Справа № 206/5169/15-к
Провадження № 1-кп/206/289/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" жовтня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001302 від 18.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, має середню технічну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.03.2012 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки;

-29.05.2015 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 17.07.2015 приблизно о 04 годині проходячи по

вул. Івана Андрощука у м. Дніпропетровську, неподалік від території домоволодіння № 2, розташованого по вказаній вулиці, побачив стовп ліній електропередач, на якому за допомогою металічного тримача, на відстані приблизно 4 м. від землі, знаходилась камера вуличного зовнішнього спостереження марки STS С310, що належала потерпілому ОСОБА_5 на праві приватної власності. У цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Цього ж дня, приблизно о 04 годині 10 хвилин ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, демонтував вищезазначену камеру за допомогою мотузки із зашморгом.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 , разом з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, у подальшому, розпорядившись ним на власний розсуд.

Умисними злочинними діями ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_5 , згідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4309-15 від 07.09.2015 року завдано матеріальний збиток у розмірі 493 гривні 75 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе визнав повністю, підтвердив фактичні обставини викладені у встановчій частині вироку, та суду пояснив наступне, що 17.07.2015 приблизно о 04 годині проходив по АДРЕСА_2 , побачив на стовпі ліній електропередач, камеру вуличного зовнішнього спостереження, яку він демонтував за допомогою мотузки із зашморгом, з викраденим майном, пішов та викраденим, розпорядившись ним на власний розсуд.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності його позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Умисні дії ОСОБА_3 , кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т.1 а.п.75, 77), за місцем відбування покарання характеризується посередньо (т.1 а.п.81), за місцем проживання характеризується посередньо (т.1 а.п.79 ), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , і попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню вирішено судом виходячи з положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення (злочина) передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29.05.2015 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 виді у 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Обрати ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законої сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , рахувати з 23.07.2015року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 92,40 грн. витрати за проведення судової-товарозначної експертизи №4309-15 від 07.09.2015 року.

Речові докази:

- камеру вуличного зовнішнього спостереження марки STS-C310 - повернути ОСОБА_5 ;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1