Дата документу Справа № 335/7853/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1846/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.4 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 року повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 через невідповідність даного акту вимогам ч.2 ст.291 КПК.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, вважає, що обвинувальний акт складений згідно всіх передбачених КПК вимог, а право обвинуваченого на захист не було порушено. Тому апелянт просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вважаючи її такою, що підлягає задоволенню; обвинуваченого та його захисника, які вважали за необхідне ухвалу суду залишити без змін; колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити її без змін.

Згідно з вимогами ст.314 КПК суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу, зокрема ст.291 КПК.

Із обвинувального акту слідує, що «невстановлена особа, також діючи відповідно до злочинної домовленості та розподілу ролей, отримала доступ до грошових коштів, що знаходились на рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_9 та за допомогою Інтернет-сервісів для здійснення банківських операцій перевела грошові кошти різними частинами на загальну суму 230587 грн. на банківські картки, підконтрольні ОСОБА_8 »

Обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.27, ч.4 ст.185 КК за ознаками співвиконавства у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Згідно ч.2 ст.27 КК виконавцем (співвиконавцем) є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила злочин, передбачений цим Кодексом.

Таким чином, на переконання обвинувачення ОСОБА_8 з невстановленою у справі особою мав спільний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілої. Відтоді мав бути обізнаним зі способом заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 .

Проте, якщо дії ОСОБА_8 щодо крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 . http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_287/ed_2015_08_12/pravo1/T012341.html?pravo=1 - 287кваліфікуються за ознакою співвиконавства, обвинувачення повинно було чітко зазначити протиправний спосіб доступу винних осіб до рахунку № НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_9 , на якому знаходились грошові кошти, а також зазначити чіткий алгоритм дій винних осіб щодо використання ними конкретних «Інтернет-сервісів для здійснення банківських операцій», внаслідок яких було здійснено перерахування грошових коштів потерпілої на банківські картки, підконтрольні ОСОБА_8 .

Є загальновідомим фактом та обставина, що доступ до банківського рахунку, що належить його власнику і розпорядження його грошовими коштами, є захищеним. Тому стороння особа для доступу до рахунку і відповідно до коштів на цьому рахунку без відома власника рахунку має вчинити певні протиправні дії з метою подолання такого захисту.

Тож фактично обвинувачуючи ОСОБА_8 у співучасті у несанкціонованому доступу до рахунку ОСОБА_9 і відповідно до її коштів на цьому рахунку без відома потерпілої, обвинувачення разом з тим не навело які протиправні дії з метою подолання такого захисту рахунку вчинив як ОСОБА_8 так і невстановлена у справі особа.

Незазначення вказаних обставин в обвинувальному акті робить обвинувачення неконкретизованим, порушує право ОСОБА_8 на захист від такого обвинувачення.

Крім того, відсутність посилання на чіткий алгоритм доступу до рахунку ОСОБА_9 і перерахування з нього грошових коштів на банківські картки, підконтрольні ОСОБА_8 позбавляє суд можливості зробити висновок про таємність чи відкритість таких дій, про наявність чи відсутність в діях винних осіб іншого складу злочину шахрайства.

Тому висновок суду про необхідність повернення прокурору обвинувального акту через невідповідність акту вимогам процесуального закону з наведених підстав є обґрунтованим і законним.

Інша підстава, на яку посилався суд в своїй ухвалі, як то незазначення назви області, в якій мешкає потерпіла, хоч і не є достатньою самостійною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, проте й цей недолік має бути усунутий прокурором при складанні нового обвинувального акту.

За таких обставин оскаржувану ухвалу суду можна визнати законною і обґрунтованою, а тому вона не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4