справа №176/1883/15-к
провадження №1-в/176/337/15
УХВАЛА
03 вересня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта середня, до засудження мешкав: АДРЕСА_1 , засудженого: 1) 14.06.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 262 ч. 3, 187 ч. 2 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; 2) 08.06.2012 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. ст. 262 ч. 3, 187 ч. 2, 69, 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 засуджений 08.06.2012 року за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ст. 262 ч. 3, 187 ч. 2, 69, 70 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, початок строку відбування покарання 26.04.2010 року, кінець строку відбування покарання 26.04.2017 року.

Засуджений ОСОБА_3 в заяві від 18.08.2015 року заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.

Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який не заперечував проти клопотання засудженого, думку прокурора, який також не заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 , вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до висновку про не достатність підстав для задоволення цього клопотання, виходячи з наступного.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, у систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи та т.і.

Судом встановлено, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 26 квітня 2010 року, в ВК № 26 відбуває покарання з 27 липня 2012 року, мав 44 стягнення, заохочень не мав. 25.11.2013 року проходив лікування від туберкульозу в Протитуберкульозній лікарні при Дніпропетровській ВК № 89, мав 8 стягнень, заохочень не мав. В Жовтоводській ВК № 26 відбуває міру покарання з 14.06.2014 року, характеризується посередньо, мав 9 стягнень, які погашені за сплином часу, має лише одне заохочення.

Крім того, згідно попередніх та останньої характеристик, що містяться в матеріалах особової справи, на протязі строку відбування покарання як особа характеризується незадовільно. Був працевлаштований на виробництві установи на ділянці з виготовлення шлакоблоку, але протягом часу починаючи з моменту прибуття і працевлаштування з 27.07.2012 року і по 2014 рік до праці ставився незадовільно.

Виходячи з вище викладеного на даний момент, обставини що наведені вище не дають можливим дійти однозначного висновку про те чи дійсно ОСОБА_3 став на шлях виправлення, саме не своїм ставленням, а поведінкою дійсно довів своє виправлення, і таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.

Перше і єдине заохочення засудженому ОСОБА_3 за виконання робіт з благоустрою установи оголошено 17.07.2015 року, тобто більше місяця перед зверненням останнього з клопотанням і до розгляду його судом, що не дає підстави розцінювати дане заохочення, як свідчення того, що засуджений ОСОБА_3 твердо встав на шлях виправлення і як такий підлягає умовно-достроковому звільненню.

Сам по собі факт наявності у засудженого даного одного заохочення, а також те, що він приймає участь у роботах з благоустрою установи, до яких ставиться сумлінно і виконує в повному обсязі, про що зазначено в останній характеристиці на засудженого, яка міститься в матеріалах особової справи, не може бути безумовною і достатньою підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення.

Інших даних, які б свідчили про активне ставлення засудженого до праці та участі у суспільному житті виправної колонії протягом усього терміну відбування покарання суду не представлено і не встановлено.

За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який є притягнутий до кримінальної відповідальності за тяжкий злочини у сфері посягання на заволодіння чужого майно з використанням вогнепальної зброї, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя: