АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту з забороною покидати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 до 04 лютого 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, маючого малолітню дитину, працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ч.1 ст. 263 КК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що наявні в матеріалах дані вказують на відсутність необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів з визначенням застави в розмірі 300 мінімальних заробітних плат. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на наявність підстав для застосування такого виду запобіжного заходу. Однак, на думку прокурора, слідчий суддя не дослідив належними чином надані йому матеріали провадження та прийшов до необґрунтованих висновків з приводу того, що необхідність у триманні підозрюваного від вартою не виправдовує наявних ризиків. Так, прокурор звертає увагу на те, що під час затримання ОСОБА_6 , останній мав при собі вогнепальну зброю, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його дій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки слідчим не доведено підстав для продовження строку тримання під вартою. Заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного, оскілки з сплином певного часу вони зменшилися, а нових слідчим не наведено.

З урахуванням вказаного, а також даними про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу: цілодобового домашнього арешту, який зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду та роз`яснив наслідки невиконання обов`язків, зокрема те, що до підозрюваного може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що слідчий не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Так, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Таким чином, приймаючи до уваги вище наведене та ті обставини, що слідчим нових ризиків ніж ті, що були вказані раніше, не наведено, враховуючи дані про особу підозрюваного, який працює, має малолітню дитину, постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для утримання особи під вартою.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення та були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким не має.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний може продовжити вчинення кримінального правопорушення є безпідставними, зважаючи на умови застосованого слідчим суддею запобіжного заходу.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту з забороною покидати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 до 04. Лютого 2016 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/65/2016 Категорія ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1