справа № 208/7608/15-к
№ провадження 1-кп/208/514/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпродзержинська кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001637 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 . раніше судимому: 15.01.2015 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська по ч.1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з виправним терміном на 1 рік, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 травня 2012 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2012, щомісячно, до досягнення ним повноліття, на користь матері ОСОБА_7 .

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи 10.11.2013 попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.

Так, в період часу з 15.02.2015 по 28.09.2015 ОСОБА_4 працював у приватних осіб за усною домовленістю, виконуючи тимчасові роботи і маючи заробіток в середньому близько 1200 -1500 грн. за місяць, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення м. Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався, вихованням дитини не займався і допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 6851 гривень 00 коп.

Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_4 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 , повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі: з лютого 2015 року по вересень 2015 року включно в розмірі 860,00 грн. щомісячно, але не зробив ні єдиної виплати в рахунок аліментів.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, та пояснив суду наступне . Він перебував у шлюбі з ОСОБА_7 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Аліменти на утримання дитини він не платив, дарунків не дарував, іншої матеріальної допомоги не надавав. Про рішення суду щодо стягнення аліментів був обізнаний, стан здоров`я має задовільний, мав тимчасові заробітки, отримував не багато. Вчинив неправильно, на теперішній час він займається працевлаштуванням, буде сплачувати аліменти. Заборгованість підрахована вірно. Він не оспорює встановлені обставини справи, кваліфікацію його дій, просить справу розглядати в порядку ст. 349 Кримінального процесуального Кодексу, це є його добровільна позиція.

Допитана по справі потерпіла ОСОБА_7 суду вказала, що її колишній чоловік ОСОБА_4 тривалий час на утримання їх сина ОСОБА_8 14 лютого 2007 року аліменти не платить, жодної допомоги не надає. Також просить справу розглядати у порядку, передбаченому ст.. 349 КК України, не оспорює встановлені обставини справи.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, встановлена та доведена а дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.. 65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.. 67 КК України судом не встановлені.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.. 66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

При визначені покарання ОСОБА_4 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини справи, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, яким кримінальне правопорушення вчинене в період відбування покарання з випробуванням, суд доходить висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів є міра покарання повьязанна з обмеженням волі.

При обчисленні покарання слід враховувати не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2015 року за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2015 року у вигляді 2 місяців обмеження волі та остаточну міру покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків визначити у вигляді 2 років 2 місяців обмеження волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1