Справа № 471/1386/15-к
Провадження №1-кп/471/99/15
Номер рядка звіту 18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокостянтинівка Братського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді 510 грн. штрафу, вироком Братського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді 160 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2015 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат на холодильнику побачив мобільний телефон марки «Nokia X-2», який був у використанні, після чого у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку вказаного телефону, внаслідок чого, із корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон марки «Nokia X-2» та положив до кишені своїх штанів, таким чином спричинивши ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта-оцінювача від 15.09.2015 року, матеріальну шкоду на суму 385 грн. 00 коп. Після чого, з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини злочину і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний щодо кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам злочину.

Визнання вини обвинуваченого, надані їм під час судового розгляду пояснення підтверджує вчинення злочину, в зв`язку з чим, суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24.10.2003 року зі змінами, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Так, вироком Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_4 був засуджений за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України., вироком Братського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року ОСОБА_4 був засудженй за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України тобто, умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з п. 5 ст. 89 КК України ОСОБА_4 має непогашену судимість.

Таким чином, обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, на шлях виправлення не став, має непогашену судимість, за місцем проживання характеризуються посередньо, не працює, агресивно поводиться в громадських містах, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

За таких обставин, ОСОБА_4 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, за правилами ч. 4 статті 70 та ст. 72 КК України за сукупністю злочинів перевівши покарання призначене за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року у виді 160 годин громадських робіт у покарання у виді арешту 20 днів, враховуючи те що даний вирок не виконано. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Відповідно до ч.4 статті 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Братського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року більш суворим і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Братський районний Миколаївської області суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1