490/304/16-к 16.01.2016
н/п 1-кп/490/313/2016
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/304/16-к
У Х В А Л А

/про призначення до судового розгляду/

16 січня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005693 від 21 жовтня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2016 року на адресу Центрального районного суду м.Миколаєва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0005693 від 21 жовтня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м.Миколаєва.

Прокурор та потерпіла вважали можливим призначити кримінальне провадження до розгляду.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки дії старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , при виконанні процесуальних дій, передбачених ст.ст.290, 291 КПК України, є нелегітимними та незаконними, так як дані слідчі дії проведені особою, яка не уповноважена виконувати такі слідчі дії.

Прокурор та потерпіла заперечували проти заявленого клопотання захисника.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про національну поліцію» і зміни до законодавчих актів України, в тому числі і Кримінальний процесуальний кодекс України, щодо діяльності національної поліції на час складення обвинувального акту набули чинності.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що старший слідчий СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 наділений повноваженнями на складання обвинувального акту, оскільки дана особа є слідчим в розумінні положень КПК України, так як є працівником органу Національної поліції.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акту прокурору може бути лише його невідповідність вимогам цього Кодексу, тобто ст. 291 КПК України.

Згідно із ч. 2 зазначеної норми закону, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого; анкетні відомості потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що він відповідає всім вимогам, зазначеним у ч. 2 ст. 291 КПК України. За таких обставин суд приходить до висновку про відповідність обвинувального акту вимогам вказаної норми.

Крім того, захисником було заявлено клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор та потерпіла заперечували проти заявленого клопотання захисника.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Пунктом 2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктами 4-8 ч.1 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо: набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Частиною 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності; якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз положень ст.ст.284, 314 КПК України дає підстави для висновку, що суд під час проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні позбавлений повноважень вирішувати питання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

За таких обставин у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження необхідно відмовити.

Крім цього, захисником було заявлено клопотання про виклик в якості свідків сторони захисту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Прокурор та потерпіла заперечували проти заявленого клопотання захисника.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що обвинувачений не може бути позбавлений права на захист, передбаченого ст.20 КПК України, а тому вказане клопотання підлягає задоволенню.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та не має постійного місця проживання та місця роботи на території м.Миколаєва, соціальних зв`язків на території Миколаївської області не має, а також може незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженню. Стан здоров`я та сімейний стан ОСОБА_3 не перешкоджають триманню його під вартою.

Потерпіла підтримала заявлене клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 22 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 грудня 2015 року включно.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2015 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 19 січня 2016 року включно.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, обставини, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строків застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а також закриття чи зупинення кримінального провадження немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 183, 197, 284, 314-316, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби у Миколаївській області строком на 60 днів, а саме з 16 січня 2016 року по 19 березня 2016 року.

В заявлених клопотаннях захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору та про закриття кримінального провадження - відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва на 09 годину 30 хвилин 03 лютого 2016 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Головуючий ОСОБА_1