Справа № 297/1312/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.09.2015 м. Ужгород
Згідно ухвали суду, підставами для повернення обвинувального акту прокурору стало те, що в порушення п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено потерпілого ОСОБА_7 та його анкетні дані, що позбавляє суд можливості належним чином повідомити його про день, час та місце судового розгляду кримінального провадження. Крім іншого, на думку суду, в порушення п.7 ч.2 ст.291 КПК України, зазначаючи потерпілим в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , зі змісту обвинувального акту не вбачається, якої шкоди завдано останньому (спричинено йому тілесні ушкодження) неправомірними діями ОСОБА_6 . За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту з додатками до нього прокурору для усунення вище зазначених недоліків.
Прокурором в апеляційній скарзі порушується питання про скасування зазначеної ухвали як незаконної в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону під час проведення підготовчого судового засідання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом належним чином не було з`ясовано фактичні обставини по справі. а саме, що даним кримінальним правопорушенням завдано тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння ОСОБА_9 , який наразі після проведеного хірургічного втручання перебуває в коматозному стані в Угорщині. Тому його брата ОСОБА_8 , за його заявою, в порядку ст.55 КК України було визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, як близького родича особи, яка внаслідок кримінального правопорушення перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви. В зв`язку з цим не відповідає фактичним обставинам і висновок суду про не зазначення шкоди, яка спричинена потерпілому.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору в порядку ст. 314 КПК України.
Посилання суду на порушення вимог ст. 291 КПК України не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З контексту даної норми слідує, що суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Посилання в ухвалі суду на те, що прокурор в підготовчому судовому засіданні не зміг вказати анкетних даних ОСОБА_7 , а також стверджував, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 є однією і тією ж особою, апеляційний суд вважає недостатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, з огляду на таке.
З обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та анкетні відомості потерпілих від кримінального правопорушення. Акт направлено до суду у відповідності до вимог кримінального процесуального закону .
Згідно ч.6 ст.55 КПК України якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 127 КПК Україниособа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Зазначаючи однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору, невірне відображення даних щодо потерпілої особи ОСОБА_7 , а саме, зазначення потерпілим по справі ОСОБА_12 , а не ОСОБА_7 , суд, за неповного з`ясування всіх необхідних обставин, без врахування положень ч.6 ст.55 КПК України, зробив передчасний висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам п.3 ч.2 ст.291 КПК України, що стверджується довідкою медичного закладу для стаціонарного хворого у зв`язку з діагностуванням хвороби та копією заяви про залучення до провадження як потерпілого.
Судження суду про те, що в обвинувальному акті відсутні відомості про вид та розмір шкоди, заподіяної діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_13 , є формальним, позаяк суперечить положенням ч.6 ст.55 та ч.1 ст.127 КПК України. Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить вказівку про те, що діями обвинуваченого завдано шкоди життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_14 (спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості) та ОСОБА_15 (спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння), і останній , наразі, внаслідок безпорадного стану, спричиненого кримінальним правопорушенням, позбавлений можливості подати заяву про визнання його потерпілим.
Посилання суду, як на підставу своїх висновків, на неспроможність прокурора під час підготовчого судового засідання надати будь-які грунтовні пояснення з приводу визнання потерпілим ОСОБА_12 і відсутності відомостей про визнання потерпілим ОСОБА_7 , є хибними, оскільки свідчать виключно про непідготовленість прокурора до судового процесу і жодним чином не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
Отже, викладені в ухвалі суду першої інстанції обставини, які слугували підставою поверненню обвинувального акту прокурору, не передбачені ст. 291 КПК України, а тому не можуть бути визнані такими, що дають підстави суду повернути обвинувальний акт прокурору, відтак доводи апеляційної скарги прокурора заслуговують на увагу.
Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Тому, все вище наведене, дає судовій колегії зробити висновок про те, що вказані порушення кримінального-процесуального закону є істотними і перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування ухвали Берегівського районного суду від 19.06.2015 року та повернення матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід звернути увагу на неухильне дотримання вимог кримінального процесуального закону під час судового провадження та необхідність повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для прийняття правильного рішення, з визначених ст.314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: