Справа № 190/1159/15-к
Провадження №1-кп/190/4/16
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілого (цивільного позивача) - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/4/16 (ЄРДР №0000384) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лебедин Лебединського району Сумської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.06.2010 року Лебединським районним судом Сумської області за ст. ст.186 ч.1,296 ч.2,69 КК України до 120 годин громадських робіт; 18.11.2010 року Лебединським районним судом Сумської області за ст. ст.185 ч.3, 69, 185 ч.2,70,71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 15.02.2011 року Лебединським районним судом Сумської області за ст.ст.296 ч.3, 186 ч.2, 69, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України 2 років 6 місяців позбавлення волі; 30.12.2014 року Лебединським районним судом Сумської області за ст.ст.296 ч.2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.01.2016 року, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14.04.2015 року приблизно о 07год 00хв ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу автовокзалу, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, керуючись корисливим умислом на таємне викрадення чужого майна, вирішили заволодіти майном належним ОСОБА_8 , що мешкає за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з корисливої зацікавленості, ОСОБА_4 разом з двома невстановленими слідством особами таємно, шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли в приміщення жилого будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 . Знаходячись в приміщенні зазначеного будинку, ОСОБА_4 разом з двома невстановленими слідством особами за допомогою заздалегідь принесеної з собою монтировки шляхом пошкодження сейфу відігнули дверцята останнього та викрали звідти грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 60 000 грн., що належали потерпілому ОСОБА_8 .

Під час вчинення вказаного злочину дії ОСОБА_4 та інші невстановлені досудовим розслідуванням двоє осіб були помічені ОСОБА_9 , який знаходився на подвір`ї власного домоволодіння АДРЕСА_3 . Побачивши злочинні дії невстановлених осіб, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та розповівши йому про побачене направився до території домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 , взявши із собою дерев`яну палицю з метою перешкодити злочинним діям ОСОБА_4 та невстановлених осіб, які помітивши ОСОБА_9 вирішили покинути місце вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи, що їх дії були поміченими сторонніми особами.

Керуючись раптово виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном ОСОБА_4 разом з двома невстановленими слідством особами, забрали із собою пакетний згорток, в якому лежали вищевказані грошові кошти, вибігли на дорогу та почали тікати. Двоє невстановлених слідством особи з місця вчинення злочину зникли в невідомому напрямку, а ОСОБА_4 був затриманий ОСОБА_8 , який переслідуючи на власному автомобілі марки «Фольцваген Гольф», з необережності скоїв наїзд на ОСОБА_4 , коли той впав на землю під час втечі.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 разом з двома невстановленими слідством особами, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою, групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, та спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 60000 грн. та 2000 доларів США.

Вищевказані дії ОСОБА_4 за обвинувальним актом кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

В судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_4 , неодноразово змінюючи показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, остаточно визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.186 КК України повністю, підтвердивши обставини за обвинувальним актом.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 22.01.2016 року разом із захисниками адвокатами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду заяву, яку підтримали при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження в судовому розгляді доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисниками адвокатами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим та захисниками перевірено судом в судовому засіданні.

Прокурор та представник потерпілого (цивільного позивача) проти заяви обвинуваченого та захисників не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого за обставинами, викладеними в обвинувальному акті, ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Так, крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчинені інкримінуємого злочину за ч.3 ст.186 КК України підтверджується дослідженими в судовому розгляді показаннями потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 .

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому розгляді пояснив, що 14.04.2015 року близько 08год 00хв йому на мобільний телефон зателефонував його сусід ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , та повідомив, що з території свого домоволодіння він помітив, що в будинку ОСОБА_8 відчинене вікно, москітна сітка від якого стоїть поруч, з будинку лунають звуки, схожі на удари твердим предметом по металу. Попрохавши сусіда приглянути за будинком, ОСОБА_8 на автомобілі поїхав до свого будинку АДРЕСА_3 , під`їжджаючи до якого ОСОБА_8 помітив як двоє незнайомих чоловіків вибігли з подвір`я, а між третім чоловіком та його сусідом ОСОБА_9 біля вхідної калитки на подвір`я будинку АДРЕСА_3 відбувається сутичка. Після того, як ОСОБА_4 , з яким у ОСОБА_9 відбувалася сутичка, відштовхнув останнього, обвинувачений наздогнав інших двох осіб, вони побігли по вул.Урожайна в м.П`ятихатки в напрямок елеватора, де на перехресті повернули ліворуч. Коли ОСОБА_8 наздогнав їх автомобілі, всі троє зійшли на узбіччя на бордюр, проте один з них не втримав рівновагу та впав, вдарившись об автомобіль ОСОБА_8 , інші двоє почали тікати в напрямку вул.Механізаторів в м.П`ятихатки Дніпропетровської області, в руках одного з них потерпілий помітив поліетиленовий пакет з грошовими коштами в пачці товщиною близько 5-6см, який ОСОБА_8 тримав у сейфі свого будинку АДРЕСА_3 . В даному пакеті за показаннями ОСОБА_8 , останній тримав грошові кошти в сумі 2000 доларів США та 60000грн., для придбання автомобіля.

Свідок ОСОБА_9 в судовому розгляді пояснив, що 14.04.2015 року близько 07год 50хв з території свого домоволодіння АДРЕСА_3 почув звуки, що лунали з будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_8 , схожі на удари твердим предметом по металу. Після того ОСОБА_10 помітив, що в будинку ОСОБА_8 відчинене вікно, москітна сітка від якого стоїть поруч. Після цього ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про вищевказані обставини, на що ОСОБА_8 попрохав його приглянути за будинком в той час, як ОСОБА_8 приїде додому. Потім ОСОБА_11 побачив, як з вікна будинку ОСОБА_8 вилазять троє невідомих осіб, з метою затримання яких свідок направився до калитки домоволодіння АДРЕСА_3 . Коли ОСОБА_11 підійшов до вказаної калитки, до нього з подвір`я будинку прямували троє незнайомих хлопців. Один з хлопців швидко переліз через паркан з правого боку від калитки, та коли ОСОБА_11 кинувся до нього з метою затримання та уникнення втечі, інший хлопець проскочив повз ОСОБА_9 з його лівого боку через калитку на дорогу. Третій хлопець, який залишився на території домоволодіння - ОСОБА_4 почав перелазити через паркан з лівого боку від калитки, та ОСОБА_9 схопив його, у зв`язку з чим між ними виникла сутичка, в ході якої ОСОБА_4 відштовхнув ОСОБА_9 та побіг по вул.Урожайна в напрямок елеватора разом з іншими двома особами. Свідок почав переслідувати вказаних трьох осіб з вимогами зупинитись, проте через його інвалідність ОСОБА_9 не наздогнав їх, та побачив, що вони повернули ліворуч у перший провулок по напрямку руху, куди на автомобілі за ними і поїхав ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_9 підійшов до перехрестя, він побачив, що ОСОБА_8 затримав одного з хлопців, які вилізли з будинку потерпілого. В судовому розгляді ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка вилазила з вікна будинку потерпілого ОСОБА_8 при вищевказаних обставинах, та між яким у нього біля калитки на території домоволодіння АДРЕСА_3 виникла сутичка.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який під час іспитового строку за попередній умисний злочин вчинив умисний тяжкий злочин, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, на утриманні осіб не має, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні та визнання заявлених позовних вимог потерпілого про відшкодування завданої злочином шкоди у повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються.

Приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 та інші вищевказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Відтак суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, визначивши остаточне покарання за положеннями ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України з урахуванням покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30.12.2014 року шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком від 30.12.2014 року у виді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. При цьому суд зазначає, що до суду під час судового розгляду не надано будь-яких медичних документів щодо неможливості відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за станом здоров`я чи інших підстав.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ризики та обставини, які були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченого на час судового розгляду не змінилися, підстави для зміни або скасування обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили слід залишити без змін.

При цьому строк відбування покарання обвинуваченого слід рахувати з моменту фактичного затримання останнього, тобто з 27 квітня 2015 року (оскільки відомостей щодо інших строків попереднього ув`язнення обвинуваченого учасниками кримінального провадження під час судового розгляду до суду не надано), зарахувавши в строк відбування покарання згідно з положеннями ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з положеннями ст.72 КК України з 27.04.2015 року по 22.01.2016 року включно.
В кримінальному провадженні 04.11.2015 року в порядку ст.128 КПК України потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 122 540,33 грн., з яких 102540,33 грн. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані спричиненням вчиненими ОСОБА_4 злочином за ч.3 ст.186КК України майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 як власнику грошових коштів в розмірі 102540,33грн. та моральної шкоди в сумі 20 000грн., що знайшла відображення зміни планів потерпілого щодо звичного способу життя, скасування запланованої сімейної відпустки, придбання предметів повсякденного вжитку, автомобіля, перенесення нервового потрясіння та стресу.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовий розгляд не з`явився, представник цивільного позивача ОСОБА_7 в судовому розгляді заявлений потерпілим цивільний позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Прокурор заявлений позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники позовні вимоги визнали, проти задоволення у повному обсязі не заперечували.

Розглянувши матеріали цивільного позову, дослідивши надані докази, заслухавши сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне задовольнити заявлений позов повністю, оскільки позовні вимоги визнано обвинуваченим та його захисниками у повному обсязі, добровільність визнання вимог встановлено судом в судовому засіданні, а обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисниками за поданою в судовому розгляді 22.01.2016 року заявою вказано на недослідження доказів окрім іншого щодо обставин та доказів за заявленим цивільним позовом.

Витрати на залучення експерта згідно обвинувального акту відсутні, речові докази в судовому провадженні не досліджувались.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначити покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_4 до визначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 30.12.2014 року та остаточно до відбуття призначити покарання 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі, помістивши його на вказаний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.04.2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з положеннями ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 27.04.2015 року по 22.01.2016 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в розмірі 122540,33 грн. задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лебедин Лебединського району Сумської області, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.П`ятихатки Дніпропетровської області, спричинену кримінальним правопорушенням майнову шкоду в розмірі 102 540,33 (сто дві тисячі п`ятсот сорок) грн.. 33 коп., моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч ) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1