Справа № 161/5561/14-к
Провадження № 1-кс/161/1465/14
У Х В А Л А

м. Луцьк 04 липня 2014 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву прокурора відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. В обґрунтування заяви посилається на те, що Луцьким міськрайонним судом здійснювався розгляд скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_5 від 21.03.2014 року про закриття кримінального провадження №0000110 від 19.09.2013 року, за наслідками якого, 16.06.2014 року постановлено ухвалу, якою повністю задоволено скаргу та скасовано зазначену постанову про закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 364 КК України.

В ухвалі не зазначено недоліків досудового розслідування та не зазначено переліку слідчих (розшукових) дій, які слід вчинити в ході подальшого досудового слідства.

Крім того, у тексті вказаної ухвали не узгоджується мотивувальна та резолютивна частини. Так, у мотивувальній частині зазначено, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року № 746-VII ч. 3 ст. 364 КК України виключено, що взагалі позбавляє можливості проводити досудове розслідування кримінальних проваджень вказаної категорії. Проте, у резолютивній частині зазначено про незаконність постанови про закриття провадження за ч. 3 ст. 364 КК України та її скасування.

Крім того, в ухвалі зазначено, що слідчим, в ході досудового розслідування не досліджено питання вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Проте відомості до ЄРДР внесено лише за ч. 3 ст.364 КК України і проведення досудового розслідування за ст. 365 КК України суперечило б вимогами ч. 3 ст. 214 КПК України, згідно якої здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У резолютивній частині ухвали зазначено: «В ході проведення додаткової перевірки необхідно провести слідчі та процесуальні дії у відповідності до вимог ст. 91 КПК України направлені на встановлення наявності або відсутності в діях ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України», із даної частини рішення незрозумілим залишається порядок її виконання, оскільки відповідно до ст. 215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а не у формі перевірки. Також за вказаним фактом не внесено відомості до ЄРДР за ст. 365 КК України та у матеріалах провадження наявна не скасована постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні на ч.2, ч. 3 ст. 365 КК України та додаткову кваліфікацію за ст.ст. 367, 382 КК України, яка досліджувалась під час судового розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження та є чинною.

Поряд з тим, із змісту ухвали не зрозуміло, постанова про закриття якого кримінального провадження була предметом судового розгляду, оскільки у вступній частині ухвали зазначено № 00000110 від 19.09.2013, в мотивувальній частині п`ять разів зазначено № 00000110 від 19.09.2013, а в резолютивній частині тричі зазначається № 00001105 від 19.09.2013. За таких обстави не зрозуміло, постанова про закриття якого кримінального провадження підлягає скасуванню і яке кримінальне провадження - відновленню. Згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді, де зазначається рішення по справі, зазначено № 00001105 від 19.09.2013, проте згідно даних ЄРДР провадження за таким номером та датою реєстрації не існує.

В умовах коли слідчий та прокурор вважають обсяг розслідування достатнім для прийняття кінцевого рішення та безпідставними проведення інших слідчих (розшукових) дій у зв`язку з відсутністю достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення їх мети, необхідним є отримання роз`яснення судового рішення про скасування постанови про закриття кримінального провадження, підстав та мотивів його ухвалення, з метою планування та проведення подальшого розслідування.

Просить роз`яснити своє рішення від 16.06.2014 року щодо встановлених судом обставин із посиланням на докази, що стали підставою для скасування в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України постанови від 21.03.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001105 від 19.09.2014 року або кримінального провадження № 0000110 від 19.09.2014 року, а також мотивів неврахування доводів слідчого та прокурора про законність та обґрунтованість прийнятого рішення, конкретних слідчих дій, які потрібно провести з урахуванням вимог ч.2 ст. 223 КПК України щодо підставності їх проведення.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01 грудня 2004 року положення частини другої статті 126 Конституції України "вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється" треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» рішення в судовій справі має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції будь-якого учасника судового процесу, в тому числі прокурорів, захисників, представників юридичних чи фізичних осіб.

Незалежність суддів при розгляді конкретних судових справ має забезпечуватись і в самому суді. У зв`язку з цим неприпустимими є витребування від судді будь-якої інформації чи довідок про хід та перспективи розгляду справи, іншої інформації, яка може надаватися лише сторонам у справі та іншим особам, визначеним процесуальним законодавством, а також відомостей, які становлять таємницю нарадчої кімнати.

При розгляді заяви встановлено, що прокурор просить суд не роз`яснити, а мотивувати йому ухвалу від 16.06.2014 року. Оскільки прокурору не зрозумілі мотиви та обставини, на які посилався суд при постановленні вказаної ухвали.

Таким чином прокурор просить суд вказати йому мотиви та обставини, на які посилався

суд при постановленні ухвали від 16.06.2014 року. Однак всі мотиви та обставини, які враховувались судом чітко вказані в ухвалі суду від 16.06.2014 року. Надання додаткових пояснення щодо мотивів та обставин, врахованих при постановленні ухвали є прямим порушенням таємниці нарадчої кімнати.

Оскільки заявник не вказує в своїй заяві будь-яких незрозумілих частин рішення, а вимагає надання посилання на докази, мотивів неврахування доводів слідчого і прокурора про обґрунтованість прийнятого рішення. Однак ст. 380 КПК України чітко передбаченно, що суд може роз`яснити судове рішення, якщо воно є незрозумілим, а не надавати пояснення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що складовою частиною ухвали суду є мотивувальна частина в якій чітко зазначено мотиви та посилання на докази, на які посилався суд при прийнятті судового рішення. При цьому надання будь-яких інших додаткових пояснень з приводу мотивів прийняття судового рішення, врахування чи неврахування тих чи інших доказів є прямим порушенням таємниці нарадчої кімнати та принципу незалежності судді. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

При цьому судом не приймається до уваги посилання прокурора на правильність номера кримінального провадження вказаного в ухвалі суду від 16.06.2014 року. Оскільки ст. 379 КПК України передбачено, що за заявою заінтересованої особи суд має право виправити описки. Однак суд не наділений повноваженнями шляхом роз`яснення судовго рішення усувати описки.

Керуючись Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин першої, другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 01 грудня 2004 року, постанови Пленуму ВСУ 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», постанови Пленуму ВСУ 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», ч. 1 ст. 379, ч. 1 ст. 380 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити прокурору відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3 у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1