Провадження № 1-кс/200/7480/15
30 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю адвоката ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні приміщенні суду у м. Дніпропетровську клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні адвокат клопотання підтримала, прохала задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснення надала аналогічні його тексту. Додатково пояснила, що доказом права власності на автомобіль є свідоцтво про реєстрацію, яке є чинним, а правочин з його купівлі-продажу недійсним не визнано. Тому, арешт підлягає скасуванню, а автомобіль поверненню його власнику.
Слідчий вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, так як тимчасова заборона на розпорядження та використання автомобілів, серед яких є і автомобіль заявника, винесена судом на законних підставах. Пояснив, що згідно з проведеною по справі судово-почеркознавчою експертизою, у низці довіреностей про зняття з обліку автомобілів, що належали ТОВ «Амстор», ТОВ «Торговий будинок «Амстор» та об`єднанню «Донецькпродторг», підпис поставлено не виконавчим директором цих суб`єктів господарювання ОСОБА_7 , а іншою особою. При допиті ОСОБА_7 заперечував факт надання ним довіреностей на відчуження автотранспорту, що об`єктивно підтверджено експертним висновком та значно заниженою ціною кожного з автомобілів, які відчужено шахрайським шляхом, від ринкової ціни на аналогічні автомобілі. Таким чином,№ 754294, ОСОБА_5 отримав з порушенням вимог чинного законодавства. Внаслідок того, що свідоцтво отримано з порушенням чинного законодавства, підстав вважати його власником автомобіля немає. При даних обставинах є усі підстави вважати, що при поверненні заявнику, який не є належним власником, так як придбавав вказаний автомобіль у неналежного власника автомобіля, він його відчужить, внаслідок чого буде неможливо повернути його дійсному власнику, у якого автомобіль дійсно викрадено.
Прокурор вважав, що скарга не підлягає задоволенню з підстав, наведених слідчим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідають за їх дії, можливості відчужувати певне своє майно до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку; відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Нормою ч. 4 цієї статті передбачено, що заборона на використання майна або заборона розпоряджатися цим майном можуть застосовуватися лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, підготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю чи частково перетворено. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що у подальшому застосування цього запобіжного заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Розглянувши клопотання та надані до нього додатки, заслухавши пояснення адвоката та слідчого, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-174, 309, 369, 371, 372 КПК України, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування заборони на використання та розпорядження майном автомобілем марки Хюндай, моделі «Санта Фе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та зобов`язання слідчих та прокурора вжити заходів щодо виключення з інформаційних баз органів МВС України відомостей про заборону на розпорядження та використання автомобіля марки Хюндай, моделі «Санта Фе», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційного скарги протягом п`яти днів зо дня її проголошення.
Слідчій суддя ОСОБА_1