ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-60/2010

Провадження № -

09 червня 2010 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого -судді Франчук О. Д.

при секретарі - Коршак О.В.

з участю прокурора - Кравченка К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

17.11.2003 року вироком Первомайського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

28.07.2004 року вироком Южноукраїиського міського суду Миколаївської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до 4-х років позбавлення волі;

Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду від 10.11.2006 року невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 04 місяці 07 днів замінена на виправні роботи за місцем роботи засудженого строком 1 рік 04 місяці 07 днів з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків щомісяця із суми його заробітку,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2004 року вироком Южноукраїиського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбута часина покарання за вироком Первомайського міського суду Миколаївської області від 07.11.2003 року і остаточно призначення покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з відбуттям покарання в місцях кримінально-виконавчої системи.

10.11.2006 року постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 замінена невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 4 місяця 7 днів на виправні роботи за місцем роботи строком на 1 рік 4 місяця 7 днів з відрахування в дохід держави 20 відсотків щомісяця із суми його заробітку.

08.12.2006 року ОСОБА_1 був взятий на облік до Южноукраїнського міського підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Миколаївської області (далі ОСОБА_2 в Миколаївської області), при цьому він неодноразово власноруч давав підписки про ознайомлення з порядком відбування покарання у виді виправних робіт (11.12.2006 року, 16.07.2008 року, 10.04.2009 року). З останнім інспекторами КВІ УДДУПВП в Миколаївської області неодноразово проводилися профілактичні бесіди, під час яких ОСОБА_1 письмово попереджався про наслідки порушень порядку та умов відбуття покарання (07.11.2007 року, 11.11.2008 року, 10.04.2009 року, 13.05.2009 року, 20.07.2009 року).

Незважаючи на вищезазначені попередження, ОСОБА_1 до 15.01.2010 року систематично умисно ухилявся від призначеного йому покарання у виді відбування виправних робіт, а саме:

-фіктивно працевлаштувався до ПП Кравчук в період з 24.11.2006 року по липнь 2007 року;

- без поважних причин не зявлявся по викликах ОСОБА_2 в ОСОБА_3 області (06.11.2008 року, 26.01.2009 року, 04.03.2009 року, 10.03.2009 року, 30.03.2009 року

- зареєструвавшись 23.11.2007 року в Южноукраїнському міському центрі зайнятості як безробітний, відмовлявся від запропонованих оплачуваних громадських робіт (23.11.2007 та 17.03.2008 року) та 21.04.2008 року був знятий з обліку як безробітний за невідвідування

- працевлаштувавшись 01.11.2008 року до СТО «Вояж» ПП ОСОБА_4 автослюсарем, систематично допускав порушення трудової дисципліни, а саме вчинив протягом місяця більше двох прогулів, в звязку з чим наказом № 61 від 22.01.2009 року був звільнений з роботи;

- за направленнями ОСОБА_2 в Миколаївської області 10.04.2009 року поважних причин не став на облік до Южноукраїнського міського центру зайнятості;

- без дозволу ОСОБА_2 в Миколаївської області та будь яких поважних причин в період з вересня 2009 року по грудень 2009 року залишив постійне місце проживання та вибув за межи м. Южноукраїнська, в зв'язку з чим 12.10.2009 року ОСОБА_2 в Миколаївської області розпочало початкові розшукові заходи по встановленню його місцеперебування.

Так, як підсудний діючи навмисно, в порушення ч.6 ст. 41 Кримінально-виконавчого кодексу України, де зазначено, що засуджені зобовязані: додержуватися встановлених порядку та умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; зявлятися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

В судовому засіданні підсудний вину у скоєному злочині визнав повністю та ПОКАЗАВ суду, що будучи засудженим у 2004 році за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі, у 2006 році Вознесенським міськрайонним судом не відбуту частину покарання йому було замінено на виправні роботи з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків щомісяця із суми його заробітку. 08.12.2006 року він був взятий на облік до КВІ м. Южноукраїнська, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. У 2006 році неофіційно, на підставі усної домовленості, він працевлаштувався до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, де пропрацював близько 2-х тижнів. 23.11.2007 року він згідно направлення КВІ став на облік до центру зайнятості м. Южноукраїнська, де перебуваючи на обліку до квітня 2008 року двічі відмовлявся від запропонованих йому оплачуваних громадських робіт. Працевлаштувавшись 08.04.2008 року до ТОВ «Експрес-сервіс» його не влаштувала там заробітна плата, тому 01.07.2008 року він звільнився. 01.11.2008 року він працевлаштувався до СТО «Вояж», де пропрацював 1 місяць, звідки був звільнений за систематичні прогули.

26.01.2009 року він був викликаний до КВІ м. Южноукраїнська, але через те що забув, вій не зявився. Також його було письмово повідомлено що він зобов'язаний стати на облік до Южноукраїнського міського центру зайнятості, але він цього не зробив через те, що хотів працевлаштуватись сам, проте офіційно він працевлаштуватися не зміг.

Приблизно 30.12.2009 року він знаходився зі своїм батьком в гаражі, де отримав травму голови, у звязку з чим він 02.02.2009 року звернувся до СМСЧ-2 м. Южноукраїнська, де його одразу хотіли залишити на стаціонарне лікування, від якого він відмовився і звернувся до Первомайської центральної лікарні, де головним лікарем працює його тітка ОСОБА_6, де з 04.02.2009 року до 11.02.2009 року він знаходився на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні. Після виписки він повернувся додому в м. Южноукраїнськ за місцем реєстрації і протягом кількох місяців ще приймав ліки вдома, куди йому неодноразово протягом березня - квітня 2009 року приносили виклики до КВІ міста Южноукраїнська, але він не з'являвся за викликами.

Коли до нього додому прийшов дільничний інспектор Южноукраїнського МВ УМВС і роз'яснив йому наслідки неявки до КВІ, він зявився, де йому було винесене попередження про те, що він зобовязаний стати на облік в Южпоукраїнський міський центр зайнятості населення. Даючи пояснення інспектору КВІ м. Южноукраїнська 15.07.2009 року він вигадав, що з 20.05.2009 року знаходився на амбулаторному, а з 15.06.2009 року на стаціонарному лікуванні в туберкульозному диспансері м. Первомайська. Також в поясненнях він вказав, що 17.07.2009 року надасть довідку про те, що знаходився на лікуванні у вказаний період часу, але такої довідки у його не було.

Наприкінці літа 2009 року він, не ставлячи до відома КВІ м. Южноукраїнська, поїхав в м. Одесу, де хотів працевлаштуватися, але йому це не вдалося, оскільки офіційно його працевлаштовувати не хотіли, через те, що дізнавалися про його судимості, а також про те що з його заробітної плати необхідно перераховувати 20 % до бюджету. Приїхавши з м. Одеси 15.12.2009 року, 22.12.2009 року він був викликаний до КВІ м.Южноукраїнська, куди одразу явився.

Окрім свідчень самого підсудного, його вина в інкримінованому йому злочині також підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні, показав, що 08.01.2009 року він перевівся до КВІ м. Южноукраїнська на посаду старшого інспектора. В КВІ м. Южноукраїнська знаходилася справа відносно засудженого ОСОБА_1, якому у 2006 році, згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області замінена невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці 7 днів на виправні роботи за місцем роботи строком на 1 рік 4 місяці 7 днів з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків щомісяця з суми його заробітку. Вивчивши особову справу ОСОБА_1, ним було встановлено, що той систематично порушував порядок та умови відбування покарання. Працевлаштувавшись у 2008 році до СТО «Вояж» систематично допускав порушення трудової дисципліни, за що був звільнений з роботи. 10.04.2009 року ОСОБА_1 ним було вручено направлення до центру зайнятості м. Южноукраїнська, звідки він 21.04.2008 року був знятий з обліку за невідвідування. Як виявилося, на облік ОСОБА_1 не став без поважних причин. Без дозволу КВІ та будь яких поважних причин в період з вересня 2009 року по грудень 2009 року залишив постійне місце проживання та вибув за межі м. Южноукраїнська, в звязку з чим 12.10.2009 року ним було винесено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1, яке було направлено до прокуратури м. Южноукраїнська.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що його син ОСОБА_1 у 2004 році був засуджений за ст.185 ч.3 КК України, до 4-х років позбавлення волі і відбував покарання у ВК № 72 м. Вознесенська. У 2006 році згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 7 днів, сину було замінено на 1 рік 4 місяці 7 днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків щомісяця із суми заробітку. Ставши на облік до КВІ м. Южноукраїнська його син був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді виправних робіт. Приблизно в грудні 2006 року його син влаштувався до ПП Кравчук» де пропрацював близько півроку, але ПП Кравчук припинило існування. Після чого його син став на облік в Южноукраїнський міський центр зайнятості населення і знаходився там до квітня 2008 року, після чого працевлаштувався на СТО Експрес-сервіс, де працював до жовтня 2008 року і звільнившись звідти в листопаді 2008 року працевлаштувався на СТО ВОЯЖ, де пропрацював один місяць і був звільнений за прогули. З КВІ м. Южноукраїнська їм додому телефонували і повідомляли, що його сину необхідно зявитись на відмітку, про що вони повідомляли сину, який говорив їм, що ходив до КВІ. На початку січня 2009 року він з сином знаходилися у їх гаражі, де син отримав травму голови, його придавило автомобілем, у звязку з чим 04.02.2009 року він відвіз його до Первомайської районної лікарні, де головним лікарем працює його рідна сестра ОСОБА_6 і з 04.02.2009 року до 11.02.2009 року син знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні. Після виписки його син продовжував лікування вдома, протягом кількох місяців ще приймав ліки. В жовтні 2009 року він поїхав до м. Одеси на заробітки, але офіційно не міг працевлаштуватися, через те, що коли дізнавалися про те, що він раніше судимий і йому необхідно їздити в м. Южноукраїнськ для відмітки в КВІ, а також з його заробітної плати необхідно перераховувати 20% до бюджету, йому відмовляли. Повернувшись 15.12.2009 року з м. Одеси, він 22.12.2009 року був викликаний до КВІ м. Южноукраїпська, куди одразу явився.

З показів свідка ОСОБА_6 (а.с. 95), головного лікаря Первомайської центральної районної лікарні, оголошених в судовому засіданні, слідує, що на початку 2009 року до їхньої лікарні звернувся її племінник ОСОБА_1, який мешкає у м. Южноукраїнську, якому був виставлений діагноз перелом щелепи, травма голови, струс головного мозку. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.02.2009 року по 11.02.2009 року. Після виписки ОСОБА_1 ще декілька разів звертався за консультаціями хірурга, але до амбулаторної картки його звернення записані не були.

Даний факт повністю підтверджується оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_8 (а.с. 96), завідуючого хірургічним відділенням Первомайської центральної районної лікарні.

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4 (а.с. 82), слідує, що він є фізичною особою підприємцем і у його власності є СТО «Вояж», розташоване по вул.Дружби Народів 5-Б в м. Южноукраїнську. 01.11.2008 року на СТО працевлаштувався за контрактом автослюсарем ОСОБА_1. Пропрацював останній один місяць без порушень трудової дисципліни, а потім почав порушувати трудову дисципліну та без поважних причин допускати прогули. З 01.12.2008 року ОСОБА_1 на робочому місці не зявлявся протягом 23 робочих днів. За систематичне порушення трудової дисципліни, а саме за прогули без поважних причин, згідно наказу № 61 від 22.01.2009 року його було звільнено з СТО ВОЯЖ.

Як вбачається з постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.10.2007 року відносно ОСОБА_5, останній всупереч своїм службовим обовязкам достовірно знаючи, що ОСОБА_1 працював у нього близько 2-х тижнів без укладення трудового договору по усній домовленості, надав ОСОБА_1 довідку до Южноукраїнської КВІ відповідно до якої ОСОБА_1 начебто працював у нього з 24.11.2006 року бетонщиком. В подальшому надавав щомісяця недостовірні дані про утримання з заробітної плати ОСОБА_1 20 % заробітку за період 2006 року по липень 2007 року включно, хоча ОСОБА_1 в цей час не працював, а заробітна плата йому не нараховувалася та не виплачувалася (а.с. 14).

З постанови інспектора (а.с. 19), вбачається, що ОСОБА_1 не зараховано до строку відбуття покарання у вигляді виправних робіт період з листопада 2006 року по серпень 2007 року включно.

Згідно довідки з Южноукраїнського міського центру зайнятості (а.с.20), ОСОБА_1 було запропоновано взяти участь в оплачуваних громадських роботах, від яких він відмовився.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження, що причини його неявки на реєстрацію до КВІ, були не поважними (а.с. 28, 35, 52, 55, 57, 71-72, 79).

Згідно довідки з Южноукраїнського міського центру зайнятості (а.с. 24), ОСОБА_1 21.04.2008 року за невідвідування знято з обліку.

Як вбачається з наказу № 61 від 22.01.2009 року (а.с. 39), ОСОБА_1 звільнений з СТО «Вояж» за порушення трудової дисципліни, хоча пропрацював зовсім нетривалий час.

Згідно довідки з Южноукраїнського міського центру зайнятості (а.С.60), ОСОБА_1 станом на 27.04.2009 року на обліку не перебував.

Дослідивши в судовому засіданні всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина підсудного в інкримінованому йому злочині повністю знайшла своє підтвердження.

Дії підсудного підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від : відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні підсудному виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, його стан здоровя, характеризуючі дані, знаходження на утриманні малолітнього сина.

Обставиною, яка помякшує покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_1 у скоєному, а обтяжуючою обставиною - рецидив злочинів.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення підсудного буде такий вид покарання, як арешт.

Так, як ОСОБА_1 не відбув покарання призначене йому вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.07.2004 року, невідбута частина, якого у вигляді позбавлення волі постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2006 року замінено на 1 рік 4 місяці 7 днів виправних робіт, з утриманням на користь держави 20 відсотків заробітної плати, то покарання йому необхідно призначити за правилами ст. 71 КК України.

Відповідно до довідки інспектора Южноукраїнського МП КВІ УДДУ ПВП в Миколаївській області невідбута частина покарання у вигляді виправних робіт ОСОБА_1 складає 4 місяці 5 днів. За правилами ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків у співвідношенні відповідає 46 дням арешту.

Тому на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323-324 КІІК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Южноукраїнського міського суду від 28.07.2004 року та остаточно призначити йому покарання у вигляді 5 місяців арешту.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили залишити - підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з моменту його затримання.

На вирок може бути подано апеляцію в апеляційний суд Миколаївської області, через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 15 діб з моменту проголошення вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_9