АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/439/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 314 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0009528 щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

с. Першотравневе Іванівського району Херсонської області,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0009528 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений на виклик суду не прибув у судові засідання 09, 30 вересня 2015 року, 02, 24 листопада 2015 року, 21 грудня 2015 року, згідно поштових повідомлень будинку АДРЕСА_1 , що зазначений в обвинувальному акті як місце проживання ОСОБА_8 , немає, примусовий привід обвинуваченого здійснено не було і в порушення вимог ч. 4 ст. 134 КПК України матеріали про причини невиконання ухвали суду не надані, а тому, врахувавши, що прийняті судом заходи для забезпечення явки обвинуваченого в підготовче судове засідання шляхом його викликів та приводу позитивних наслідків не дали, дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить достовірних відомостей щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції для проведення підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що в обвинувальному акті викладені всі обов`язкові відомості, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК, у тому числі й фактичне місце проживання ОСОБА_8 , яке він повідомив при допитах під час досудового розслідування, а тому висновки суду щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, як зазначає прокурор, пославшись в ухвалі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке унеможливлює призначення судового розгляду, суд не врахував, що вичерпний перелік таких порушень визначений у ст. 412 КПК України, тобто доводи, які наводить суд в ухвалі, не визначені законодавством як істотні порушення процесуального закону, а тому у суду не було законних підстав для повернення прокурору обвинувального акта, що свідчить про недотримання вимог ст. 314 КПК України. До того ж, суд в ухвалі не вказав які ж недоліки обвинувального акта прокурору необхідно усунути та не визначив строк для їх усунення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги щодо форми і змісту обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України,

п. 2 ч. 2 якої передбачає, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 28 серпня 2015 року, підготовче судове засідання було призначено на 09 вересня 2015 року, однак ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився і розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався через його неявку, у зв`язку з чим ухвалою від 24 листопада 2015 року було прийнято рішення про примусовий привід обвинуваченого до суду на 21 грудня 2015 року, але цей привід здійснено не було і будь-яких відомостей по виконанню рішення в цій частині суду не представлено.

Крім того, всі судові виклики ОСОБА_8 повернулися без вручення до суду з відміткою поштового відділення про те, що адресат не розшуканий, оскільки будинку АДРЕСА_1 немає.

Між тим, в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого зазначено за адресою: АДРЕСА_2 .

Наведені обставини, як вважає колегія суддів, свідчать про те, що суд використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, в той же час, враховуючи, що перекладання обов`язків щодо встановлення місця перебування обвинуваченого на суд суперечить засадам кримінального провадження і є недопустимим, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті вказано місце проживання зі слів обвинуваченого й цього достатньо для виконання вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, який містить невірні відомості щодо місця проживання обвинуваченого, а тому судове рішення про його повернення прокурору постановлено з дотриманням вимог ст. 314 КПК України.

Інші доводи прокурора, зокрема про те, що ухвала суду не узгоджується з положеннями ст. 412 КПК України і не містить даних про спосіб усунення недоліку, на який указав суд, та строку, протягом якого такий недолік необхідно усунути, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0009528 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України повернуто прокурору без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ________________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4