Справа №12-141/10 27.07.2010 27.07.2010 27.07.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 466/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст. 199 ч.1 КК України інстанції ОСОБА_1
Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Кателіна В.П., Гребенюк В.І.,

за участю прокурора Данчука В.М.

засудженого ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 червня 2010 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого 11.12. 2003 року Вознесенським місцевим міським судом Миколаївської області за ст. 199 ч.1, 69 КК України на один рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на один рік, з покладеними обовязками повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично зявлятися в інспекцію на реєстрацію,

скасовано покарання з випробовуванням і направлено засудженого для відбування покарання.

Згідно постанови суду, ОСОБА_3 перебував на обліку у Вознесенському міжрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції з 5.03 2004 року, за вироком Вознесенського місцевого міського суду Миколаївської області від 11.12.2003 року, яким він був засуджений за ст.. 199 ч1,69 КК України на 1 рік 06 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на один рік, з покладеними обовязками повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи; періодично зявлятися в інспекцію на реєстрацію.

ОСОБА_3 неодноразово викликався до кримінально-виконавчої інспекції, але ні одного разу не зявлявся.

16.08. 2004 року, Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївської області, відносно ОСОБА_3 заведено розшукову справу за № 1104054 відносно відповідно до якої проводилися оперативно-розшукові заходи щодо встановлення його місця перебування.

8.04. 2010 року, ОСОБА_3 був доставлений до Вознесенського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції де пояснив, що після засудження, у звязку з сімейними обставинами, він переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 де проживає і до теперішнього часу.

18.05. 2010 року, Вознесенський міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції звернувся до суду з поданням про скасування відносно засудженого ОСОБА_3 покарання з випробовуванням, і направити його для відбування реального покарання за вироком Вознесенського місцевого міського суду Миколаївської області від 11.12.2003 року.

4 червня 2010 року, постановою Вознесенського міськрайоного суду Миколаївської області, ОСОБА_3 направлено для відбування покарання одного року шести місяців позбавлення волі, призначеного йому вироком Вознесенського місцевого міського суду Миколаївської області від 11.12.2003 року.

В апеляції ОСОБА_3, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Зазначив, що після засудження йому не розяснювалось про необхідність зявлятися до Вознесенського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію, а також повідомляти її про зміну місця проживання. Йому не приходили повідомлення про необхідність зявлятися на реєстрацію, а тому вважав, що він відбув покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 які підтримали апеляцію, думку прокурора, який просив постанову суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробовуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обовязків, визначених ст. 76 КК України.

Відповідно до подання Вознесенського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції від 17.05 2010 року, відносно засудженого ОСОБА_3 направлено до суду матеріали, для вирішення питання про скасування покарання з випробовуванням і направленням його в міста позбавлення волі з тих підстав, що перебуваючи на обліку у інспекції він неодноразово викликався до органу, але ні одного разу не зявлявся.

Проте, із матеріалів справи не вбачається ніяких даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 отримував повідомлення Вознесенського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції на протязі 2003 та 2004 роках про його виклики до органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого протягом іспитового строку, та інші профілактичні дії, які застосовувались до нього.

Як пояснив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_3, про що свідчить протокол судового засідання, після постановлення вироку судом, протягом одного року він проживав у своїх батьків за адресою вказаною у вироку суду, тобто у м. Вознесенську Миколаївської області, вулиця Лісна, 54, а потім переїхав на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 де і проживає до теперішнього часу. Про те, що відносно нього Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївської області, заведено розшукову справу відповідно до якої проводилися оперативно-розшукові заходи щодо встановлення його місця перебування, він не знав. У звязку з зміною паспорту, на весні 2010 року сам зявився до Вознесенського МВВ УМВС де йому повідомили, що він в розшуку.

Колегія суддів вважає, що судом не були перевірені фактичні обставини справи, судом формально і однобічно були досліджені докази про порушення ОСОБА_3 покладених на нього обовязків, які були наведені в поданні Вознесенського МК КВІ, не взято до ували пояснення ОСОБА_3, які він давав в судовому засіданні і мають істотне значення для правильного вирішення питання про застосування до останнього вимог ч.2 ст. 78 КК України.

Також суд не звернув уваги на те, що подання Вознесенського МВ КВІ щодо скасування покарання з випробовуванням і направлення засудженого для відбування покарання, було направлено до суду в травні 2010 року, тобто після відбування ним іспитового строку, який закінчився в грудні 2004 року.

Врахувавши наведене колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи, суду слід повно дослідити матеріали, перевірити доводи подання і засудженого, та прийняти відповідне рішення.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 червня 2010 року відносно ОСОБА_3 скасувати, справу повернути до того ж суду на новий судовий розгляд.

Головуючий:

Судді: