Ухвала

іменем україни

23 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4,

встановила:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

уродженця с. Капулівка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов'язків передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він 30 серпня 2014 року о 00 год 30 хв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2105», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Т0436 з боку автодороги «Кіровоград-Запоріжжя» у бік с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, де на 206 км+5 м, порушив вимоги п.п. 1.3, 10.1 Правил дорожнього руху, виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, після чого втратив контроль над керуванням автомобіля та виїхав на зустрічну смугу та ліве узбіччя, що призвело до перекидання автомобіля. Внаслідок зазначених дій пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, вважає її незаконною та невмотивованою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом належним чином не перевірені доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання внаслідок м'якості та безпідставного не призначення засудженому додаткового покарання. З огляду на викладене, на думку скаржника, ухвала суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України не відповідає.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України прокурором не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання через м'якість та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_4 покарання судом враховано тяжкість вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, однак вчинений з необережності, дані, що характеризують особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом також визнано обставинами, що, у відповідності до ст. 66 КК України, пом'якшують призначене покарання визнання вини засудженим, щире каяття та повне відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, належно оцінена була також і думка потерпілого, який на досудовому слідстві порушував питання про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю претензій до засудженого.

З огляду на викладене, суд призначив засудженому покарання у межах санкції статті ч. 2 ст. 286 КК України.

Вищезазначені обставини кримінального провадження у їх сукупності, що знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризуючих даних про особу засудженого, суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із встановленням мінімального випробувального строку.

Доводи апеляційної скарги прокурора, аналогічні за своїм змістом доводам у його касаційній скарзі, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.

Більше того, при прийняті свого рішення, колегія суддів належним чином оцінила і думку потерпілого, який під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Твердження прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на те, що судом не призначено засудженому додаткове покарання є надуманими.

Як убачається із санкції ч. 2 ст. 289 КК України, позбавлення права керувати транспортними засобами є факультативним додатковим покаранням, питання про доцільність призначення якого вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи та даних про особу.

Вказане рішення суду належним чином обґрунтоване та вмотивоване, із зазначенням підстав його прийняття, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_6