В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.11.2015 Справа №607/9221/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000788 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Збараж Тернопільської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого помічником машиніста електровоза в локомотивному ДЕПО м. Тернополя, раніше не судимого;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2015 року, близько 23:00 год. у обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів і з мотивів незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, досягнувши згоди між собою на вчинення грабежу шляхом нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та викрадення його майна, при цьому розраховуючи на допомогу один одного, підійшли ззаду до ОСОБА_10 , який проходив біля ЗОШ № 20, що вул. Братів Бойчуків в м. Тернополі.

Надалі, 18 лютого 2015 року, близько 23 год. 20 хв., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи на спортивному майданчику неподалік ЗОШ № 20, що по вул. Братів Бойчуків в м. Тернополі за попередньою домовленістю про вчинення грабежу, згідно якої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняють активні дії спрямовані на нанесення потерпілому ударів з метою його дезорієнтації задля забезпечення швидкого викрадення майна потерпілого застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс кулаком лівої руки удар в область потилиці ОСОБА_10 , від чого останній обернувшись, почав захищатися, проте одразу ж до них підбіг ОСОБА_4 , який розмістившись з лівого боку від потерпілого завдав останньому удар кулаком правої руки в область голови, а саме в нижню щелепу, з лівої сторони обличчя, проте ОСОБА_10 встояв на ногах. Надалі, ОСОБА_3 діючи за попередньо домовленістю із ОСОБА_4 разом почали наносити удари ОСОБА_10 в область голови та тіла. Від нанесеної кількості ударів ОСОБА_10 впав на коліна та згорнувся «клубком». Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 почали наносити удари ногами по тілу ОСОБА_10 , який лежав на землі.

Щоб отримати меншої фізичної шкоди ОСОБА_10 сидячи на колінах, прикрив голову руками, а ОСОБА_4 відкрито викрав з лівої кишені куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_10 його паспорт громадянина України та зв`язку ключів, які цінності в грошовому вигляді для потерпілого не становлять. В цей момент ОСОБА_3 , відкрито викрав з правої кишені куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Apple Iphone 4», модель «А1332», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1800 грн. з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, на рахунку якої було 9 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1 809 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодившись з усіма обставинами викладеними в обвинувальному акті, доповнити нічого не може. У вчиненому він щиро розкаюється, просить його суворо не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти. Шкоду завдану потерпілому ОСОБА_10 відшкодував в повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодившись з усіма обставинами викладеними в обвинувальному акті, доповнити нічого не може. У вчиненому він щиро розкаюється, свій вчинок оцінює негативно, просить його суворо не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти. Шкоду завдану потерпілому ОСОБА_10 відшкодував в повному обсязі.

Крім власного визнання вини, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю погодилися зі всіма доказами у провадженні, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували їх винуватість у вчиненні злочину, згідно повідомлень про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченими зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали, його вік, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, які обтяжують покарання, та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України обвинувачення, у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд, взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також суд, приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках в лікарів нарколога, психіатра не перебуває, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали, його вік, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування шкоди потерпілому. Обставин, які обтяжують покарання, та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України обвинувачення, у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд, взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 застосований ухвалою слідчого судді від 13 травня 2015 року у вигляді домашнього арешту скасувати після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 застосований ухвалою слідчого судді від 13 травня 2015 року у вигляді особистого зобов`язання скасувати після набрання вироком законної сили.

По справі є судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №6/151/15 від 20 квітня 2015 року в розмірі 306,90 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях по 153,45 грн. (сто п`ятдесят три гривні 45 копійок) в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Речові докази: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 , зв`язка із трьох ключів та електронного ключа, до яких прикріплено металевий брилок у вигляді кросівка, мобільний телефон марки «Apple Iphone 4», модель «А1332», ІМЕІ: НОМЕР_1 , які повернуті потерпілому ОСОБА_10 залишити у його розпорядженні, після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 4 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 , у виді домашнього арешту скасувати після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи №6/151/15 від 20 квітня 2015 року в розмірі 306,90 грн., в рівних долях по 153,45 грн. (сто п`ятдесят три гривні 45 копійок) в користь держави (УК у м. ТЕРНОПОЛІ /м. Тернопіль/ 24060300 р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Речові докази: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_2 , зв`язка із трьох ключів та електронного ключа, до яких прикріплено металевий брилок у вигляді кросівка, мобільний телефон марки «Apple Iphone 4», модель «А1332», ІМЕІ: НОМЕР_1 , які повернуті потерпілому ОСОБА_10 залишити у його розпорядженні, після набрання вироком законної сили;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1