Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
07 жовтня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,
обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України,
на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченої - ОСОБА_6
захисника обвинуваченої - ОСОБА_9
ОСОБА_6 07.07.2014 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в будинку культури, що в с.Довгошиї Млинівського району Рівненської області, шляхом вільного доступу таємно викрала належні ОСОБА_10 , речі, а саме: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 202», вартістю 684,76 грн.; стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 15 грн.; стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю15 грн. та флеш-накопичувач «MicroSD» об`ємом 2 GB вартістю 49 грн., які знаходились на підвіконні в будинку культури, де вона перебувала на відпочинку. Внаслідок її дій потерпілій ОСОБА_10 завдана майнова шкода на загальну суму 763,76 грн.
Вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді громадських робіт на строк 80 /вісімдесят/ годин.
На підставі ст.48 КК України, ОСОБА_6 звільнено від призначеного вироком Млинівського районного суду Рівненської області покарання у зв`язку з тим, що особа перестала бути суспільно небезпечною, тобто у зв`язку зі зміною обстановки.
Судом також вирішено питання речових доказів.

Не погодившись з вироком суду прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій прокурором апеляційній скарзі, він, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої та доведеність її вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить постановити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною та засудити її за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Свою позицію мотивує тим, що відповідно до ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку повинні бути зазначені мотиви її звільнення від відбування покарання. Однак, на думку прокурора, мотивувальна частина оскаржуваного ним вироку належної мотивації підстав для застосування щодо ОСОБА_6 ст.48 КК України, зокрема звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, не містить.

В своїх запереченнях захисник ОСОБА_9 зазначає, що суд прийняв правильне рішення з обставин, викладених у вироку і просить вирок від 06.05.2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, його думку щодо скасування вироку суду та постановлення нового, заперечення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_9 проти вимог апеляційної скарги прокурора, прохання останніх щодо залишення вироку суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої прокурором апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог судом першої інстанції не дотримано.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що допитана в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй органом досудового слідства злочині за ч.1 ст.185 КК України визнала, повністю підтвердила всі обставини вчинення нею злочину 07 липня 2014 року.

Тому, судом вірно встановлено фактичні обставини справи та зроблено обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і не заперечується учасниками кримінального провадження при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України судом кваліфіковані правильно.

Однак, відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, на що обґрунтовано покликається в апеляційній скарзі прокурор.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, стан здоров`я та особу винної, яка характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, перебуває на «Д» обліку з діагнозом «органічна псевдоолігофренічна необмеженість», в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, лікувань не потребує, що підтверджується висновком комісії лікарів Млинівської ЦРЛ від 27 листопада 2014 року, висновком судово психіатричної експертизи № 332/14 від 09.10.2014р. та довідкою Уїздецької с/ради №186 від 09.02.2015р. (т.2 а.с.67, т.1 а.с.121, 124- 126), її щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

З врахуванням вищенаведених пом`якшуючих відповідальність обставин, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 80 /вісімдесяти/ годин громадських робіт, обравши один з найбільш м`яких видів покарання, передбачених санкцією інкримінованої обвинуваченій статті.

Проте, рішення суду про застосування до ОСОБА_6 ст.48 КК України не можна визнати обґрунтованим, оскільки, приймаючи його, суд не навів у вироку переконливих мотивів, що на час кримінального провадження в наслідок зміни обстановки вчинене ОСОБА_6 діяння втратило суспільну небезпечність, або сама обвинувачена ОСОБА_6 перестала бути суспільно небезпечною.

Невірно застосувавши положення ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки суд звільнив ОСОБА_6 від покарання не обґрунтовано й на думку колегії суддів, враховуючи усі обставини провадження й особу винної, покарання має бути призначено у виді громадських робіт.

Отже, колегія суддів погоджується з думкою прокурора про необґрунтованість рішення суду про звільнення особи обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.

Відповідно до ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку повинні бути також зазначені мотиви звільнення від відбування покарання.

Однак, належних підстав та мотивації для застосування щодо ОСОБА_6 ст.48 КК України мотивувальна частина вироку суду першої інстанції не містить.

Згідно ст.48 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розслідування або розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Тому, для визнання того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилася, суду необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала на час вчинення злочину, а й те, у чому полягала її зміна на час розгляду справи в суді та навести такі дані, котрі могли б свідчити про втрату суспільної небезпечності діянням чи особою в судовому рішенні.

Наведені у вироку суду дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , думка потерпілої щодо незастосування суворої міри покарання та обставини вчинення обвинуваченою злочину не свідчать про зміну обстановки. Обґрунтованих тверджень в чому полягала зміна обстановки на час розгляду справи в суді й в чому вони проявлялись не наведено.

Обираючи покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, колегія суддів на підставі ст.65 КК України, з урахуванням наслідків вчиненого обвинуваченою злочину, її особи, а також того, що злочин вчинений нею, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, встановлених судом першої інстанції та перевірених при апеляційному розгляді провадження обставин, що пом`якшують покарання, вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 можливе при призначенні їй покарання в межах запропонованої прокурором санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт строком на 80 годин. Таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів вважає за необхідне вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України в частині звільнення від призначеного покарання скасувати, постановивши новий вирок.

Керуючись ст.ст.370, 374, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України в частині призначеного покарання - скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винною за ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 80 /вісімдесят/ годин.

В решті вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 06 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирати.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3