Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 1-66/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2010 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі:

головуючого судді Коренюка В.П.

при секретарі Бабич М.І.

за участю прокурора Палій Л.Л.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у місті Коростені

кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не навчається, раніше судимої 22.06.2009 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, проживала до затримання у м. Коростені по 2-му АДРЕСА_1, у вчиненні злочину, передбаченого за ст.186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

5 травня 2008 року, в денний час, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проникли до квартири АДРЕСА_2, де відкрито викрали чуже майно ОСОБА_5, зокрема куртку, вартістю 120 грн. та чуже майно ОСОБА_6, а саме: мобільний телефон марки "Sony Ericson Z 230і", вартістю 720 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора "Діджус", вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилось 18 грн., на суму 763 грн., а всього відкрито викрали чужого майна на загальну суму 883 грн., чим заподіяли потерпілим матеріальної шкоди.

Допитана в судовому засіданні по суті предявленого їй обвинувачення підсудна ОСОБА_3 винною себе визнала повністю і показала суду, що все так і було, як зазначено в резолютивній частині обвинувального висновку. Усе, що зазначено, викрали разом ОСОБА_4. ОСОБА_4 їй запропонувала зайти до знайомої ОСОБА_5, де постукали у двері та їм відчинила двері здається ОСОБА_5. Посиділи в кімнаті та порозмовляли, а потім вона попросила телефон подзвонити і вийшли з ОСОБА_4 на балкон. ОСОБА_4 запропонувала забрати телефон, на що вона погодилась. Потім вони пішли через 20 хвилин, а коли виходили, то вона вдягла на себе куртку. Коли тікали по сходам, то вона куртку залишила. Телефон спочатку знаходився у неї, а потім у ОСОБА_4. Потім вони його разом продали. Гроші виручені за телефон - знаходились у ОСОБА_4, вони їх разом тратили. Чому так вчинила не може пояснити, але дуже шкодує, що так вчинила. Чи відшкодовані збитки потерпілим їй нічого не відомо, бо вона нічого не відшкодовувала. Вона щиро розкаюється у вчиненому. Дуже шкодує, що так вчинила.

Крім повного визнання підсудною ОСОБА_3 своєї вини, її винуватість у вчиненні злочину стверджується зібраними по справі доказами.

Враховуючи, що підсудна свою вину визнала повністю, правильно розуміє суть обвинувачення, фактичні обставини справи ніким не оспорюються, судом в порядку ст.299 КПК України визнано недоцільним дослідження показань потерпілої, свідків та письмових доказів і визначено дослідити тільки характеризуючі дані на підсудну як на особу.

Оцінивши сукупність доказів, зібраних по справі, разом з показаннями підсудної ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що вина підсудної ОСОБА_3 в інкримінованому їй злочині доведена повністю і кваліфікує її дії за ст.186 ч.3 КК України, як умисні дії, що виразилися у відкритому викрадені чужого майна, вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням у житло.

Обираючи покарання підсудній ОСОБА_3, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинних намірів та причини, внаслідок яких вчинено злочин, обставини, що помякшують покарання підсудної, особу підсудної та її ставлення до вчиненого злочину.

Обставинами, що помякшують покарання підсудної ОСОБА_3, суд вважає, як вчинення злочину неповнолітньою, щире каяття та повне визнання своєї вини у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної ОСОБА_3, судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_3 характеризується посередньо, визнала свою вину повністю, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений до постановлення цього вироку, а тому суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе лише при повній ізоляції від суспільства і їй слід обрати покарання повязане з позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.321, 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого за ст.186 ч.3 КК України і призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України та за правилами ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3, шляхом поглинення покарання, призначеного їй вироком Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2009 року, остаточно ОСОБА_3 визначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 вираховувати з моменту її затримання, тобто з 10.01.2009 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази: вирішено за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2009 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити попередній тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженою, яка знаходиться під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: