призначити покарання в межах санкції інкримінованій обвинуваченій статті.

- потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 прохають вирок суду скасувати через м`якість призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченій покарання в рамках максимальної межі, передбаченої у санкції ч. 3 ст. 286 КК України. Також прохають задовольнити вимоги їх цивільних позовів. Мотивують своє прохання тим, що часткове визнання вини з боку обвинуваченої, не свідчить про щирість її каяття. Крім того, посилаються на те, що обвинувачена не з`явилась із зізнанням, активно не сприяла розкриттю правопорушення, відшкодувала мізерну суму збитків потерпілим, та не усунула заподіяні потерпілому ОСОБА_9 збитки. Зазначають, що інвалідність обвинувачена отримала внаслідок грубого порушення правил безпеки дорожнього руху, проте обвинувачена може самостійно пересуватись. Вважають, що суд належним чином не врахував тяжкі наслідки від вчиненого правопорушення, під час якого загинуло троє молодих людей, а четвертому заподіяно тяжку шкоду, якій став інвалідом. Також, на їх думку, суд повинен був розглянути їх позови в рамках кримінального судочинства, проте суд залишив їх без розгляду. Крім того, посилаються на те, що судом було допущено описку відносно імені по батькові обвинуваченої у вступній частині вироку. Наполягають на задоволенні їх цивільних позовів;

- обвинувачена ОСОБА_11 прохає вирок суду змінити в частині покарання шляхом його пом`якшення, звільнити її від покарання з іспитовим строком, застосувавши ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_11 порушила правила безпеки дорожнього руху керуючи автомобілем, що стало наслідком спричинення смерті потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 за наступних обставин:

01.11.2014 року приблизно в 20 год. 45 хв. обвинувачена ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo» д.н. НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою дороги сполученням «Снятин-Косів» в напрямку м. Косів в салоні якого на передньому сидінні пасажира перебувала потерпіла ОСОБА_19 , наздогнавши невстановлений вантажний мікроавтобус, що рухався в попутному напрямку, порушила п.п. 1.2., 2.3.б., 10.1., 12.1., 14.2.в. ПДР, проявивши неуважність перед початком обгону не переконавшись, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів приступила до маневру обгону, під час якого вчинила зіткнення із автомобілем марки ВАЗ-2102 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку із пасажирами в салоні автомобіля потерпілими ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , внаслідок чого потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 від отриманих тілесних ушкоджень померли в реанімаційному відділенні Снятинської ЦРЛ, а потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, прохав її задовольнити, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок; підтримав апеляційні скарги потерпілих та їх представників, заперечував з приводу апеляційної скарги обвинуваченої;

- потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали доводи апеляційних скарг, поданих ними, підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, просили їх задовольнити, заперечували з приводу апеляційної скарги обвинуваченої;

- обвинувачена ОСОБА_11 підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила пом`якшити їй покарання, щиросердно розкаялась та попросила вибачення у потерпілих;

- захисник ОСОБА_15 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченої, та заперечував з приводу апеляційних скарг інших учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити в повному обсязі, апеляційні скарги потерпілих слід задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченої - залишити без задоволення, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку за таких підстав.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація злочинних дій ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, ніким не оспорюються, і в апеляційному порядку відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряються.

Однією із підстав, для скасування вироку відповідно до ст. 409 КПК України є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених вказаним вище Кодексом.

На думку колегії суддів, викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та доводи потерпілих щодо призначеного обвинуваченій надто м`якого покарання - є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, незазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Між тим, суд першої інстанції, без урахування конкретних обставин справи та без наведення обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, прийшов до помилкового висновку про можливість призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Обираючи обвинуваченій покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, суд першої інстанції в якості обставин, що пом`якшують покарання, визнав щиросердне розкаяння у вчиненому, позитивну характеристику із місця проживання та навчання, молодий вік та стан здоров`я обвинуваченої, яка в даний час є інвалідом другої групи і не може самостійно ходити, а також часткове відшкодування нею шкоди потерпілим.

Разом з тим, з вказаним висновком суду першої інстанції щодо можливості призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, колегія суддів погодитись не може.

Призначаючи остаточне покарання ОСОБА_11 суд першої інстанції не врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної.

Так, суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання - стан здоров`я обвинуваченої, зокрема наявність у неї 2 групи інвалідності, що унеможливлює самостійно пересуватись.

Колегія суддів звертає увагу на те, що такий стан здоров`я ОСОБА_11 є наслідками грубого порушення саме нею правил дорожнього руху та викликаний незаконними діями самої обвинуваченої. На час розгляду справи апеляційним судом обвинувачена самостійно пересувається.

Також суд першої інстанції не навів обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого, внаслідок якого спричиненні тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , та троє осіб - потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , були позбавлені життя найвищої соціальної цінності в державі, відповідно до ст. 3 Конституції України.

На думку колегії суддів, по справі відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_11 судом першої інстанції покарання, колегія суддів, поза всяким розумним сумнівом, вважає явно несправедливим через м`якість.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_11 підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, з постановленням нового вироку.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_11 покарання, колегія судів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжкого правопорушення, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, її молодий вік та стан здоров`я обвинуваченої, яка в даний час є інвалідом другої групи, неодружена, раніше несудима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання.

Обставиною, що пом`якшує покарання колегія суддів визнає щиросердне розкаяння, позитивну характеристику, молодий вік, стан здоров`я, часткове відшкодування шкоди потерпілим.

З урахуванням викладених обставин та сукупністю даних про обвинувачену, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, встановленому санкцією статті, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання відповідає вимогам ст. 65 УК України, є справедливим і сприятиме виправленню ОСОБА_11 та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Стосовно вирішення питання щодо цивільних позовів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, та вважає правильними висновки суду, що не дотримання потерпілими встановленого порядку при відшкодуванні страховиками шкоди, завданою особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, унеможливлює визначити розмір матеріальної та моральної шкоди з винної у ДТП особи, яка підлягає відшкодуванню потерпілим, та залишив цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду з роз`ясненням їх права щодо звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора в частині того, що саме по собі каяття обвинуваченої ОСОБА_11 у вчиненому, без реального відшкодування нею заподіяної шкоди, не свідчить про його щирість.

Щире розкаяння в розумінні ст. 66 КК України характеризується суб`єктивним ставленням винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою вину, висловлює жаль з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалась.

З показань обвинуваченої, судових дебатів, останнього слова, вбачається, що обвинувачена ОСОБА_11 визнала свою вину у вчиненому правопорушенні, виявила жаль з приводу того, що внаслідок її неправомірних дій загинули люди та одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, а її бажанням виправити ситуацію є те, що обвинувачена з власної ініціативи частково відшкодувала заподіяну шкоду потерпілим, тому доводи прокурора з цього приводу є неспроможні.

Доводи потерпілого ОСОБА_9 щодо часткового визнання обвинуваченою вини у вчиненому кримінальному правопорушенні є неспроможні, оскільки зі змісту її пояснень, наданих у судовому засіданні суду першої інстанції, та їх уточнення в суді апеляційної інстанції, обвинувачена вину у вчиненому визнала повністю.

Посилання апелянтів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на те, що судом першої інстанції було допущено описку відносно імені по батькові обвинуваченої у вступній частині вироку, є обґрунтовані, проте ухвалою суду місцевого суду від 25.06.2015 року вказану описку виправлено (а.с. 78 т. 4).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_11 щодо суворості призначеного покарання та звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, та підстав для його пом`якшення, колегією суддів не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 374, 392, 395, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000287 від 02.11.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КПК України, - скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити відносно ОСОБА_11 в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_11 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України і призначити покарання за ч. 3 ст. 286 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з часу затримання в порядку виконання вироку.

В решті, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченою - у цей же строк з часу отримання копії вироку.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4