19.02.2016 Справа №363/5091/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000152 щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта середня спеціальна, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

03 травня 2011 року близько 01 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 (засудженого за це діяння вироком цього ж суду від 25 листопада 2014 року), будучи в стані алкогольного сп`яніння, на кінцевій автобусній зупинці по АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних стосунків розпочали сварку з потерпілим ОСОБА_4 , яка переросла в бійку в ході якої ОСОБА_5 умисно завдав удар ногою в голову потерпілого. Після цього ОСОБА_6 поштовхом в спину збив потерпілого з ніг та завдав йому удар ногою в голову.
Таким чином потерпілому умисно заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми: припухлість повік правого ока, набряк лівого нижнього повіка, синці під очима, садна в ділянках зовнішнього носу та губ, забійна рана в ділянці вуздечки верхньої губи, вбитий вивих 11 зубу, відламування частки коронки та травматичний періодонтит 12 зубу, перелом кісток спинки носу, струс головного мозку та множинні садна в ділянці тулубу.
В суді ОСОБА_5 показав, що того дня в ночі вони разом з ОСОБА_6 та іншими їхали автомобілем, коли потерпілий та ОСОБА_7 перешкоджали руху автомобіля, внаслідок чого ледве не сталося зіткнення. Вони зупинилися, на вулиці виникла сварка та бійка. Під час бійки він завдав потерпілому удар, але за плином часу не пам`ятає куди і чим.
Втім у минулих засіданнях протягом 2014 року, він зазначив суду, що завдав потерпілому удар ногою в голову, коли ОСОБА_6 також завдавав потерпілому удар ногою, збив його з ніг.
ОСОБА_5 вважав, що внаслідок завданого ним удару потерпілому не могли бути заподіянні тілесні ушкодження такого ступеню тяжкості і в такій кількості, як виявлені в нього.
Не дивлячись на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених в суді доказів.
Показаннями в суді обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що 03 травня 2011 року вночі, будучи в стані алкогольного сп`яніння, їхали автомобілем «Газель» разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та іншими. ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_4 , який стояв поряд з ним зупиняли автомобілі, вийшовши на проїзну частину. Це перешкоджало їхньому руху, вони різко загальмували і зупинилися. На вулиці стався конфлікт та бійка. ОСОБА_5 ударив потерпілого ногою в обличчя. Він схопив потерпілого за шию, вдарив коліном в обличчя.
Показаннями в суді потерпілого ОСОБА_4 в тій частині, що 03 травня 2011 року на зупинці в с. Вища Дубечня під час сварки з обвинуваченими останні наздогнали його та побили, завдавши йому безліч ударів руками і ногами в голову та інші частини тіла на території лісосмуги біля автодороги. З тих, хто його побив, він зміг впізнати тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Даними протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання від 10 серпня 2011 року, згідно яких потерпілий вказав на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб, що завдавали йому удари ногами по голові (т. 1 а.с. 67-69, 73-75).
Показаннями в суді свідка ОСОБА_9 фельдшера швидкої допомоги, в тій частині, що на початку травня 2011 року, вночі в с. В. Дубечня за викликом він оглянув потерпілого, в якого вивив на обличчі гематому, зсадини, вибитий зуб. Загрози для його життя не було, надання невідкладної медичної допомоги він не потребував, та й мав запах після вживання алкоголю.
Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що до неї, як чергової медичної допомоги вночі приходив потерпілий та розпитував дорогу, від нього відчувався запах алкоголю.
Свідченнями в суді свідка ОСОБА_8 в тій частині, що 03 травня 2011 року він знаходився в автомобілі «Газель», який зупинився в с. В.Дубечня. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вийшли на вулицю, де в них стався конфлікт та шарпанина з потерпілим. Самої бійки та завданих ударів не чув та не бачив. В лісосмугу хлопці не бігали. Також показав, що всі були в стані алкогольного сп`яніння, як обвинувачені так і потерпілий.
Висновком судово-медичних експертиз №39Д-2011г/№80осв від 30 липня 2011 року та № 53/К від 25 червня 2013 року (т. 1 а.с. 91-93, 210-216) про виявлення у потерпілого легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми: припухлість повік правого ока, набряк лівого нижнього повіка, синці під очима, садна в ділянках зовнішнього носу та губ, забійна рана в ділянці вуздечки верхньої губи, вбитий вивих 11 зубу, відламування частки коронки та травматичний періодонтит 12 зубу, перелом кісток спинки носу, струс головного мозку та множинні садна в ділянці тулубу.
Зазначені тілесні ушкодження могли бути заподіяні потерпілому 03 травня 2011 року внаслідок ударів руками та ногами, завданих за обставин, про які ствердив потерпілий.
При цьому експерти виключили можливість завдання потерпілому тілесних ушкоджень за обставин вказаних ОСОБА_6 під час відтворення обстановки та обставин події за його участю 17.12.2011 року.
Вказаним спростовується твердження обвинувачених про неможливість заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень внаслідок завданих ними ударів.
Даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 17 грудня 2011 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , який на місці події детально і послідовно показав спосіб та механізм завданих йому ударів руками і ногами з боку ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 122-150).
Інші заявлені по справі свідки протягом розумного строку до суду не прибули, їхня присутність в суді стороною обвинувачення згідно вимог ст. 23 КПК України не забезпечена. Наразі провадження у справі триває надмірно, коли суд має можливість прийняти правильне по суті судове рішення й ухвалити вирок на підставі наявних і досліджених в суді доказів.
Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про неспроможність заподіяння потерпілому виявлених в нього тілесних ушкоджень, за умови його спільного побиття обвинуваченими, свого підтвердження в суді не знайшли. Доводи обвинуваченого спростовуються сукупністю досліджених доказів й, зокрема висновками судово-медичних експертиз, які узгоджуються з іншими доказами по справі.
При цьому вироком цього ж суду від 25 листопада 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні цього злочину за аналогічних обставин.
Відтак слід визнати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільно побили потерпілого, удари завдали разом, послідовно, їхні дії узгоджені між собою, які за своїм характером безпосередньо призвели до заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, судом встановлено, що між побиттям потерпілого обвинуваченими та виявленими в нього тілесними ушкодженнями наявний прямий причинний зв`язок.
Висловлені ОСОБА_5 сумніви в тому, що його дії спричинити завдані наслідки не могли є надуманими, які нічим не підтверджуються.
Вирішуючи справу, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд відбувається лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ч.1 та ч. 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 26 КПК України суд, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Таким чином, виходячи зі змісту та обсягу висунутого обвинувачення, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я і кваліфікує його злочинні дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь вчиненого злочину невеликої тяжкості, характер завданих ушкоджень, та дані про обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання .характеризується позитивно.

Обставинною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України не виявлено.

Беручи до уваги викладене, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, від відбування якого звільнити у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 22 та 1166 ЦК України, виходячи з письмових доказів про завдані збитки, пов`язані з придбанням ліків, витрат на реабілітацію, пошкодженням одягу. А тому суд вважає позов у цій частині обґрунтованим і доведеним на заявлену суму 8 250 грн.

Що стосується грошового розміру завданої потерпілому моральної шкоди, то з огляду на перенесену ним глибину душевних страждань пов`язаних з ушкодженням здоров`я, їх характер і наслідки, вимушені зміни в життєвих планах і стосунках, а також з огляду на засади розумності і справедливості, суд визнає доведеним частково від заявленої суми.

При цьому, оскільки шкоду потерпілому завдано спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на останніх слід покласти солідарну відповідальність перед потерпілим за її відшкодування згідно вимог ст. 1190 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323 і 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 75 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 13 250 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя