МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1812/15-к
Провадження № 1-кп-480/208/15
УХВАЛА
09 листопада 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
під час проведення підготовчого судового засідання в залі суду в м. Миколаєві розглянув заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2015 за № 0000500 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,
встановив:
31.08.2015 з прокуратури Миколаївського району Миколаївської області до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000500 від 09.05.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, із затвердженим обвинувальним актом.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 подала заяву про відвід прокурора ОСОБА_3 .
Свою заяву обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Так у заяві про відвід прокурора обвинувачений зазначає: 02.02.2015 Миколаївський районний суд визнав ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України і призначив один рік позбавлення волі.
Процесуальним керівником під час досудового розслідування і державним обвинувачем у суді по справі № 480/646/13-к була прокурор Миколаївської районної прокуратури ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_4 у заяві вказує, що суд виніс несправедливий вирок, є вина в цьому суду, але основна вина покладається на прокурора.
Здійснюючи нагляд за додержанням законів, органами які проводять досудове слідство, прокурор не запобігла незаконному притягненню ОСОБА_4 до відповідальності, а навпаки, сприяла спотворенню обставин справи та створенню штучних доказів обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, до якого остання не має ніякого відношення.
Під час досудового розгляду і в суді не було доведено: що саме ОСОБА_4 , і що навмисно, були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_6 ; не розкрито як саме (наукове обґрунтування) можна було нанести тілесні ушкодження і чи взагалі такі могли бути; не розкрито чому так сталося, що ОСОБА_6 , падаючи на лівий бік, не отримала тілесних ушкоджень зліва; не доведено, що ОСОБА_6 втрачала свідомість, навпаки, прокурор свідомо вилучила із матеріалів обвинувального акта свідчення ОСОБА_7 , які спростовують факт втрати свідомості ОСОБА_6 , які заперечують навмисне нанесення тілесних ушкоджень; зовсім замовчено, що ОСОБА_4 . ОСОБА_6 нанесла тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_4 також посилається на те, що порушуючи засаду будь-якого кримінального провадження, таку як законність, прокурор не сприяв всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження.
Разом з цим, прокурор звернувся до апеляційного суду із скаргою, в якій просив щоб ОСОБА_4 на три роки позбавили волі. Щоб посилити свою позицію в апеляційному суді, прокурор разом із слідчим ОСОБА_8 і оперуповноваженим ОСОБА_9 сфальсифікували проти ОСОБА_4 матеріали, підробили протокол, згідно з яким мешканець с. Н. Григорівка ОСОБА_10 здав ОСОБА_4 металобрухт. А коли останнього, з метою спростування факту здачі металобрухту, хотіли в якості свідка долучити до суду, прокурор перешкоджала з`явленню його до суду, чим перешкоджала правосуддю.
Щоб вийти із ситуації, яка склалася прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_8 та оперуповноважений по боротьбі з економічними злочинами вдаються до чергової підробки матеріалів, а саме: проти ОСОБА_10 відкривають кримінальне провадження, вчиняють проти нього необґрунтовані процесуальні дії; так звані (за протоколами) «безробітні» підприємці, які проживають в Миколаєві ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дають фальшиві свідчення і ОСОБА_9 складає протокол, де підтверджують, що ОСОБА_10 своєю рукою підписував 14.02.2015 протокол про здачу ОСОБА_4 металобрухту.
Обвинувачена ОСОБА_4 також вважає фальшивим висновок судової почеркознавчої експертизи № 408 від 10.04.2015, згідно з яким ОСОБА_10 власноручно підписував протокол 14.02.2015. За твердженням обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_10 тоді знаходився в Полтавській області.
По факту фальсифікацій цих матеріалів у слідчому відділенні Миколаївської обласної прокуратури проводиться розслідування, відкрито кримінальне провадження.
Всі вищенаведені доводи не дають обвинуваченому ОСОБА_4 підстав довіряти прокурору ОСОБА_3 .
Посилаючись на відсутність підстав для задоволення відводу, передбачених ст. 77 КПК України, а також на його необґрунтованість, недоведеність факту упередженості прокурора, на те, що обвинуваченим ОСОБА_4 не вказано у чому саме полягає зацікавленість прокурора у даному кримінальному провадженні, а також те, що викладені у заяві про відвід прокурора обставини є предметом інших кримінальних проваджень, прокурор ОСОБА_3 щодо заявленого їй відводу заперечувала.

Розглянувши заяву про відвід, з`ясувавши думку осіб, які беруть участь в кримінальному провадженні, суд дійшов такого.

Згідно з положеннями частини другої статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про прокуратуру» прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до глави 3 КПК України прокурор виконує функцію обвинувачення від імені держави і його повноваження визначені цими законодавчими нормами.

Прокурор не має права поєднувати державні інтереси і свої приватні, інтереси своїх близьких родичів чи інших осіб.

Так, відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Попередня участь прокурора у цьому ж кримінальному провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, у провадженні при перегляді судових рішень Верховним Судом України як прокурора не є підставою для його відводу.
У частині 1 статті 77 КПК України наведений вичерпний перелік підстав, з яких прокурор немає права брати участь у кримінальному провадженні. Існування жодної з підстав, передбачених ч. 1 ст. 77 КПК України, обвинувачений не підтвердив належними та допустимими доказами.

Таким чином, заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви обвинуваченого про відвід прокурора у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 77, 80, 83, 372 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 09.05.2015, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

09.11.2015