Справа № 128/358/15-к
ВИРОК
Іменем України
03 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участі прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню сестру, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на початку жовтня 2014 року,працюючи різноробочим по внутрішніх роботах в гаражному приміщенні, яке розташоване в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області ГСК №9 та належить ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, із гаражного приміщення № НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинив крадіжку електробойлера білого кольору ємкістю 50 літрів вартістю 2 500 грн., душової кабіни вартістю 3 122грн., металевої тачки вартістю 800 грн., електрозварювального апарату вартістю 3 117,84 грн. Після чого ОСОБА_4 за допомогою мікроавтобуса білого кольору служби таксі перевіз до металобази, яка розташована в м. Вінниця, вул. Стахурського, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 9 539, 84 грн.
Крім цього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вдень 10.10.2014 року, працюючи різноробочими по внутрішніх роботах в гаражному приміщенні, яке розташоване в АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, із гаражного приміщення № НОМЕР_1 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинили крадіжку, наступного майна, а саме: швелер 16-2 4 м. вартістю 3 200 грн., ванну вартістю 1535 грн., куток 90-1 4 м. вартістю 6 834 грн., лінолеум 60 кв.м вартістю 3 600 грн., батареї чавунні 2 шт. всього на 13 ребер вартістю 390 грн., диски для болгарки діам. 230 всього 5 шт. на суму 1128 грн., піддон металевий вартістю 548 грн., болгарку вартістю 3736 грн. Після чого за допомогою транспортного засобу ОСОБА_4 перевіз до металобази, яка розташована в м. Вінниця, вул. Стахурського, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20 971 грн.
Також, ОСОБА_4 , 14.10.2014 року близько 14:00 год., працюючи різноробочим по внутрішніх роботах в гаражному приміщенні, яке розташоване в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області ГСК №9 та належить ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, із гаражного приміщення № НОМЕР_1 , вчинив крадіжку двох газових балонів вартістю 250 грн., болгарки вартістю 2 226 грн., мойки - тумби вартістю 1340 грн., зварювального апарату вартістю 2 200 грн., плитки керамічної 3 кв.м вартістю 2 995 грн., вентилятора вартістю 150 грн, тепловентилятора вартістю 199 грн., автомобільних дисків 6 шт. вартістю 34 000 грн., бетонозмішувача вартістю 3 190 грн., пінопласта 5 мм 3 шт. 50x10 см вартістю 389 грн., ламінат для підлоги вартістю 3 932 грн. Після чого, ОСОБА_4 за допомогою мікроавтобуса білого кольору перевіз викрадене майно до гаражного приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_4 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на загальну сум 50 871 грн.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину визнали повністю, пояснили, що вони дійсно вчинили крадіжки, зазначені в зміненому прокурором обвинувальному акті, щиро розкаялись.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він і ОСОБА_5 працювали різноробочими по внутрішніх роботах гаражного приміщення потерпілого ОСОБА_7 в АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_1 . Вони працювали самі без потерпілого і у них знаходився ключ від гаража. На початку жовтня 2014 року він з метою вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_7 з гаража пішов зупинив таксі і з гаража в с. Зарванці викрав бойлер, металеву тачку, душову кабіну, електрозварювальний апарат та частину викраденого здав на приймальний пункт в м. Вінниця.
10.10.2014 року, прийшовши на роботу, він і ОСОБА_5 попередньо домовились про вчинення крадіжки майна з гаража ОСОБА_7 , де вони працювали, так як у них не було грошей. Зупинили таксі і викрали все майно, що зазначено в обвинувальному акті, а саме швелер, ванну, куток, лінолеум, батареї чавунні, диски для болгарки, піддон металевий, болгарку, викраденим розпорядились на власний розсуд.
14.10.2014 року він сам вдень, маючи по роботі доступ до гаража ОСОБА_7 найняв мікроавтобус, в який загрузив викрадене майно, що вказано в зміненому обвинувальному акті, а саме: два газових балони, болгарку, мойку тумбу, зварювальний апарат, плитку керамічну, вентилятор, тепловентилятор, автомобільні диски, бетонозмішувач., пінопласт, ламінат для підлоги, яке відвіз і залишив у гаражі у знайомого в м. Вінниця в районі Старого міста. Про те, що він викрадає майно, водій таксі не знав та він йому про це не говорив. Також пояснив, що він працівникам міліції зізнався куди ним було здане викрадене майно та показав місце гаража в районі Старого міста в м. Вінниця, де було залишено ним на зберігання викрадене у потерпілого майно. В ході слідства частина викраденого майна була вилучена працівниками міліції, а частина повернута ним потерпілому. Так, особисто ним було повернуто потерпілому електрозварювальний апарат, швелер довжиною 4 м., металевий кутник довжиною 4 м., 5 дисків для болгарки, дві болгарки, вентилятор, тепловентилятор, пінопласт, а також працівниками міліції було вилучено підон металевий, мойку-тумбу, 2 газових балони, зварювальний апарат, 6 автомобільних дисків, бетонозмішувач, ламінат для підлоги. Крім того, відповідно до розписок він і його рідні повернули потерпілому ОСОБА_7 на відшкодування завданої шкоди 2 тис. грн. Тому цивільний позов, з врахуванням повернутого ним особисто потерпілому майна, вилученого працівниками міліції і повернутого потерпілому майна та сплачених коштів, він визнає на суму 6 417 грн., а моральну шкоду визнає частково на суму 500 грн. У вчиненому щиро кається, більше не буде порушувати закони, просив не позбавляти його волі, зобов`язується погасити перед потерпілим завдану йому шкоду в найкоротший термін.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні дав пояснення про обставини вчинення крадіжки по епізоду 10.10.2014 року із гаража ГСК №9 с. Зарванці потерпілого ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 аналогічні показам обвинуваченого ОСОБА_4 . Цивільний позов потерпілого за вчинене ним незаконне діяння визнає повністю. Для себе зробив належні висновки, подібного не вчинить ніколи, просив не позбавляти його волі, так як він являється опікуном неповнолітньої сестри в зв`язку зі смертю їх матері.
Крім повного визнання своєї вини обома обвинуваченими, вина кожного з них у вчинені інкримінованих їм кримінальних правопорушень повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні обставинами, а саме поясненнями потерпілого, свідка.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що за пропозицією ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 виконували ремонтні роботи в його гаражі в ГСК №9 с. Зарванці., з подальшою відповідно до домовленості оплатою їх роботи. Він їздив в Київ у справах, а обвинувачені працювали, він з точністю не може підтвердити дату повернення ними йому ключа від гаража. Коли обвинувачені повернули йому ключі від гаража то він не перевірив наявність в гаражі речей. 14.10.2014 року йому зателефонували з ГСК і повідомили, що відкритий його гараж, він одразу приїхав і виявив крадіжку великої кількості його речей із гаража. Підтримує цивільний позов за мінусом поверненого йому майна обвинуваченими, працівниками міліції та добровільно сплачених 2 тис. грн. Пояснив, що йому було повернуто майно, яке назвав обвинувачений ОСОБА_4 , з якого частину йому він повернув сам, а частину працівники міліції. Просив покарати обвинувачених по закону.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він являється слідчим по даному кримінальному провадженні. В обвинувальному акті вказав те майно, що було встановлено викраденим. Документів у потерпілого на викрадене майно не було. Також пояснив, що ОСОБА_4 вказав на гараж куди ним було вивезено викрадене майно із гаража ОСОБА_7 на АДРЕСА_4 та ним було вилучено майно в гаражі ОСОБА_9 , яке було викрадене ОСОБА_4 та він передав потерпілому під розписку, яка повинна бути в матеріалах кримінального провадження. Чому відсутня розписка в матеріалах кримінального провадження він пояснити не може.
Вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується також іншими доказами по кримінальному провадженню, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколом огляду місця події від 16.10.2014 року з фототаблицею, який було проведено за участі понятих, було оглянуте гаражне приміщення, яке розташоване в АДРЕСА_5 , ГСК № НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_7 з якого було обвинуваченими вчинено крадіжки майна ОСОБА_7 ;
-протоколом огляду місця події від 17.10.2014 року з фототаблицею, який було проведено за участі понятих та потерпілого ОСОБА_7 , було оглянуто домоволодіння, що розташоване за адресою : АДРЕСА_4 , де було знайдено у гаражному приміщенні даного домоволодіння частину викрадених речей, що зазначені в обвинувальному акті та які були викрадені з гаража ОСОБА_7 в с. Зарванці, що не заперечується обвинуваченим ОСОБА_4 ;
-протоколом огляду місця події від 17.10.2014 року з фототаблицею, який було проведено за участі понятих та потерпілого ОСОБА_7 , де було оглянуто гаражне приміщення № НОМЕР_3 , гаражного кооперативу № НОМЕР_4 , що розташований по провулку Щорса,1, м. Вінниця, де було знайдено частину викрадених речей, які належать ОСОБА_7 ;
-постановою про приєднання до справи речових доказів від 18.10.2014 року, речовими доказами визнано будівельні матеріали, які були вилучені під час огляду місця події від 17.10.2014 року, а саме: будівельні матеріали, електроінструменти, металеві кутки, керамічна плитка, які належать потерпілому ОСОБА_7 та передані йому на зберігання та які є в числі викрадених згідно обвинувального акту.
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 185 ч.1 та ч.2 КК України, а винність ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 по епізоду вчиненому на початку жовтня 2014 року вірно кваліфіковані за ч.1ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Дії ОСОБА_4 по епізодах крадіжок вчинених 10.10.2014 року та 14.10.2015 року вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб та повторно.
Дії ОСОБА_5 по епізоду вчиненому 10.10.2014 року вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
Тому при призначенні виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень; особи винних, які не одружені, офіційно не працюючі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, за місцем проживання характеризуються позитивно; їх затруднений сімейний та матеріальний стан, що обвинувачений ОСОБА_5 являється опікуном своєї неповнолітньої сестри, добровільне часткове відшкодування завданої злочинами потерпілому матеріальної шкоди, думку потерпілого щодо покарання обвинувачених.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинувачених є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне часткове відшкодування шкоди завданої злочинами потерпілому.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинувачених, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, та водночас відомості, які характеризують особи обвинувачених, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кожним кримінального правопорушення, обставини вчинення, позицію державного обвинувача і позицію захисту щодо виправлення і перевиховання обвинувачених, суд дійшов висновку, що обвинуваченні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не представляють підвищену суспільну небезпеку та їх виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому кожному з них необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. Також суд вважає необхідним покласти на обвинувачених відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно застосувати ст. 70 КК України.
Визначене покарання обвинуваченим на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, інтересами потерпілих та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Речові докази, які були вилучені під час огляду місця події і передані потерпілому, а саме: будівельні матеріали, електроінструменти, металеві кутки, керамічна плитка, підлягають залишенню у власності потерпілого ОСОБА_7 .
Злочинними діями обох обвинувачених потерпілому ОСОБА_7 була спричинена матеріальна і моральна шкода.
Судом встановлено, що із викраденого по всіх епізодах крадіжок обвинуваченими майна потерпілого, було вилучено викрадене майно і передане потерпілому ОСОБА_7 на зберігання працівниками міліції (підон металевий, мойку-тумбу, 2 газових балони, зварювальний апарат, 6 автомобільних дисків, бетонозмішувач, ламінат для підлоги) та частина майна повернута потерпілому обвинуваченим ОСОБА_4 (електрозварювальний апарат, швелер довжиною 4 м., металевий кутник довжиною 4 м., 5 дисків для болгарки, дві болгарки, вентилятор, тепловентилятор, пінопласт), також добровільно сплачено потерпілому в ході досудового слідства 2 тис. грн. ОСОБА_4 .
Тому суд вважає цивільний позов доведеним і підлягаючим до задоволення частково, виходячи із вартості майна, зазначеного в зміненому прокурором обвинувальному акті в судовому засіданні, та з відрахуванням суми вартості поверненого потерпілому викраденого майна і 2 тис. грн. добровільно сплачених ОСОБА_4 .
Оскільки крадіжку по епізоду 10.10.2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили за попередньою змовою, то по даному епізоду підлягає стягненню солідарно з обвинувачених на користь ОСОБА_7 сумо 6 201 грн. 80 коп.
Також підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальна шкода в сумі 7417 грн. 00 коп.
На думку суду, внаслідок вчинення крадіжок, обвинувачені завдали потерпілому моральну шкоду, яка виразилась в сильному нервовому потрясінні, в хвилюваннях, розшуках викраденого майна потерпілим, який має хворобливий стан здоров`я, що негативно вплинуло на ритм життя потерпілого, який являється інвалідом 2 групи з числа учасників ліквідації на ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань.
Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди є доведеним і підлягає задоволенню повністю.
Тому підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 моральна шкода, з ОСОБА_4 в сумі 3 000 грн., а з ОСОБА_5 в сумі 2 000 грн.
В стягненні решти суми цивільного позову ОСОБА_7 необхідно відмовити, оскільки вона не доведена суду належними доказами.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження до обвинувачених не застосовувались, клопотань про їх обрання не надходило, процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1,2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації;
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 та ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 солідарно на користь ОСОБА_7 6 201 грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 7 417 грн. 00 коп. матеріальної шкоди і 3 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а всього 10 417 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2 000 грн.00 коп. моральної шкоди.
В стягненні решти суми позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.
Речові докази, які були вилучені під час огляду місця події і передані потерпілому ОСОБА_7 , а саме: будівельні матеріали, електроінструменти, металеві кутки, керамічна плитка залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя:/підпис/

"Згідно з оригіналом"

Суддя:

Секретар: