Справа № 199/6106/15
Провадження № 1-кп/191/330/15
У Х В А Л А
іменем України
підготовчого судового засідання
09 жовтня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 25.06.2015 року в кримінальному провадженні №0000024 від 24.02.2015 року відносно: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Казначеївка, Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого: директором ТОВ «Крафт» «Девелопмент», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1 КК України,-

за участю прокурора- ОСОБА_4

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
18 вересня 2015 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості від 25.06.2015 року у кримінальному провадженні за №0000024 від 24.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 09 жовтня 2015 року прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена 25.06.2015 року старшим прокурором прокуратури Амур- Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Зазначив, що вказане кримінальне провадження № 0000024 від 24.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1 КК України підсудно Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області, відсутні перешкоди для затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд роз`яснив обвинуваченому положення ст.474 КПК України, якою передбачений порядок затвердження судом угоди про визнання винуватості та переконався в тому , що укладення угоди було добровільним та обвинуваченому ОСОБА_3 зрозумілі наслідки затвердження судом такої угоди.

Захисник підтримав клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості.

Представник потерпілого не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості, просила вирішити це питання на розсуд суду.

Відповідно до частини 3 ст.314 КПК України- у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Суд дослідив обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 25.06.2015 року у кримінальному провадженні за №0000024 від 24.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1 КК України і встановив наступне:

Пунктом 3 Угоди про визнання винуватості, яка була укладена 25.06.2016 року старшим прокурором прокуратури Амур- Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 передбачено, що сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 :

-за частиною 2 статті 364-1 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 6800 грн. та додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності , пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків строком на 1( один) рік;

-за частиною 2 статті 366 КК України- у виді позбавлення волі на строк 2( два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності , пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків строком на 1( один) рік, зі штрафом на користь держави в розмірі 6800 грн.

На підставі статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності , пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків строком на 1( один) рік, зі штрафом на користь держави в розмірі 6800 грн.

На підставі ст.75 КК України- звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням , визначивши йому іспитовий термін строком на 1 ( один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України- зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально- виконавчої інспекції про зміну місця проживання , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції.

Суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості , яка була укладена 25.06.2015 року між старшим прокурором прокуратури АНД району м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону, а саме Кримінального кодексу України.

При узгодженні покарання, яке сторони кримінального провадження узгодили між собою і просять призначити суд не були враховані вимоги ст.72 КК України, яка визначає правила складання покарань.

Як вбачається із змісту угоди від 25.06.2015 року : сторони просять суд призначити основне покарання за ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки, а також додаткові покарання , за ч.2 ст.366 КК України - позбавлення права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності , пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків строком на 1( один) рік та штраф на користь держави в розмірі 6800 грн.

Суд приходить до такого висновку, оскільки не може бути призначено два основних покарання за одне кримінальне правопорушення.

При цьому, при визначенні остаточного покарання, у відповідності до ст.70 КК України- сторони не врахували те, що за ч.2 ст.364-1 КК України вони узгодили основне покарання у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. і остаточно просили призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності , пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків строком на 1( один) рік, зі штрафом на користь держави в розмірі 6800 грн.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України- основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, основне покарання, яке визначили сторони за ч.2 ст.364-1 КК України штраф 6800 грн. не може поглинути додаткове покарання у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., передбачене сторонами в угоді за ч.2 ст.366 КК України.
Отже , кожне із зазначених покарань в вигляд штрафу в розмірі 6800 грн., як основне , так і додаткове повинні виконуватись окремо.
Частиною 7 статті 474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди ; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості яка була укладена 25.06.2015 року між старшим прокурором прокуратури АНД району м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , як такої , що не відповідає вимогам закону.

Частиною 7 ст.474 передбачено, що у випадку відмови в затвердженні угоди судове провадження продовжується у загальному порядку.

Суд приходить до висновку що підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, дане кримінальне провадження підсудне Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Суд вважає за можливе призначити справу до судового розгляду в відкритому судовому засіданні; розгляд справи проводити одноособово.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 314, 474 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості , яка була укладена 25.06.2015 року між старшим прокурором прокуратури Амур- Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту відносно: ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364-1 КК України на 15 год., 13 жовтня 2015 року.

Розгляд справи здійснювати одноособово.

Справу розглядати у відкритому судовому засіданні .

В судове засідання викликати прокурора , обвинуваченого, захисника , представника потерпілого .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1