1Справа № 335/6570/15-к 1-кп/335/438/2015
В И Р О К
10 листопада 2015 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сімферополь, маючої середньо спеціальну освіту, не працюючої, не заміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимої,
- у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину визнала повністю. Суду пояснила, що 03 травня 2015 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 взяла золотий ланцюжок із золотим хрестиком, що знаходився на підлозі у коридорі та поклала його до себе в карман, після чого взяла гроші у сумі 1100 гривень із гаманця. У скоєному щиро кається.
Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом зясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом розяснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При визначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, особу обвинуваченої, яка повністю визнала провину і розкаялася в скоєному, активно сприяла органу досудового слідства в розкритті злочину, раніше в силу ст.89 УК України не судима, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання
Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, визнала свою провину, активно сприяла органам досудового слідства в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не виявлено.
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченої, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 можливе без ізоляції її від суспільства.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.
У позовній заяві ОСОБА_6 вказує, що ОСОБА_5 03.05.2015 року викрала золотий ланцюжок із золотим хрестиком та грошові кошти у сумі 1100 гривень.
В подальшому, під час проведення досудового слідства йому було повернуто золотий ланцюжок, але його вага була зменшена на 2,3 гр.. Вартість 1 граму золота становить 900 гривень, в зв`язку з чим шкода від укорочення золотого виробу становить 2070 гривень. Вартість викраденого золотого хрестика складає 2500 гривень. Загальна сума матеріальної шкоди складає 5 670 гривень. (2070 +2500+1100).
Крім того протиправними діями ОСОБА_5 йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 3 000 гривень.
ОСОБА_5 пред`явлений до неї позов визнала, та проти його задоволення не заперечувала.
Вирішуючи позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що доказування підстав та розміру цивільного позову у кримінальному провадженні здійснюється в цілому за правилами, встановленими КПК. На відміну від цивільного судочинства, у якому обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (ст.60 ЦПК), у кримінальному провадженні доказування виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора, оскільки вид і розмір майнової шкоди є одним із елементів у структурі обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження (предмета доказування). Вид же шкоди та її розмір, виражений у майновому (грошовому) еквіваленті і складає предмет цивільного позову. Крім того, доказування виду та розміру заподіяної шкоди у кримінальному провадженні має своєю метою не лише обґрунтування цивільного позову, а й кримінально-правове значення. Тож доказування обвинувачення, пред`явлене обвинуваченому, нерозривно пов`язане з доказуванням виду і розміру заподіяної ним шкоди. Саме тому, й обов`язок доказування майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за цивільним позовом, покладається на слідчого та прокурора.
Суд вважає, що матеріалами кримінального не встановлено зменшення ваги золотого ланцюжка на 2,3 гр. Таких доказів не надав і потерпілий.
Тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача вартості золотого хрестика в сумі 2500 гривень, та грошових коштів в сумі 1100 гривень.
Щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що вчинення протиправного діяння відносно потерпілого є психотравмуючим фактом для останнього. Тому суд погоджується, що потерпілому діями ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, розмір якої суд визначає в сумі 1000 гривень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні .
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 600 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати відсутні.
Речові докази: ланцюжок із металу жовтого кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1