ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
провадження № 1-кс/201/8289/2015
УХВАЛА
16 серпня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4

Захисника адвоката ОСОБА_5

Підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002755 клопотання слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , погоджене з прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Великолепетиського району, с. Рубанівка, громадянина України, майора військової частини НОМЕР_1 , освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, -

В СТ А Н О В И В:
Слідчий звернувся з клопотанням до суду погодженим прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ..

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що у період березня серпня 2015 року, командир роти снайперів військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 ,діючи умисно, з метою подальшого викрадення, приховав у підсобних приміщеннях роти снайперів військової частини НОМЕР_1 , доступ до яких мав тільки він, боєприпаси, зброю та військове майне, а саме: гранати Ф-1, РГД-5, ВОГ-25, ручні протитанкові гранатомети РПГ-22, набої калібром 7,62; 5,45; 9 мм; ручний штурмовий гранатомет РШГ-1 (виробництва Росії), спеціальне військове взуття (берці), навігатори, безпілотний літальний апарат, снайперський приціл, підствольний гранатомет ГП-25, приховавши у такий спосіб його від облікута створивши для себе передумови для його подальшого викрадення. При цьому майор ОСОБА_6 замаскував зазначене майно засобами маскування, а саме маскувальними сітями, військовими наметами та іншим приладдям.

Майор ОСОБА_6 свій умисел на викрадення військового майна та боєприпасів до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із тим, що 07 серпня 2015 року правоохоронними органами майна було виявлене та передане на зберігання командуванню частини.

13 серпня 2015 року майор ОСОБА_6 домовився із старшиною роти снайперів військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 про спільне викрадення іншого військового майна, а саме 175 літрів дизельного пального, яке зберігалося у підрозділі військової частини НОМЕР_1 , з метою подальшого його реалізації стороннім особам. З цією метою майор ОСОБА_6 та старшина ОСОБА_8 залили дизельне пальне у три пластикові каністри об`ємом 25 літрів кожна, одну металеву бочку об`ємом 50 літрів та в дві металеві каністри об`ємом 25 літрів кожна.

Того ж дня, о 19:00 годині майор ОСОБА_6 , реалізуючи спільний з старшиною ОСОБА_8 злочинний умисел на заволодіння військовим майном, вивезли три пластикових каністри об`ємом 25 літрів кожна, одну металеву бочку об`ємом 50 літрів та дві металеві каністри об`ємом 25 літрів кожна, заповнені дизельним пальним загальним об`ємом 175 літрів на автомобілі «NISSAN PATROL» із військовими номерними знаками НОМЕР_2 межі розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 , в результаті чого отримав можливість розпоряджатися вказаним військовим майном.

13 серпня 2015 року приблизно о 19:30 год. майор ОСОБА_6 та старшина ОСОБА_8 прибули за адресою: АДРЕСА_2 , де передали ОСОБА_9 три пластикових каністри об`ємом 25 літрів кожна, одну металеву бочку об`ємом 50 літрів та дві металеві каністри об`ємом 25 літрів кожна, заповнені дизельним пальним, яке належить військовій частині НОМЕР_1 ..

14 серпня 2015 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000659 за ч. 3 ст.410 КК України.

14 серпня 2015 року ОСОБА_6 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 410 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, так як наявні ризики визначені ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечували.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження № 0000659, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, ОСОБА_6 являється військово службовцем в званні майора, враховуючи соціальні зв`язки підозрюваного, те що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, суд вважає недоцільним застосовувати найсуворіший запобіжний захід і на час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання здатен забезпечити процесуальну дисципліну підозрюваного.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 зобов`язання виконувати обов`язки у вигляді: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є 13 жовтня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1