Справа № 752/6110/15-к
Провадження № 1-кп/752/475/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.07.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000741 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 , 24.01.2015 р., приблизно о 17-00 год., перебуваючи неподалік СЗШ № 236 в м. Києві по вул. Ак. Заболотного, 144, побачивши ОСОБА_6 вирішив відкрито заволодіти її майном. З вказаною метою, ОСОБА_3 почав переслідувати ОСОБА_6 , та наздогнавши її, ривком руки вирвав у неї з рук сумочку, всередині якої знаходились мобільний телефон марки «LG А390» вартістю 600 грн., з двома сім картами «Київстар» вартістю по 20 грн., на рахунках якої були кошти в розмірі 39 грн., гаманець з грошовими коштами у сумі 286 грн., відкрито заволодівши її майном на загальну вартість 945 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення втік до гаражного кооперативу, де в подальшому був затриманий.
Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті та показав суду про те, що того дня він трішки випив та йшов до ТРЦ «Магелан», щось «попутало» та він зробив такий вчинок. Так, 24.01.2015 р., приблизно о 17-00 год. 18-00 год. він побачив дівчину, яка йшла з тролейбуса, пішов за нею слідом, коли нікого не було видернув сумку і почав тікати. Помітивши, що за ним женуться він викинув сумку, але його спіймали та викликали міліцію та затримали. Потерпілій сумку повернули, також він відшкодував їй моральну шкоду у розмірі 500 грн.. Щиро розкаявся у вчиненому, просив не карати його суворо.
За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів, як показання потерпілої, свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин кримінального провадження, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини кримінального провадження: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не працює, вчинив злочин середньої тяжкості суд не знаходить підстав для призначення йому найм`якшого покарання, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 186 КК України, проте, зважаючи на те, що ОСОБА_3 став на шлях виправлення, а саме намагається працевлаштуватись, подав заяву до ВРАЦС Голосіївського РУЮ у м. Києві про реєстрацію шлюбу, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, суд надходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі та застосувати правила ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України , вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -
з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон марки «LG А390» вартістю 600 грн., з двома сім картами «Київстар» вартістю по 20 грн., на рахунках яких всього 39 грн., гаманець з грошовими коштами у сумі 286 грн., що передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити їй, як законному володільцеві.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1