У Х В А Л А Справа № 200/5347/14-К
Провадження № 1-кс/200/2234/14
08 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника власника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТаегуТек Україна» на бездіяльність слідчого, -
04 квітня 2014 року до суду надійшла скарга представника ТОВ «Таегутек Україна», як власника вилученого майна, на бездіяльність слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 . У скарзі прохає зобов`язати старшого слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути майно, тимчасово вилучене 27 березня 2014 року при обшуку офісу ТОВ «ТаегуТек Україна», по Турбінному узвозу, 4 у м. Дніпропетровську, а саме: митно-вантажні декларації, інвойси, специфікації, договори оренди нерухомості, договори поставки з додатками, контракти ЗЕД, видаткові накладні, виписки, листи електронної пошти, усього 94 найменування.
Підставами для задоволення скарги вказав наступне. Так, 27 березня 2014 року, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2014 року, за місцезнаходженням ТОВ «ТаегуТек Україна», у офісі по Турбінному узвозу, 4 у м. Дніпропетровську, проведено обшук, під час якого вилучені оригінали документів та електронні носії, що містять інформація щодо взаємовідносин між ТОВ «ТаегуТек Україна» та «ТаегуТек ЛТД» (Південна Корея) по контрактах із зовнішньо-економічної діяльності за період часу з 2010 по 2012 роки. Спираючись на норми ст.ст. 167-169, 303 КПК України, якими встановлено, що тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт, повертається особі, у якої воно вилучено, вважає, що вилучені документи підлягають негайному поверненню власнику, яким є ТОВ «ТаегуТек Україна», так як арешт на вилучене майно, яким є митно-вантажні декларації, інвойси, специфікації, договори оренди нерухомості, договори поставки з додатками, контракти ЗЕД, видаткові накладні, виписки, листи електронної пошти, судом не накладено. З тих підстав, що майно, на яке не накладено арешт, підлягає поверненню ТОВ «ТаегуТек Україна», але слідчим це майно не повернуто, у діях слідчого з неповернення майна вбачає бездіяльність, та прохає зобов`язати його повернути майно.
У судовому засіданні представник власника вилученого майна - «ТаегуТек Україна», підтримав скаргу свого довірителя, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що низкою норм КПК України встановлено захист власника майна від вилучення його органами досудового слідства. Цей захист полягає у тому, що тимчасово вилучене органами досудового слідства майно, протягом доби повинно бути представлене до слідчого судді для вирішення питання про накладення на нього арешту. Якщо арешт не накладено, то це майно повинно бути повернуто власнику. Слідчий мотивує відмову у поверненні вилученого при обшуку майна, на яке арешт не накладено, тому що до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно він взагалі не звертався, тим, що це майно визнано речовими доказами по справі. Однак, визнання майна речовими доказами по справі не дає підстав слідчому утримувати вилучене майно, так як єдиною законною підставою для його утримання органом досудового слідства є накладення на нього арешту.
Слідчий скаргу не визнав, прохав відмовити у її задоволенні. Пояснив, що дійсно, 27 березня 2014 року, при обшуку у офісі ТОВ «ТаегуТек Україна», що по Турбінному узвозу, 4 у м. Дніпропетровську, вилучено майно товариства у вигляді митно-вантажних декларацій, інвойісів, специфікації, договорів оренди нерухомості, договорів поставки з додатками, контрактів ЗЕД, видаткових накладних, виписок, листів електронної пошти, усього 94 найменування, які його постановою від 28 березня 2014 року визнано речовими доказами по справі. Він не звертався до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, так як вважає, що у задоволенні такого клопотання суд би йому відмовив, тому що накласти арешт можна лише на майно підозрюваного чи обвинуваченого, яких по справі немає. Не повертає вилучене майно з тих підстав, що оригінали вилучених документів потрібні йому для проведення низки експертиз, перш за все графологічної, яку неможливо виконати по копіях. Після проведення експертиз можливо повернення речових доказів, про що і прохає представник власника.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги з підстав, наведених слідчим. Пояснив, що по справі немає підозрюваного, а тому вилучене майно на арешт не подавалося. Після проведення по справі необхідних експертиз, його можна буде повернути.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення представника скаржника та слідчого, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (процесуальні дії), що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, володільцем тимчасово вилученого майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 304 КПК України, скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, може бути подано протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії чи бездіяльності. Згідно з вимогами ч. 7 ст. 263 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор мають право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження; вилучені речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку; арешт майна також може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Нормою ч. 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст..ст. 160-166, 170-174 Цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 309 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2014 року, при обшуку, вчиненому на підставі ухвали слідчого судді, у офісі ТОВ «ТаегуТек Україна», що по Турбінному узвозу, 4 у м. Дніпропетровську, вилучено майно цього товариства у вигляді митно-вантажних декларацій, інвойісів, специфікації, договорів оренди нерухомості, договорів поставки з додатками, контрактів ЗЕД, видаткових накладних, виписок, листів електронної пошти, які, постановою слідчого від 28 березня 2014 року, у кількості 94 предметів, визнано речовими доказами по справі. Слідчий, протягом доби з моменту вилучення майна, у порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України,не звертався до суду із клопотанням про накладення на нього арешту. Підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 333 КК України, чи у вчиненні іншого кримінального правопорушення по цьому кримінальному провадженню, нікому не пред`явлено.
Констатуючи порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України з боку слідчого, який протягом доби з моменту вилучення знайденого при обшуку майна не звернувся до суду із клопотанням про накладення на нього арешту, приходжу до висновку про те, що оригінали вилучених документів, де проставлено підписи посадовців ТОВ «ТаегуТек Україна», потрібні органу досудового слідства для проведення по справі низки експертиз. Враховуючи те, що згідно з вимогами підзаконного акту, який регламентує проведення судових експертиз, експертизу неможливо виконати по копії документу, керуючись п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення доведеності вини, приходжу до висновку про надання можливості слідчому провести по справі ті експертизи, які він вважає необхідними, а тому і про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 100, 160-166, 170-174, 303-309, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ТаегуТек Україна» на бездіяльність слідчого СВ УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1