АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/890/15 Справа № 703/3573/15-к Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
обвинуваченогоОСОБА_7
захисникаОСОБА_8
потерпілогоОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сміла, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 27.05.2009 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 13.04.2010 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.11.2012 року не відбута частина покарання у виді 2 років 7 місяців 15 днів позбавлення волі на підставі ст.82 КК України замінена на 2 років 7 місяців 15 днів обмеження волі, ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 04.06.2013 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 7 місяців 20 днів обмеження волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та якому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком обвинувачений ОСОБА_7 17.05.2015 року, приблизно о 09.00. годині, перебуваючи в під`їзді №4 на сходинковому майданчику між 7 та 8 поверхом дев`ятиповерхового будинку, що по АДРЕСА_3 за раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замка та вхідних дверей, проник до комори, звідки таємно із користі викрав мішок грецьких горіхів, вагою 20 кілограм вартістю 25 гривень за 1 кілограм, на загальну суму 500 гривень, який належав ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Не погодившись з вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 рокуобвинувачений ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник - адвокат ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 в своїх апеляційних скаргах вважаючи вирок занадто суворим, просять його змінити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
В обґрунтування апеляційних скарг вказують, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, незадовільний стан здоров`я (хворіє на туберкульоз), у зв`язку з чим його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Прокурор в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили вирок суду першої інстанції змінити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні та ніким не оскаржується.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що апеляційних скарг на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду не надходило, то й апеляційний перегляд в цій частині не проводиться.

Покарання обвинуваченому призначається відповідно до положень Загальної частини КК України, з додержанням вимог ст.65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного, всіх обставин справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд повинен також враховувати, що у відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вищезазначених вимог в повній мірі не дотримався та призначив занадто суворе покарання.

Призначаючи покарання суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину (за правовою кваліфікацією відноситься до тяжких злочинів, але за своїм змістом не є тяжким), позицію потерпілого, який просив суворо не карати, а також особу обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, за місцем проживання характеризується позитивно, має молодий вік, на його утриманні перебувають неповнолітні діти, має незадовільний стан здоров`я (хворіє на туберкульоз), обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про вид і розмір призначеного покарання, але не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства і призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі він повинен відбувати реально.

Зважаючи на тяжкість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, колегії суддів вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_7 можливо застосувати положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в максимальному розмірі, що у відповідності до положень ст.50 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вимогами п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є не застосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року необхідно змінити в частині призначеного покарання та застосувати відносно ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання змінити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

На підставі положень ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти із зали суду негайно.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді