Справа № 153/905/15-к
Провадження №11-кп/772/800/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000202 від 08.05.2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, м. Ямпіль, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, неодноразово судимого,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Вінницької області, м. Ямпіль, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, неодноразово судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :
Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року засуджено:
- ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України до штрафу в сумі 850 грн. На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання ОСОБА_6 призначено за вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.01.2013 року у виді 6 місяців 16 днів позбавлення волі та за новим вироком у виді штрафу в розмірі 850 грн., який за правилами ст.72 КК України, складанню не підлягає і виконується самостійно.
- ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України на 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на нього обов`язки, передбачені п.2, 3, 4 ст.76 КК України.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
07 травня 2015 року близько 18 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 маючи умисел на незаконне проникнення до чужого житла, перебуваючи біля домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 , та розташоване по АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зайшли на територію домоволодіння. Після цього, реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, переконавшись в тому, що навкруги нікого немає, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через розбиту віконну шибку проникли до середини житлового будинку. Де їх і застав власник домоволодіння ОСОБА_10 .
Не погоджуючись із вироком суду, заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильності кваліфікації їх дій, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та просить його скасувати в цій частині у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 1 року обмеження волі. Посилається також на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину. Крім цього, в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну вироку щодо ОСОБА_6 .
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, пояснення, виступ в судових дебатах і з останнім словом обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу в частині оскарження вироку щодо ОСОБА_7 слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, за яке його засуджено, суд у вироку обґрунтував дослідженими у судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України доказами, зокрема, показаннями обвинуваченого, який повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і не оспорював фактичні обставини справи.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.162 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.
В той же час, наведені доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції необґрунтовано застосував правила ст.75 КК України, апеляційний суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку суд зобов`язаний навести обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.
Проте, ці вимоги закону суд не виконав та не обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання, а лише послався на обставини, що пом`якшують його покарання, не врахувавши фактично всіх обставини справи.
При цьому, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд в порушення вимог ст.ст.65, 75 КК України не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та є умисним, раніше неодноразово судимий (а.с.39-41), проте, не зробивши для себе належних висновків знову вчинив умисний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, тому всупереч вимог закону, без належної мотивації, застосував правила ст.75 КК України, та призначив покарання, яке є явно несправедливим і недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не відповідає вимогам ст.ст.65, 75 КК України та ст.414 КПК України, відтак вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, з ухваленням нового вироку в цій частині відповідно до положень п.3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.420 КПК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 скоїв злочин, який відповідно до ст.12 КК України хоча і відноситься до злочинів невеликої тяжкості але є умисним, позицію потерпілого ОСОБА_10 , який будь-яких претензій до обвинуваченого немає і просив його суворо не карати (а.с.32), дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.33), раніше неодноразово судимий (а.с.39-41), проте, не зробивши для себе належних висновків знову вчинив умисний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, конкретні обставини справи, те, що його дії не мали серйозних негативних наслідків, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та вважає, що, в даному випадку, з огляду на наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та позицію потерпілого, а також те, що його дії не мали серйозних негативних наслідків, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.162 КК України, а не найбільш суворий вид покарання передбачений санкцією цієї статті (ч.1 ст.162 КК України) у виді обмеження волі, про що просить прокурор в апеляційній скарзі, оскільки саме покарання у виді штрафу враховуючи всі обставини справи апеляційний суд вважає справедливим і таким, що відповідатиме скоєному.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що в обвинуваченого ОСОБА_7 відсутня пом`якшуюча покарання обставина активне сприяння розкриттю злочинів, апеляційний суд вважає необґрунтованим і таким, що суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки згідно обвинувального акту, затвердженого старшим прокурором прокуратури Ямпільського району ОСОБА_11 , який також підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, а також звукозапису судового засідання, стороною обвинувачення було визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину і в судових дебатах у суді першої інстанції прокурор просив з урахуванням цих пом`якшуючих покарання обставин призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.162 КК України (а.с.2-3).
Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.
На підставі наведеного та керуючись ст.65 КК України, ст.ст. 370, 374, 404, 407, 408, 409, 420 КПК України, п.10 постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року N 1 Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, апеляційний суд
з а с у д и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_5 в частині оскарження вироку щодо ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
У решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: (підписи)
З оригіналом вірно:
Суддя: