Номер провадження: 11-кп/785/1251/15
Номер справи місцевого суду: 504/376/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі кримінальне провадження №0001236 від 18.12.2014 рокуза апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.05.2015 року щодо,-

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комінтернівське Одеської області; громадянина України; маючого середньотехнічну освіту; не одруженого;офіційно не працевлаштованого;зареєстрованого та до взяття під варту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:

-04.07.2013 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.3, ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробувальним терміном на 2 (два) роки;
-10.10.2013 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст.185 КК України, з застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробувальним терміном на 3 (три) роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 396 ч.1 КК України, -

встановив:
Оскаржуваним вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 396 ч.1 КК України та йому призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.396 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Згідно ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.10.2013 року, і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти ) років і 2(двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишений без змін - тримання під вартою в ОСІ УДПтС в Одеській області. Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 обчислюється з дня його фактичного затримання, а саме з 29.01.2015 року. Доля речових доказів вирішена у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Згідно з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, за наступних обставин:

01.10.2014 року, біля 14.00 год., ОСОБА_8 достовірно знаючи зі слів знайомого ОСОБА_9 , що потерпілого ОСОБА_10 , який проживав по АДРЕСА_2 , не має за місцем його мешкання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою скоєння крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, прибув до домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 .
Знаходячись біля двору, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , скориставшись відсутністю власника, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, через огорожу потрапив на територію домоволодіння, а потім шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до господарського приміщення, розташованого на подвір`ї, звідки таємно та навмисно викрав два літра вина домашнього виготовлення, вартістю 7 грн. за 1 літр на суму 14 грн. та металеву каністру ємністю 10 л, вартістю 190 грн., з бензином марки «А-92», вартістю 13 грн. за 1 літр на суму 130 грн., після чого з викраденим з місця події зник, а в подальшому розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 334 грн.
У той же день, 01.10.2014 року біля 22.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на шикуванні Дня народження в Будинку культури, який розташований в с. Благоєве Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, від ОСОБА_9 дізнався, що відносно ОСОБА_10 , який мешкав по АДРЕСА_2 , скоєно особливо тяжкий злочин, а саме вбивство, свідком якого нібито був сам ОСОБА_9 .
Наступного дня, 02.10.2014 року, на протязі дня - біля 14.00 год. та 20.00 год., ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою скоєння крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, двічі прибув до подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу через незачинені двері проникав до господарського приміщення, звідки таємно та навмисно викрав скляний бутель ємністю 20 л, вартістю 50 грн. заповнений вісімнадцятими літрами вина домашнього виготовлення, вартістю 7 грн. за 1 л., на загальну суму 126 грн., та електродриль марки «Z&F» вартістю 500 грн., після чого з викраденим з місця події зник, а в подальшому розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 576 грн.
В той же день, біля 20.00 год., прибувши до будинку ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_9 , що ОСОБА_10 ще був живий, але перебуває у безпорадному стані.
Надалі, 03.10.2014 року на протязі дня - біля 14.00 год. та 17.00 год., ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір направлений на викрадення майна ОСОБА_10 , та переслідуючи ціль незаконного збагачення, двічі прибув до подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до господарського приміщення, звідки таємно та навмисно викрав два літра вина домашнього виготовлення, вартістю 7 грн. за 1 л., на суму 14 грн., а потім шляхом відчинення ключем, який надав ОСОБА_9 , вхідних дверей проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав 10 нагрудних знаків, які для потерпілого не представляють матеріальної цінності, чоловічу матерчату куртку, вартістю 300 грн., та продукти харчування, які для потерпілого не представляють матеріальної цінності, після чого з викраденим з місця події зник, а в подальшому розпорядився викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 314 грн.
03.10.2014 року, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 , що тілесні ушкодження ОСОБА_10 було нанесено слюсарним молотком, який залишився в кімнаті будинку потерпілого і, що на молотку могли залишитися його відбитки пальців рук, так як раніше він брав його в руки та ремонтував автомобіль, та попросив ОСОБА_8 вилучити вказаний молоток з будинку потерпілого, з метою в подальшому його знищити. ОСОБА_8 , не являючись членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_9 , маючи реальну можливість повідомити правоохоронні органи про вчинений злочин, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, пообіцяв ОСОБА_9 надати допомогу у вилученні знаряддя скоєного злочину, а саме молотка з будинку потерпілого.
В той же день, 03.10.2014 року біля 17.00 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 прибули за місцем мешкання ОСОБА_10 в будинок по АДРЕСА_2 . За допомогою ключа від замка вхідних дверей, вони пройшли до спальної кімнати будинку. В спальній кімнаті на ліжкові виявили труп ОСОБА_10 та на підлозі поряд з ліжком слюсарний молоток, про який раніше ОСОБА_8 розповідав ОСОБА_9 .
Вказаний молоток ОСОБА_9 , поклав в пакет, після чого ОСОБА_8 , діючи умисно, в інтересах ОСОБА_9 , з урахуванням обставин, що стали йому відомими, забрав з собою молоток та переніс за місцем мешкання останнього в будинок по АДРЕСА_3 .
В будинку, за місцем мешкання ОСОБА_9 , де діючи умисно, усвідомлюючи фактичні обставини скоєння вбивства людини з використанням вказаного предмета, з знищення з поверхні молотку відбитків пальців рук ОСОБА_9 та слідів крові, ОСОБА_8 вимив його водою, тим самим заздалегідь не обіцявши приховав тяжкий злочин, що виразилось в переховуванні знаряддя вчиненого злочину на ньому слідів, після чого покинув помешкання, залишивши молоток в ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 .
Будучи незгодним з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію вчиненого, просить вирок суду змінити, пом`якшивши йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, посилаючись при цьому на те, що у скоєному злочині він щиро розкаявся.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; заслухавши обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив змінити вирок; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.183 та ч.1 ст.396 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які в силу вимог ч.3 ст.349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються, апеляційний суд не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_8 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував обставину, яка у відповідності до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, а також врахував обставину яка його обтяжує відповідно до ст.67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при призначені покарання суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, один з яких, у відповідності до положень ст.12 КК України, є тяжким, а також те, що останній раніше був неодноразово засуджений за скоєння тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, та вірно застосувавши положення ст.70 КК України, призначив йому покарання в межах санкції ст.ст. 185 ч.3, 396 ч.1 КК України.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги, що злочини, у вчиненні яких обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим, було скоєно в період іспитового строку за попереднім вироком, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.71 КК України, частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.10.2013 року.

Таким чином, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства. З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі одну пом`якшуючу покарання обставину, на яку посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду про можливість застосування при призначені покарання положень ст.ст. 75 та 76 КК України, то вони на думку апеляційного суду є хибними та безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р. (зі змінами) у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України. Виходячи із зазначеного, а також змісту ч.3 ст.78 КК України, вчинення особою під час іспитового строку нового злочину має розцінюватися як порушення умов ст.75 КК України, що унеможливлює повторне ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Згідно викладеного, враховуючи те, що злочин обвинувачений ОСОБА_8 вчинив в період іспитового строку, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням більш м`якого принципу приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком часткового приєднання до призначеного покарання 1 (одного) року та 2 (двох) місяців позбавлення волі за попереднім вироком суду, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни або скасування вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.05.2015 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду
Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4