УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/466/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.186 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 17 липня 2015 року, -
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, потерпілого від наслідків Чорнобильської катастрофи, категорії 3, працюючого їздовим в Тхоринському лісництві, раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 14.03.2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч.5, 186 ч.2, 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, 22.03.2013 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
- 08.12.2014 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ст.ст. 307 ч.2, 69, 75 КК України з затвердженням угоди про визнання винуватості до покарання узгодженого угодою на 5 років позбавлення волі з випробуванням, іспитовим строком 1 рік, судимість не погашена, -
Засуджено за ч.3 ст.186 КК України на 6 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Овруцького районного суду від 08.12.2014 року за ст.ст.307 ч.2, 69, 75 КК України у виді 5 років позбавлення волі і остаточно визначено покарання - 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено - тримання під вартою. Строк відбування покарання враховано з 14.01.2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 350 грн. матеріальної та 2 500 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 393,12 грн. процесуальних витрат на користь держави.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні вирішено в порядку ст.100 КПК України
Згідно вироку, 12 січня 2015 року, близько 1 години, в селі Бігунь Овруцького району, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна (грабіж), з корисливих спонукань, шляхом виймання рами дерев`яного вікна, проник до будинку ОСОБА_9 , де в присутності власниці, без застосування насильства до останньої, наказав видати наявні в будинку грошові кошти та після цього відкрито викрав наявні на підлоговій поверхні житлової кімнати грошові кошти в сумі 350 грн., після чого через пошкоджене раніше вікно залишив приміщення будинку та з викраденими грошовими коштами зник, тим самим відкрито незаконно заволодів чужим майном, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційних скаргах ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 просять вказаний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності події кримінального правопорушення.
Вважають вирок суду першої інстанції таким, що винесений із порушенням матеріального та кримінального процесуального закону України. Поверхово дослідженні всі матеріали по справі, як досудовим слідством так і судом першої інстанції.
Зазначають, що із самого початку судового засідання головуюча по справі суддя ОСОБА_1 до ОСОБА_8 виявляла нетактовність, порушуючи судову етику, на що була написана заява про відвід вказаної судді, але клопотання суддею ОСОБА_10 не було задоволене.
Вказують, що 11 січня 2015 року, ОСОБА_8 був вдома займався по господарству, близько 10 годин вечора пішов до ОСОБА_11 на прізвисько « ОСОБА_12 », поїхали в с. Словечно в центр де знаходиться бар «Полісся», там випив пляшку пива і поїхав додому переодягнутися. Біля 11 години він переодягнувся і знову пішов до ОСОБА_13 , так як хотів закурити, але на його стукіт ОСОБА_13 двері не відкрив. Напередодні вони домовилися, що ОСОБА_14 своєю машиною завезе останнього до ОСОБА_15 . В 23 год.30 хв. він пішов до ОСОБА_16 , там був його брат ОСОБА_17 і був в нього до 2 годин ночі, в нього не було закурити і він зателефонував ОСОБА_18 та домовили щоб він його зустрів і вони пішли до нього на територію колгоспу (ПСП ОСОБА_19 ), де в приміщенні для охорони випивали алкогольні напої до ранку, там він і заночував, бо посварився з своєю дружиною.
12.01.2015 року, біля 7 години ранку він прийшов додому, а вранці зателефонував дільничний, щоб останній прийшов до них. Дільничний приходив до нього додому до батьків. Він з батьком машиною поїхали до потерпілої, де ОСОБА_8 зайшов першим та відкривав вхідні двері будинку і спитав в чому його підозрюють. В хаті проводився слідчий експеримент, вони говорили про якийсь ніж, а на нього не звертали уваги. Потерпіла говорила видай якогось ножа, а не знала в чому він був одітий. Звідки його сліди на підвіконні її хати не знає.
Зазначають, що слідчий з експертом без адвоката брали відбитки пальців ОСОБА_8 на банку в приміщенні Овруцького РВУМВС в Житомирський області.
Вказує, що потерпіла ОСОБА_9 не могла пояснити в судовому засіданні в чому він був одягнутий. При проведенні слідчої дії (очної ставки) потерпіла сказала що подія відбувалася із понеділка на вівторок, ще пропали граблі та лопати із сарая.
Зазначають, що свідки ОСОБА_20 , , ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснили, що 11.01.2015 року близько 23 години 30 хвилини до них прийшов ОСОБА_22 , де вони грали в карти та дивилися телевізор, а 12.01.2015 року близько 1 години 30 хвилин ОСОБА_23 пішов від них. ОСОБА_24 вказала, що прийшла до них о 23 годині 45 хвилин і бачила там ОСОБА_25 , вони з її сином, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_13 гуляли в карти, вона сказала щоб вони йшли вже додому, бо син втомлений, йому болить зуб і треба вже спати. Біля 1 год.15 хв. вони порозходилися.
Вважають, що суд першої інстанції не дав правової оцінки показам свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ОСОБА_31 і цим самим порушив ст.94 КПК У країни.
Зазначають, що матеріали зазначеного кримінального провадження складаються із цілого ряду незавірених ксерокопій документів, які суд першої інстанції поклав в основу вироку як доказ вини обвинуваченого, чим порушив вимог ст.ст.23, 94 КПК України.
Вказують, що всі їхні клопотання про виклик в судове засідання експерта ОСОБА_32 та потерпілу ОСОБА_9 , судом було відхилено в зв`язку із затягуванням справи, однак в них були запитання, як до експерта на рахунок проведення дактилоскопічної експертизи за № 9 від 14.01.2015 року тим самим порушуючи ст.69 КПК України відносно експерта. Суд взяв одні докази обвинувачення, відхиляючи покази ОСОБА_8 .
Захисник зазначає, що 20.01.2015 року його звернення про призначення трасологічної експертизи з поставленими запитаннями: чи виймалася рама віконна (внутрішня та зовнішня) в будинку ОСОБА_33 .?, якщо так, то термін їх знаття?, яким знаряддям (інструментом) знімалася віконна рама (внутрішня зовнішня) залишені сліди на ній? Але йому слідчим постановою від 20 січня 2015 року відмовлено, що для проведення трасологічної експертизи з поставленими запитаннями зобов`язує переміщення вікна з будинку потерпілої до приміщення експертної установи, що порушує права ОСОБА_9 , адже відсутність віконної рами у вікні будинку в холодну пору року порушують її права створенню останньою побутових умов. Однак оперативна група, яка виїхала на виклик потерпілої ОСОБА_34 дала дозвіл на забиття віконних рам.
Вказують, що ОСОБА_8 не було оглянуто та не знайдено грошових коштів в сумі 350 гривень. Ножа та інше потерпіла сама принесла при проведенні слідчої дії в кабінет слідчого, якийсь уламок ножа, що зданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Овруцького РВ УМВС України в Житомирський області.
Судом першої інстанції не взято до уваги свідчення свідка ОСОБА_35 , який пояснив, що пили всю ніч до 6 години ранку. ОСОБА_8 показував, що має 4 грн., яких не хватало на цигарки.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги з наведених в них мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_8 та його захисника, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції дотримано вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який будучи неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності, висновки для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив новий злочин під час іспитового строку, який відноситься до категорії тяжких, матеріальні збитки потерпілій не відшкодував, характеризуючі данні, що останній одружений, має на утриманні малолітню дитину, працював, є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи, на обліку у лікарів, психіатра та нарколога не перебуває, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, до особи похилого віку та рецидив кримінальних правопорушень.
Врахувавши усі обставини справи в сукупності, міркування прокурора, який наполягав на обранні реального покарання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, він повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі. При цьому, приймаючи до уваги те, що покарання є не тільки карою, але й має мету виховного характеру та те, що тяжких наслідків від його дій не настало, тому суд призначив йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.186 КК України за правилами ст.71 КК України.
Апеляційний суд дійшов висновку, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним й достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Апеляційні доводи ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про те, що із самого початку судового засідання головуюча по справі суддя ОСОБА_1 до ОСОБА_8 виявляла нетактовність, порушуючи судову етику не є предметом розгляду апеляційного суду, оскільки питання порушення суддівської етики не відносяться до компетенції апеляційного суду.
Судом першої інстанції, в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ,. ОСОБА_38 , ОСОБА_20 , ОСОБА_39 , ОСОБА_24 , ОСОБА_40 ,. ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_43 , які в свою чергу показали про обставини пограбування ОСОБА_8 потерпілої ОСОБА_9 та яким надано відповідну оцінку. А тому апеляційні доводи ОСОБА_8 та його захисника, що суд першої інстанції не дав правової оцінки показам свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_44 . ОСОБА_43 і цим самим порушив ст.94 КПК У країни є безпідставними.
Апеляційний суд також враховує, що жоден із зазначених свідків не був очевидцем події, а тільки в тій чи іншій мірі про неї чув або приймав участь в слідчих діях.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки показів свідків, ОСОБА_20 , ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , оскільки вказані особи проживаючи в одному місці, при цьому надають різні свідчення щодо часу перебування у них ОСОБА_8 .. Вони всі товаришують з ОСОБА_8 та є зацікавленими особами, тому виникають сумніви в достовірності їх показів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вина ОСОБА_8 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що з 11 на 12 січня 2015 року вона погано спала, сиділа на печі і почула шкрябіт, вона подумала, що то миші. Шкрябіт повторився і вона стала прислухатися. Почула, що в кімнаті хтось є, вона злізла з печі і пішла в кімнату і побачила, що обвинувачений відкривав скриню. Вона включила світло і він підскочив до неї, сказав не включати світло, вона побачила ОСОБА_25 на прізвисько « ОСОБА_45 ». Він натягнув її хустку на очі, щоб вона не бачила, а правою рукою тримав за її шию, кричав «заріжу, давай гроші». Гроші в целофановому пакеті лежали на підлозі біля неї, бо випали з її валянка. Він забрав ті гроші. Їх було 350 грн., а саме 180 грн. - купюрами по 5 грн., 140 грн. - купюрами по 20 грн., а решта купюрами по 1 грн.
Такі покази ОСОБА_9 надала працівникам міліції відразу після вчиненого відносно неї злочину, повідомляла про обставини вказаного злочину свідкам ОСОБА_46 та ОСОБА_41 , які в свою чергу в суді першої інстанції їх підтвердили.
Крім того вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України підтверджується фактичними даними, які містяться у висновку експерта № 9 від 14.01.2015 року, згідно якого слід папілярного узору пальця руки, який вилучений в ході ОМП від 12.01.2015 року та відкопійований на копіювальний шар відрізка липкої стрічки СТ № 4 розмірами 48 на 53 мм. залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30-34).
Ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному розгляді вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 не зміг спростувати висновок експерта №9 щодо наявності відбитків пальців його рук на вікні та підвіконні будинку ОСОБА_9 .
Доводи ОСОБА_8 та його захисника про те, що матеріали зазначеного кримінального провадження складаються із цілого ряду не завірених ксерокопій документів, які суд першої інстанції поклав в основу вироку як доказ вини обвинуваченого, чим на порушив вимог ст.ст.23, 94 КПК України є необґрунтованими, оскільки апелянти не вказують які саме документи та не зазначають аркуші кримінального провадження.
Клопотання захисника про виклик в судове засідання експерта ОСОБА_32 та потерпілу ОСОБА_9 судом було відхилено в зв`язку із затягуванням справи, тому його апеляційні доводи щодо необґрунтованості такого рішення суду є безпідставними.
Апеляційні доводи захисника про те, що 20.01.2015 року його звернення про призначення трасологічної експертизи з поставленими запитаннями: чи виймалася рама віконна (внутрішня та зовнішня) в будинку ОСОБА_33 .?, якщо так, то термін їх знаття?, яким знаряддям (інструментом) знімалася віконна рама (внутрішня зовнішня) залишені сліди на ній?, але йому слідчим постановою від 20 січня 2015 року необгрунтовано відмовлено є безпідставними, оскільки постанову слідчого від 20 січня 2015 року сторона захисту не оскаржувала, вона набрала законної сили, є законною та обґрунтованою.
Доводи захисту про те, що ОСОБА_8 не було оглянуто та не знайдено в нього грошових коштів в сумі 350 гривень, а ножа та інше потерпіла сама принесла при проведенні слідчої дії в кабінет слідчого не спростовують вини ОСОБА_8 , яка підтверджена вищевказаними доказами.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 17 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту її вручення.
Судді: