Справа № 466/9019/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, розлученої, із середньою освітою, не працюючої, раніше судимої, останній раз 18.05.2013 р. Шевченківським районним судом м. Львова за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу розміром 765 грн. в дохід держави, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

у с т а н о в и в:

17.04.2014 року близько 20 год. 40 хв., обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері потерпілій - ОСОБА_6 , тримаючи в руці металеву виделку, вдарила нею потерпілу в область потиличної ділянки, після чого нанесла їй ще три удари по спині металевим совком для сміття, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 садно поверхневу рану в потиличній ділянці, садна на спині, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнала та пояснила, що ОСОБА_6 є її матір`ю і вони постійно між собою конфліктують, що виражається в систематичних сварках та скандалах. Однак 17.04.2014 р. вона не наносила ударів потерпілій. Крім цього пояснила, що виделка, якою вона ніби - то завдала удар ОСОБА_6 є тупою, а металевого совка у них вдома немає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повно та об`єктивно доведена зібраними по справі доказами, а саме:

показаннями потерпілої ОСОБА_6 , даними нею в судовому засіданні про те, що 17.04.2014 р. близько 20 год. 40 хв. вона перебувала вдома разом зі своєю онукою та мила посуд на кухні. В цей час додому прийшла її донька обвинувачена ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 була агресивно налаштована, взяла в руки вилку, вдарила її у потилицю. Потерпіла почула сильний шум, відчула біль у голові, їй потемніло в очах. Вона схопилась рукою за голову та побачила кров. Після цього обвинувачена ОСОБА_5 взяла в руки металевий совок та нанесла ним їй декілька ударів по голові та по спині. Після цього потерпіла зачинилася у себе в кімнаті і викликала працівників міліції та працівників швидкої допомоги. Додатково повідомила, що обвинувачена ОСОБА_5 її б`є вже протягом тривалого часу;

показаннями свідка ОСОБА_8 даними ним в судовому засіданні про те, що він працює дільничним інспектором міліції та за час його роботи в сім`ї ОСОБА_5 і ОСОБА_6 виникали постійні конфлікти, потерпіла ОСОБА_6 неодноразово зверталася з заявами про те, що обвинувачена ОСОБА_5 наносить їй тілесні ушкодження, погрожує життю та здоров`ю. Ним неодноразово складалися протоколи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності. З цього приводу він неодноразово проводив профілактичні бесіди з обвинуваченою;

показаннями свідка ОСОБА_9 даними нею в судовому засіданні про те, що вона є сусідкою ОСОБА_6 та проживає поверхом вище. Обвинувачена ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями, поводить себе неадекватно, кричить постійно. 17.04.2014 р. вона чула крик ОСОБА_6 , як вона кликала на допомогу, кричала, що її вбивають. Вона спустилася до її квартири, однак дверей їй не відчинили. Конфлікт тривав приблизно 10 хвилин, вона викликала міліцію та швидку допомогу. По приїзду яких свідок побачила, що ОСОБА_6 ледь стояла на ногах, з її голови текла кров;

показаннями свідка ОСОБА_10 , даними нею в судовому засіданні про те, що вона працює лікарем швидкої допомоги та приїхала на виклик, в ході якого ОСОБА_6 надавала допомогу, а саме обробляла рану в ділянці голови, після чого її було госпіталізовано.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що ініціатором конфліктів завжди була потерпіла і що обвинувачена не наносила ударів ОСОБА_6 , суд до уваги не приймає, оскільки вони не перебувають в логічному зв`язку з іншими доказами, зібраними в ході судового слідства. Крім того останні є донькою та зятем обвинуваченої і мають зацікавленість у вирішенні справи на користь ОСОБА_5 .

Окрім цього винуватість ОСОБА_5 стверджується:

висновком експерта № 612 від 18.04.2014 р., з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено садно поверхневу рану в потиличній ділянці, садна на спині, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути 17 квітня 2014 р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження. (Том 1 а.с. 60);

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.12.2014 р., під час якого ОСОБА_6 показала куди саме ОСОБА_5 нанесла їй удар в голову, а саме ззаду вище потилиці та три удари совком по спині (Том 1 а.с. 37-38).

Окрім цього, ОСОБА_5 двічі притягалася до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України та потерпілою у двох випадках була саме ОСОБА_6 , чотири рази притягалася до адміністративної відповідальності за вчинення сімейного конфлікту та насильства в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_6 .

Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не стає та регулярно вчиняє неправомірні дії кримінального та адміністративного характеру по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 .

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_5 щодо пред`явленого їй обвинувачення, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими в ході судового слідства доказами та суперечать дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Здобуті в ході досудового розслідування, надані та досліджені судом докази спростовують усі розумні сумніви щодо вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй злочину.

Відтак, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачена нанесла ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, його наслідки, особу винуватої, яка раніше притягалася до кримінальної та адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарко- та психдиспансері не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують міру покарання суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченій слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1