Справа № 11-96/12
Провадження № 11/1390/96/12
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Марітчака Т.М.,

суддів апеляційного суду Романюка М.Ф. та Березюка О.Г.,

за участю прокурора Зеніна Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Личаківського районного суду м. Львова рід 31 жовтня 2012 року, яким, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, військовозобов'язаний (на обліку в Шевченківському РВК м. Львова), працюючий монтажником зовнішньої реклами ПП «Спеліс» на іспитовому терміні, без судимості, житель ІНФОРМАЦІЯ_4,

визнаний винним та засуджений: за ч. 1 ст. 359 КК України до штрафу в користь держави у розмірі 500 (п'ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п'ятсот) грн.; за ч. 1 ст. 201 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі з конфіскацією предметів контрабанди, які перераховані у постанові слідчого від 25 листопада 2011 року про визнання предметів речовими доказами у кримінальній справі.

Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно засудженому ОСОБА_2 призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі та штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_2 покладено обов'язки не виїжджати за межі України без дозволу КВІ та періодично з'являтися для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2, до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний - підписку про невиїзд..

Вироком Личаківського районного суду м. Львова В. ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що він протягом квітня-травня 2011 року незаконно придбав через мережу «Інтернет» спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації: шість GSM мікрофонів, які дають можливість негласно здійснювати збір та передачу аудіо сигналу; кулькову ручку з мініатюрною прихованою відеокамерою та мікрофоном; два брелока автомобільної сигналізації з прихованими відеокамерами; два годинника наручних з прихованими відеокамерами та мікрофонами, які дають можливість негласно здійснювати збір відео та аудіо інформації, які отримав протягом квітня-травня 2011 року та зберігав за місцем свого проживання. Один із засобів був виявлений під час митного огляду 06 квітня 2011 року, таким чином ОСОБА_2 вчинив незаконне придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Крім того, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що на початку січня 2011 року вчинив незаконне переміщення через митний кордон України вказаних вище спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Не погоджуючись з вироком Личаківського районного суду м. Львова захисник засудженого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 подав апеляцію в якій зазначає про те, що вирок Личаківського районного суду м. Львова стосовно ОСОБА_2 є незаконним і підлягає скасуванню з наступних підстав: судом першої інстанції не взято до уваги те, що батьки засудженого є пенсіонерами і не працюють, разом з засудженим проживає його рідна сестра, яка теж не працює, судом призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Крім того, обираючи покарання засудженому ОСОБА_2 суд першої інстанції в мотивувальній частині зазначив, що підсудний позитивно характеризується за місцем проживання та праці, щиро розкаявся у вчиненому, але до уваги дані факти не взяв. Судом першої інстанції також не було взято до уваги матеріальне становище засудженого ОСОБА_2 та той факт, що ч. 1 ст. 359 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від 100 (ста) до 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не 8 500 грн. Також під час судового слідства не встановлено той факт, що 2 (два) комп'ютерних харди, які були вилучені під час досудового слідства використовувались для скоєння злочину.

Апелянт просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2011 року змінити, пом'якшити призначене ОСОБА_2 судом покарання до 2-х років позбавлення волі із послідуючим його звільненням від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік та зняттям штрафу у вигляді 8 500 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення оскаржуваного вироку без змін перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 підлягає до задовольняння з наступних підстав.

ОСОБА_3 ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину - незаконному придбанні протягом квітня-травня 2011 року спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації повністю стверджується доказами дослідженими судом першої інстанції, зокрема:

- явкою з повинною ОСОБА_2 від 24.05.2012 року про те, що він на початку 2011 року в мережі Інтернет на китайському сайті придбав декілька електронних пристроїв негласного спостереження для дарування своїм друзям, він знав, що використання зазначених засобів заборонено законом (а.с. 25);

- протоколом обшуку від 24 травня 2011 року, відповідно до якого під час обшуку квартири ОСОБА_2 за адресою м. Львів вул. Пасічна, 90/10, в ній виявлено GSM мікрофони ;в кількості 6 шт., 2 брелока автосигналізації з прихованою відеокамерою, годинник з прихованою відеокамерою, кулькову ручку з прихованою камерою (а.с. 101-103);

- показаннями самого ОСОБА_2 про те, що отримавши через мережу Інтернет інформацію на сайті громадянина іноземної держави про можливість придбання спеціальних технічних засобів для негласного зняття інформації він вирішив придбати їх з метою даруванням друзям. Він попередньо замовив такі предмети в січні 2011 року, заплативши за них 110 доларів США і отримав їх в квітні-травні кількома поштовими відправленнями. Про пересилку таких предметів як спецзасобів для негласного зняття інформації не здекларував;

- актом проведеного митного огляду товарів від 06.04.2011 року відповідно до якого в бандеролі із вмістом чоловічого наручного годинника адресованого підсудному ОСОБА_2 за його місцем проживання - м. Львів вул. Пасічна, 90/10, з КНР. При митному огляді виявлено, що в годинник вмонтовано приховану відеокамеру (а.с. 10-11);

- висновком експерта за № 308/3 від 22.07.2011 року відповідно до якого шість предметів ідентифікованих як GSM мікрофони (об'єкти 1-6) та об'єкт № 10 (наручний годинник чорного кольору) за своїми технічними характеристиками та конструктивним виконанням відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації і знаходяться в робочому стані. Встановити чи відносяться два предмети - брелоки (об'єкти №№ 7-8 та об'єкт 11 (наручний годинник сріблястого кольору) до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації не виявилось можливим у зв'язку з непрацездатністю вказаних об'єктів досліджень, об'єкт № 9 (пишучий прилад - ручка) не відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації знаходиться в робочому стані (а.с. 85-86).

ОСОБА_4 ОСОБА_2, за епізодом незаконного придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, правильно кваліфіковано судом першої інстанції за ч. 1 ст. 359 КПК України, оскільки ОСОБА_2 незаконно придбав протягом квітня-травня 2011 року спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, а саме: 6 GSM мікрофонів; кулькову ручку з мініатюрною прихованою відеокамерою та мікрофоном; 2 брелока до автомобільної сигналізації з прихованими відеокамерами; 2 годинника наручних з прихованими відеокамерами та мікрофонами, які отримав та зберігав за місцем його проживання та які в подальшому були вилучені в нього працівниками СБУ у Львівській області.

На думку колегії суддів, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_2, суд першої інстанції врахував, що засуджений позитивно характеризується, проживає разом з батьками, які страждають хронічними хворобами і потребують його підтримки та призначив покарання засудженому в межах санкцій статей, за якими ОСОБА_2 визнаний судом винним, і яке відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного у відповідності до вимог ст. 65 КК України, а тому в задовольненні апеляції в цій частині необхідно відмовити.

Безпідставним є і покликання захисника ОСОБА_1 в апеляції на те, що судом першої інстанції не взято до уваги матеріальне становище засудженого ОСОБА_2 та той факт, що ч. 1 ст. 359 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від 100 (ста) до 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а не 8 500 грн., оскільки ч. 1 ст. 259 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі від 200 до 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, визнаючи ОСОБА_2 винним за ч. 1 ст. 201 КК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вимог закону при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Суд першої інстанції, в порушення цих вимог закону, судове слідство у справі провів однобічно і неповно, не дослідив коли і яким способом ОСОБА_2 здійснив контрабанду спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, не встановив в чому саме полягають його незаконні дії, які судом кваліфіковані як контрабанда за ч. 1 ст. 201 КК України.

Таким чином суд не встановив у судовому засіданні та не навів у своєму вироку місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину вчиненого ОСОБА_2 і кваліфікованого судом за ч. 1 ст. 201 КК України. Оскільки дослідження цих обставин можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи (й кваліфікації), то вирок суду належить скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У зв'язку з вищенаведеним, апеляція захисника ОСОБА_1, на думку колегії суддів, підлягає до часткового задовольнення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2012 року стосовно ОСОБА_2 необхідно скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи, суду першої інстанції необхідно дослідити місце, час, спосіб вчинення та наслідки злочину, форми вини і мотиви злочину в залежності від встановлених фактів та здобутих доказів правильно кваліфікувати дії ОСОБА_2 за епізодом контрабанди спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Керуючись ст.ст. 362, 366-372 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію захисника ОСОБА_1 задовольнити частково, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 31 жовтня 2011 року стосовно ОСОБА_2 - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в цей же суд, в іншому складі суддів.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7