Справа № 128/297/15-к
Провадження №11-кп/772/634/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 рокум. Вінниця

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

розглянув 14 вересня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього ч.2 ст. 84 КК України звільнення від подальшого відбуття покарання за хворобою, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7

адвоката захисника: ОСОБА_8

експерта : ОСОБА_9

за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року, -

встановив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання останнього як такого, що захворів на тяжку хворобу. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у засудженого ОСОБА_6 згідно висновків спеціальної лікарської комісії №18 від 12.03.2015 року та №30 від 20.05.2015 року , захворювання, за стадією їх розвитку не входять до Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання , у відповідності до положень визначених наказом МОЗ України та Міністерством юстиції України №1348/5/572 від 15.08.2014 року і судом при розгляді справи не було здобуто доказу зворотнього.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року та ухвалити рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_6 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою. В апеляційній скарзі він зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання суд повинен врахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інше. Однак, при наявності у особи захворювання, що є підставою для обов`язкового звільнення від подальшого відбування покарання, судом прийнято рішення про відмову у такому звільненні.

Апелянт вказує, що вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності за станом здоров`я суд першої інстанції, не дослідив та не послався на Закон України» Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення», на клінічні характеристики ВІЛ інфекції, прояви яких є у засудженого ОСОБА_6 , не були досліджені фактичні відомостям про стан здоров`я та наявність відповідного захворювання, чим на його думку було допущено порушення норм кримінального процесуального закону, що виразилось у встановленні значно ширших меж розгляду та доказування, ніж це було необхідно для правильного та об`єктивного вирішення подання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою. Крім того вказує на те, що суд першої інстанції провів засідання без представника лікарської комісії, а також те, що під час перебування у Стрижавській колонії ВК №81 у ОСОБА_6 відбулися тяжкі ускладнення хвороби.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, експерта головного лікаря КЗ «Вінницького обласного центру профілактики та боротьби зі СНІДОМ» ОСОБА_9 , який в судовому засіданні підтвердив висновок експертизи №188 відносно ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_7 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали за заявою засудженого, доводи апеляційної скарги та висновок експертизи Вінницького обласного бюро судово медичної експертизи №188, який надійшов на адресу апеляційного суду Вінницької області, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре арґуметоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при винесені вироку щодо ОСОБА_6 не виконані.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення апеляційною інстанцією є зокрема - невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання в СВК №81 за вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.09.2014 року за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про застосування до нього ст. 84 КК України звільнення від подальшого відбуття покарання. Вимоги його мотивовані тим, що він має ряд невиліковних хвороб, які перешкоджають його перебуванню в місцях позбавлення волі: діагноз «В-2.2. Клінічна IV термальна стадія, розповсюджений кандідоз, персистируюча генералізована лімфаденопатія, хронічний вірусний гепатит С, цукровий діабет I типу, діабетичний кетоцидоз IVст., діабетичний гепатоз».

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2015 року направлено засудженого ОСОБА_6 на проходження спеціальної лікарської комісії при Стрижавській виправній колонії №81 з метою з`ясування наявності у зазначеної особи захворювання призначеного Переліком захворювань, які є підставою для звільнення від подальшого відбуття покарання.

Згідно висновку №18 спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, у засудженого ОСОБА_6 : цукровий діабет, 1 тип, ( доза інсуліна 64-66 ОД на добу), середньої важкості, субкомпенсований. Діабетична ангіопатія нижніх кінцівок I-II ст., діабетична стопа I-II ст. Діабетичний гепатоз в поєднанні з хронічним гепатитом С. В22.2. Клінічна стадія IV. Синдром виснаження( анамнестично). Персистуюча генералізована лімфаденопатія.

За клопотанням адвоката було проведено повторне обстеження лікарською комісією з отриманням нового відбору крові для аналізу, який підтвердив вищезазначений висновок в повному обсязі.

Відповідно вищезазначених висновків, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 на підставі того, що у останнього згідно висновків спеціальної лікарської комісії №18 від 12.03.2015 року та №30 від 20.05.2015 року , захворювання, за стадією їх розвитку не входять до Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання , у відповідності до положень визначених наказом МОЗ України та Міністерством юстиції України №1348/5/572 від 15.08.2014 року і судом при розгляді справи не було здобуто доказу зворотнього.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосовано судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання.

1.Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі - комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

2.До складу комісії входять начальник відділу (сектору) охорони здоров`я територіального органу ДПтС України, який є головою комісії, та чотири лікарі закладів охорони здоров`я ДКВС, які є членами комісії. До роботи комісії можуть залучатися лікарі закладів охорони здоров`я відповідно до розділу II цього Порядку. Склад комісій затверджують начальники територіальних органів ДПтС України.

Згідно п.3 ППВС України N 8 від 28.09.73 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу», при виникненні сумніву щодо правильнрсті висновку медичної комісії суд має право призначити судово-медичну експертизу.

Як вбачається з висновків спеціальної лікарської комісії № 18 від 12.03.2015р. та № 30 від 20.05.2015р., які знаходяться в матеріалах провадження, не вказано про фах членів комісії, їх стаж роботи, а тому у апеляційного суду Вінницької області, під час вивчення справи, виникли сумніви щодо правильності висновку, в зв`язку з чим була винесена Ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 09.07.2015 року, за клопотанням адвоката ОСОБА_8 та призначено по даній справі судово медичну експертизу, проведення якої було доручено Вінницькому обласному бюро судово медичних експертиз.

Згідно висновку спеціальної лікарської комісії від 20.08.2015 року № 188 про медичний огляд засудженого, щодо наявності захворювання визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання матеріалів в суд про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, який надійшов на адресу Апеляційного суду Вінницької області, засуджений ОСОБА_6 хворий на тяжку хворобу, а саме, : «В - 22.2 (хвороба, викликана ВІЛ, з проявами синдрому виснаження), клінічна стадія IV (термінальна стадія); синдром виснаження (втрата ваги > 10%)», «Розповсюджений кандидоз (рецидивуючий орофарингіальний кандидоз, шкіри нижніх кінцівок, кандидоз статевих органів). Персистуюча генералізована лімфаденопатія», «Хронічний вірусний гепатит С, мінімальна активність запалення», «Цукровий діабет, І (інсулінозалежний) тип, стадія субкомпенсації». Хвороба викликана ВІЛ, відповідає IV-й (найбільш тяжкій) клінічний стадії, що з урахуванням синдрому виснаження( втрата ваги > 10%: 30.01.2015 року - 90 кг; 22.04.2015 року 76 кг) і показника імунного статусу ( 140CD4+ клітин в 1 мкл на 02.07.2015р.), підпадає під вимоги «Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого Наказам МЮ і МОЗ України від 15.08.2014 р. №1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Член комісії - головний лікар КЗ «Вінницький обласний Центр профілактики та боротьби зі СНІДОМ» ОСОБА_9 . Б в судовому засіданні підтвердив спеціальної лікарської комісії від 20.08.2015 року № 188 про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 , щодо наявності у нього тяжкого захворювання.

На думку апеляційного суду , суд першої інстанції, відмовляючи у звільненні від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 не взяв до уваги висновок спеціалізованої лікарської комісії про медичний огляд засудженого, щодо наявності захворювання, визначеного переліком захворювань, які є підставою для подання матеріалів в суд про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання , безпідставно поставив під сумнів діагноз засудженого та прийшов до хибного висновку про те, що виявлені хвороби не перешкоджають подальшому відбуванню покарання, не мотивувавши належним чином свій висновок.

Досліджені у суді апеляційної інстанції висновок спеціальної лікарської комісії від 20.08.2015 року № 188 про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 , а також пояснення головного лікаря КЗ «Вінницький обласний Центру профілактики та боротьби зі СНІДОМ» ОСОБА_9 . Б в судовому засіданні об`єктивно свідчать про те, що хвороба засудженого ОСОБА_6 перешкоджає його подальшому відбуванню покарання в місцях позбавлення волі та загрожує його життю.

Відповідно до положень ч.2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд повинен врахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Згідно з пунктом 4.1 Переліку захворювань спільного наказу ДДУПВП та МОЗ України № 3/6 від 18.01.2000 року, які є підставою для представлення засуджених до звільнення від подальшого відбування покарання, а саме: (ВІЛ, відповідає IV-й (найбільш тяжкій) клінічний стадії, що з урахуванням синдрому виснаження) засуджений ОСОБА_6 може бути представлений до суду для звільнення від подальшого відбування покарання, так як стан хворого та перебіг хвороби перешкоджає подальшому відбуванню покарання в зв`язку з великою вірогідністю летального наслідку.

Апеляційний суд , враховуючи висновок спеціальної лікарської комісії від 20.08.2015 року № 188 про медичний огляд засудженого ОСОБА_6 , думку головного лікаря КЗ «Вінницький обласний Центру профілактики та боротьби зі СНІДОМ» ОСОБА_9 про хворобу засудженого з тенденцією до погіршення його стану, що перешкоджає подальшому відбуванню покарання в місцях позбавлення волі та загрожує його життю, особу засудженого ОСОБА_6 , який засуджений до 5 років позбавлення волі , відбув менше половини строку призначеного покарання, заохочень та стягнень не має, вважає, що заява засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання засудженого останнього як такого, що захворів на тяжку хворобу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 407, 415, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

постановив :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 04.06.2015 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_6 про звільнення від відбуття покарання в зв`язку з хворобою задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбуття покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.09.2014 року на підставі ст. 84 ч.2 КК України .

Залишок невідбутого строку відбуття покарання становить 3 роки 11 місяців 3 дні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: