Справа № 357/8529/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1183/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 37 28.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , комунальний заклад Білоцерківської міської ради дитячий будинок «Материнка», раніше судимого:

- 24.06.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 289 ч.2,185 ч.2,70 КК України до 5 р.п/в,-

засуджено за ст.296 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 24.06.2014 р. шляхом часткового складання покарань, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_9 - 5(п`ять) років 6(шість) місяців позбавлення волі.,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Біла Церква Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого -

засуджено за ст.296 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.104, 75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2(два) роки та покладені обов`язки визначені п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Біла Церква Київської області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 24.06.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.185 ч.2 КК України до 45 діб арешту; покарання відбув 24.12.2014 р-

засуджено за ст.296 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.104, 75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2(два) роки та покладені обов`язки визначені п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Так, 20.04.2014 р. приблизно о 20 год., знайомі між собою неповнолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прийшли до квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_12 , де на кухні, спільно із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (матір`ю ОСОБА_9 ) вживали спиртні напої.

Приблизно о 22 год. ОСОБА_15 , яка перебувала в стані сп`яніння, пішла відпочивати у кімнату квартири.

У свою чергу неповнолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , на кухні продовжили розпиття спиртних напоїв разом із ОСОБА_14 та потерпілою ОСОБА_13 , після чого остання також пішла в кімнату відпочивати.

В цей час між ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_14 - з іншого, на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт через те, що неповнолітні голосно розмовляли у нічну годину та не реагували на зауваження ОСОБА_14 .

Під час конфлікту ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , умисно, спільно, руками нанесли не менше ніж 7 ударів ОСОБА_14 в різні частини голови.

Крім того, ОСОБА_10 взяв зі столу кухонний ніж, яким наніс ОСОБА_14 декілька порізів на обличчі.

Умисними, спільними, протиправними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_14 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді рани на верхній губі, 3 синці, 3 крововиливи на обличчі; 2 рани різані в лобній області, 11 подряпин на обличчі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_13 , зайшовши на кухню, почала захищати ОСОБА_14 , вимагаючи припинити його побиття.

У відповідь, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 умисно, групою осіб, порушуючи громадський порядок, заважаючи відпочивати оточуючим, з особливою зухвалістю, упродовж тривалого часу, приблизно до 1 год. 30 хв. 21.04.14 р., почали нецензурно висловлюватись на адресу ОСОБА_13 , погрожувати і знущатись над нею та застосовували фізичне насильство до потерпілої, яке виразилось у нанесенні їй ударів кулаками по голові та тілу чим було заподіяні тілесні ушкодження у вигляді не менше 7 синців на голові, 1 на тулубі, 3- на кінцівках; садна на спині та 8 саден на лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити та призначити більш мяке покарання.

Апелянт вважає даний вирок в цій частині таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є явно несправедливим внаслідок його суворості.

ОСОБА_9 вказує на те, що при постановленні вироку судом не були враховані вимоги ст.66 КК України та не з достатньою повнотою враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме висновок судової психолого-психіатричної експертизи щодо стану його здоров`я, який має критичний вплив на його життя, що у лікаря нарколога він на обліку не перебуває, відсутність родини, батьківського піклування та що нещодавно померла його мати.

Вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в апеляційному порядку не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пом`якшивши ОСОБА_9 призначене покарання, думку прокурора, який заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених у вироку, а також кваліфікація його дій за ст.296 ч.2 КК України в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.404 КПК України перевіряє вирок лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Як убачається з вироку, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_9 враховано конкретні обставини справи, роль кожного із обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення та наслідки від їх дій, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується, раніше судимий, обставину, що пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення та, що ОСОБА_9 має статус дитини позбавленої піклування батьків та є неповнолітнім.

Судом також враховано, що ОСОБА_9 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час виявляє ознаки соціалізованого розладу поведінки, однак згідно акту амбулаторної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи №207 від 16.06.2014 р ступінь психічних розладів у нього такий, що не позбавляє його критичних здібностей, а тому під час скоєння інкримінованих йому дій він міг і може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує.

Тому, доводи апелянта про недостатнє врахування судом при призначенні покарання обставин, що його пом`якшують є безпідставними.

Враховуючи наведені обставини та те, що інкримінований злочин ОСОБА_9 вчинив до постановлення попереднього вироку суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі за правилами ст.70 ч.4 КК України, де остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 24.06.2014 р .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає призначене покарання домірним вчиненому правопорушенню, підстав для його пом`якшення не знаходить, а тому вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2015 року щодо ОСОБА_9 обвинуваченого за ст.296 ч.2 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_16
підпис підпис підпис