Справа №480/562/15-к 04.08.2015 04.08.2015 04.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/583/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щербанівське Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого, без реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Петрівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить пом`якшити призначене покарання.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, до покарання частково приєднано невідбуте покарання у виді 14 років позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.06.2002 р. і остаточно призначено до відбуття - 5 років позбавлення волі;
ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття - 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.
Постановлено стягнути в солідарному порядку з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 4000 грн., з них же на користь потерпілого ОСОБА_11 - 3800 грн., а також з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_12 - 400 грн., з нього ж на користь потерпілого ОСОБА_13 - 807 грн., з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_14 - 350 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає вирок надмірно суворим, а призначене покарання невідповідним ступеню тяжкості ним скоєного.
Вказує, що правопорушення вчиняв через скрутне матеріальне становище, з метою прогодувати цивільну дружину з її семирічною донькою.
Стверджує, що матеріальні збитки, завдані потерпілим, виплатить поступово, оскільки був звільнений з роботи за скороченням і на даний час не працює.
Крім того, він свою провину визнав повністю, щиро кається, є єдиним годувальником у сім`ї, посередньо характеризується за місцем проживання.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
У перших числах березня 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, через незаперті двері проник до приміщення гаражу, розташованого на території двору АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_16 , звідки намагався таємно викрасти мідний електрокабель зі зварювального апарату, довжиною 10 м., вартістю 32 грн. за 1 м., на загальну суму 320 гривень, але злочинний умисел до кінця не довів, з причин від нього незалежних, тому як був затриманий власником домоволодіння на місці події.
На початку червня 2014 року, о 23 годині, ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, через отвір в огорожі проник на територію ТОВ «Криничанське», розташоване по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав чотири частини бортів від причепу, вартістю 100 грн. кожна, які належать ОСОБА_12 , спричинивши потерпілому майнову шкоду у розмірі 400 гривень.
Приблизно в середині листопада 2014 року, у вечірній час, ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до огороду, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_13 , де викрав - витягнув із землі п`ять металевих стовпчиків (труб), вартістю 75 грн. кожен, на загальну суму 375 гривень, які слугували опорою для огорожі, та огорожу - сітку «рабиця», довжиною 24 м., вартістю 18 грн. за 1 м., на суму 432 гривні, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди у розмірі 807 гривень.
У двадцятих числах грудня 2014 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у дачному будинку АДРЕСА_6 , який належить ОСОБА_17 , де знаходився з дозволу останнього, скориставшись тим, що ОСОБА_17 заснув, таємно викрав бензопилу, спричинивши потерпілому майнову шкоду у розмірі 1200 грн.
У перших числах січня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна, перелізли через огорожу на територію двору будинку АДРЕСА_7 , який належить ОСОБА_10 , де витягли лист шиферу, яким було забите вікно будинку, та через отвір проникли до приміщення будинку, звідки таємно викрали: батареї чавунні в кількості 2 шт., вартістю 800 грн. кожна, на загальну суму 1600 грн.; металеві кутки в кількості 2 шт., вартістю 100 грн. кожен, на загальну суму 200 грн.; металеві прути у кількості 6 шт., вартістю 50 грн. кожен, на загальну суму 300 грн.; металеві швелери у кількості 3 шт., вартістю 100 грн. кожен, на загальну суму 300 грн.; ножівки ручні (по дереву) у кількості 2 шт., вартістю 150 грн. кожна, на загальну суму 300 грн.; електричну дриль, вартістю 300 грн.; електричну плитка, вартістю 300 грн.; електричний чайник, ємкістю 2 л., вартістю 250 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 3550 гривень.
У перших числах січня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна, перелізли через огорожу на територію двору будинку АДРЕСА_7 , який належить ОСОБА_10 , де витягли лист шиферу, яким було забите вікно будинку, та через отвір проникли усередину, звідки таємно викрали: насос глибинний, вартістю 400 грн.; рельсу металеву, довжиною 3 м., вартістю 150 грн.; культиватор саморобний, вартістю 350 грн.; каністру металева, об`ємом 10 л., наповнену бензином, вартістю разом із бензином 350 грн.; каністру металеву, об`ємом 20 л., наповнену бензином, вартістю разом із бензином 500 грн., спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 1750 грн.
У середині січня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного викрадення чужого майна, переліз через огорожу на територію двору будинку АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_11 , де розбивши вікно, проник до приміщення літньої кухні та з горища таємно викрав три алюмінієвих бідони, ємкістю 40 л. кожний, вартістю 300 грн. кожен, на суму 900 грн., та вісім рулонів сітки «рабиця», довжиною по 10 м. кожний, вартістю 150 грн., на суму 1200 грн., завдавши ОСОБА_11 майнової шкоду у розмірі 2100 грн.
У середині січня 2015 року, в нічний час, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна, підійшли до двору будинку АДРЕСА_8 , який належить ОСОБА_11 , де ОСОБА_8 залишився біля двору з метою спостереження за обстановкою, а ОСОБА_6 , переліз через огорожу, через вікно проник до літньої кухні, знайшов ключі, якими відчинив вхідні двері вищезазначеного будинку, звідки таємно викрав телевізор «Honda» HD LED 221, діагоналлю 22 дюйми, спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 2000 грн.
Наприкінці січня 2015 року, о 23 годині, ОСОБА_8 з метою таємного викрадення чужого майна, підійшов до огороду, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_9 , який належить ОСОБА_14 , де викрав - витягнув із землі п`ять металевих стовпчиків (труб), довжиною по 1,5 м. кожний, вартістю 70 грн., які були опорою для огорожі, спричинивши потерпілій майнову шкоду у розмірі 350 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваного вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація ним скоєного, вид призначеного йому покарання апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
При призначенні покарання обвинуваченому, судом 1-ї інстанції враховані характер і ступінь вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу - посередню характеристику, обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Зваживши на викладене, районний суд дійшов висновку про необхідність покарання обвинуваченого у виді позбавлення волі.
З таким рішенням суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий, у тому числі і за корисливі злочини, вчинив вісім крадіжок чужого майна у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення після звільнення з кримінально-виконавчої установи та про схильність до продовження злочинної діяльності.
Доводи про позитивну характеристику, визнання вини і щире каяття є не суттєвими, тому як ці обставини вже враховані районним судом, внаслідок чого обвинуваченому призначено покарання майже у нижчій межі санкції ч.2 ст.185 КК України для позбавлення волі та у нижчій межі санкції ч.3 ст.185 КК України, що не можна вважати надмірно суворим.
Крім того, за сукупністю злочинів суд застосував принцип поглинення меш суворого покарання більш суворим покарань, а за сукупністю вироків, приєднав до покарання у цьому провадженні лише 1 рік позбавлення волі за попереднім вироком (з 3 років 4 місяців 21 дня, що залишились невідбутими), що також не відповідає твердженням апелянта про суворість покарання.
Посилання у скарзі на скрутне матеріальне становище, внаслідок якого вчиненні злочини, є непереконливі, оскільки в матеріалах кримінального провадження об`єктивні дані на підтвердження цього становища, так само як і перебування на утриманні обвинуваченого цивільної дружини та малолітньої дитини, відсутні.
Твердження про намір відшкодувати потерпілим завдані збитки після відбуття покарання не істотні, тому як лише сам намір, без його реалізації, не є підставою для пом`якшення покарання.
З урахуванням викладеного, всі наведені апелянтом доводи є неприйнятними.
Разом з тим, вирок у частині покарання підлягає зміні через недотримання судом правил його призначення за сукупністю злочинів та вироків.
Так, за ст.70 КК України суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, хоча за двома статтями обвинувачення призначив покарання одного розміру, що виключає можливість застосування зазначеного принципу.
Більш того, за сукупністю злочинів призначив покарання більше за розміром, ніж будь-яке із тих, що входить до сукупності, що взагалі супереч застосованому принципу поглинення покарань.
За ст.71 КК України до покарання за цим вироком суд приєднав частково невідбуте покарання за попереднім вироком у виді 14 років позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 5 років позбавлення волі, що суперечить матеріалам провадження, за якими наявне невідбуте покарання обвинуваченим становить лише 3 роки 6 місяців 21 день.
Крім того, зазначений судом розмір приєднаного невідбутого покарання явно перевищує розмір остаточного покарання, що є неприпустимим.
За такого, суд апеляційної інстанції визнає за необхідне, зважаючи на інтереси обвинуваченого, на підставі ч.2 ст.404 КПК України, вийти за межі його апеляційних вимог та змінити вирок у частині покарання з метою приведення його у відповідність з вимогами закону.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 у частині покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20.06.2002 р. і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
В іншій частині вищезазначений вирок районного суду залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий
Судді: