Є. у. н. с. 512/290/15-к
Провадження № 1-кп/512/34/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 2 Савранського районного суду Одеської області, кримінальне провадження відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працездатного, але такого, який ніде не працює та не навчається, депутатом не являється, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Савранського районного суду Одеської області від 04.12.2008р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 07.09.2011р. згідно п. «б» ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011р. звільнений з місць позбавлення волі, судимість не знята та не погашена, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Саврань Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, повнолітнього, працездатного, але такого, який ніде не працює та не навчається, неодруженого, депутатом не являється, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, останній раз засуджений вироком Савранського районного суду Одеської області від 18.06.2014р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з встановленням двохрічного іспитового строку, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:

28.02.2015, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , спільно зі своїм братом ОСОБА_5 проходили біля домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , вступивши між собою в попередній злочинний зговір, скориставшись тим, що їхні дії ніким не будуть помічені, діючи за заздалегідь розробленим планом, згідно якого вони через незачинену хвіртку пройшли до вказаного домогосподарства, звідки таємно викрали металевий ящик розміром 1х1,2 м, вагою 200 кг, вартістю 700 гривень та металевий ящик розміром 0,8х0,8 м, вагою 100 кг, вартістю 300 гривень, після чого заволодівши викраденим, ОСОБА_4 разом з співучасником з місця події зникли, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 000 гривень.

Своїми навмисними неправомірними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вручено ОСОБА_4 16.04.2015р..

У вересні 2014, більш точну дату в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , де в одній із кімнат побачив мобільний телефон марки «NOKIA 1280», переконавшись що господар будинку ОСОБА_7 відпочиває і що його дії ні ким не помічені, таємно викрав мобільний телефон марки «NOKIA 1280» вартістю 400 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 15 гривень, після чого, заволодівши викраденим з місця події зник, завдавши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 415 гривень.

Своїми навмисними діями, які знайшли своє відображення в таємному викраденні чужого майна( крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вручено ОСОБА_5 28.02.2015р..

28.02.2015, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , спільно зі своїм братом ОСОБА_4 проходили біля домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , вступивши між собою в попередній злочинний зговір, скориставшись тим, що їхні дії ніким не будуть помічені, діючи згідно заздалегідь розробленого плану, згідно якого вони через незачинену хвіртку пройшли до вказаного домогосподарства, звідки таємно викрали металевий ящик розміром 1х1,2 м, вагою 200 кг, вартістю 700 гривень та металевий ящик розміром 0,8х0,8 м, вагою 100 кг, вартістю 300 гривень, після чого заволодівши викраденим, ОСОБА_5 разом з співучасником з місця події зникли, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 000 гривень.

Своїми навмисними неправомірними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вручено ОСОБА_5 28.02.2015р..

27.04.2015р. ОСОБА_5 було повідомлено про нову підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

Потерпілі до початку судового розгляду цивільний позов про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, заподіяної вказаними кримінальними правопорушеннями, не заявили.

В судовому засіданні обвинувачені повністю визнали себе винуватими в обсязі пред`явлених їм обвинувачень, із зазначенням часу, місця, дати та обставин вчинення злочинів.
Обвинувачені запевнили суд, що в подальшому не вчинятимуть злочинів, а також попросили суд не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як повністю визнають себе винними.
Судом з`ясовано, що показання обвинувачених є достовірними і узгоджуються з їх показаннями даними під час досудового розслідування.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими винуватості в обсязі пред`явлених їм обвинувачень, а також враховуючи те, що вони та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, тому учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, провів скорочений судовий розгляд вказаного кримінального провадження, дослідивши лише докази, які характеризують обвинувачених та можуть вплинути на призначення їм покарання.
Таким чином, суд вважає, що докази, які зібрані стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаною статтею, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Також суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаними статтями, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який в силу ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також всі обставини кримінального провадження і дані про особу обвинуваченого.
При призначенні міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які в силу ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, а також всі обставини кримінального провадження і дані про особу обвинуваченого.
ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійної роботи не має, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, по місцю мешкання характеризується посередньо, раніше засуджений вироком Савранського районного суду Одеської області від 04.12.2008р. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 07.09.2011р. згідно п. «б» ст. 3 ЗУ «Про амністію» від 08.07.2011р. звільнений з місць позбавлення волі, судимість не знята та не погашена.
ОСОБА_5 , як особа, неодружений, утриманців не має, постійної роботи не має, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, по місцю мешкання характеризується посередньо, раніше не одноразово судимого, останній раз засуджений вироком Савранського районного суду Одеської області від 18.06.2014р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з встановленням двохрічного іспитового строку.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є визнання винуватості та дача правдивих свідчень.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є визнання винуватості та дача правдивих свідчень.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння за епізодом викрадення мобільного телефону, вчинення злочину щодо особи похилого віку за епізодом здійснення крадіжки з домогосподарства ОСОБА_6 ..
Суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, підчас розгляду кримінального провадження в суді до ОСОБА_4 неодноразово застосовувалися заходи примусового приводу, а також він оголошувався у розшук, суд приходить до висновку, про неможливість застосування до ОСОБА_4 дію ст. 75 КК України, а тому обвинуваченому слід обрати покарання лише у виді позбавлення волі.
З урахуванням всіх обставин вчинення злочинів, способів вчинення злочинів, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , вчинення ним злочинів під час відбування іспитового терміну, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинувачення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, тому йому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі. Крім того суд вважає, що на підставі ст. 71 КК України доцільно визначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

На переконання суду, покарання у виді позбавлення волі, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами п.1 ч.6 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, що передбачені ст. 118 КПК України, у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66-67, 71, ст. 185 ч. 2 КК України, статтями 118, 128, 318-380 КПК України Савранський районний суд Одеської області,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Савранського районного суду Одеської області від 18.06.2014р., та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяти під варту в залі судових засідань.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з 12 годин 00 хвилин 04 листопада 2015 року.
Речові докази:

- мобільний телефон марки Nokia-1280 чорного кольору повернути власнику ОСОБА_7 ;

- два металевих ящика, розміром 1*1,2 м вагою 200кг та розміром 0,6*0,8м вагою 100кг. повернути власнику ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через суд, який постановив вирок, протягом тридцяти діб з моменту проголошення вироку.
Суддя ОСОБА_1