Провадження №1-кп/760/1067/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0008423 від 31.08.2015р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, дітей немає, не працюючого, не маючий місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 10.06.1996р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;
2) 14.09.2000р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.140, ст.43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
3) 13.08.2007р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
4) 23.10.2013р. Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, 23.02.2015р. звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
- - прокурора - ОСОБА_4
- - потерпілого - ОСОБА_5
- - захисника - ОСОБА_6
- - обвинуваченого - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2013р. за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин.
Так, 31.08.2015р., біля 13 год. 45 хв., ОСОБА_3 , знаходячись в салоні трамваю №3, побачивши у раніше незнайомого гр. ОСОБА_5 в кишені шортів мобільний телефон марки «Lenovo P-780», вирішив його таємно викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 наблизився ззаду до гр. ОСОБА_5 і, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, правою рукою дістав із кишені шортів останнього мобільний телефон марки «Lenovo P-780», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2700 грн., який знаходився у силіконовому чохлі, вартістю 120 грн., з сім-картками мобільного оператора «Лайф», вартістю 15 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 30 грн. та «Київстар», вартістю 15 грн., з грошовими коштами в сумі 6 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2886 грн.
Після чого ОСОБА_3 , утримуючи у правій руці вищевказаний мобільний телефон, яким намагався вийти на зупинці громадського транспорту «Національний авіаційний університет», що по проспекту Комарова в м. Києві, проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим та свідком, які про вчинення злочину повідомили правоохоронним органам.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведеного до кінця з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю і підтвердив факт таємного викрадення ним 31.08.2015р. в салоні трамваю №3 з кишені шортів у раніше незнайомого ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Lenovo», з яким намагався вийти з трамваю на зупинці громадського транспорту, проте був затриманий потерпілим та іншим пасажиром. У вчиненому щиро розкаявся.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 31.08.2015р. він знаходився в салоні трамваю №3, де у кишені своїх шортів виявив відсутність мобільного телефону марки «Lenovo P-780», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2700 грн., який знаходився у силіконовому чохлі, вартістю 120 грн., з сім-картками мобільного оператора «Лайф» та «Київстар», вартістю 15 грн. кожна з грошовими коштами на їх рахунку в сумі 30 грн. та 6 грн., який викрав у нього ОСОБА_3 , проте не встиг вийти з ним з трамваю, оскільки він разом з приятелем затримав обвинуваченого.
Далі, вийшовши на зупинці з трамваю, він по «102» повідомив про вчинення відносно нього злочину.
Крім того, як зазначив в суді потерпілий, він не має ніяких претензій до обвинуваченого, оскільки викрадене у нього майно було йому повернуте.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, розглядаючи провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України, лише в межах пред`явленого обвинувачення, обмежився допитом потерпілого та обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують останнього як особу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, суд визнає рецидив правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, раніше неодноразово судимого, факт повернення працівниками міліції потерпілому ОСОБА_5 викраденого обвинуваченим майна, конкретні обставини при вчиненні обвинуваченим даного правопорушення та його відношення до вчиненого щире каяття, його молодий вік та наявність у нього ряду захворювань: хронічного гепатиту змішаного ґенезу (токсичний+HCV), стадія ремісії, ВІЛ-інфекції IV-стадії, залишкових змін у вигляді фіброзу правої легені після перенесеного Tb і вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі, проте не на максимальний строк.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який тривалий час ніде не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею, раніше судимий, в тому числі, за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому законом

порядку не погашена, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_3 більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Lenovo P-780», в силіконовому чохлі та двома сім-картками мобільних операторів «Лайф» та «Київстар», передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає необхідним залишити у його розпорядженні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 31.08.2015 року.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Lenovo P-780», в силіконовому чохлі та двома сім-картками мобільних операторів «Лайф» та «Київстар», передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , залишити у його розпорядженні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому його копії.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя: