Справа № 333/5876/15-к
Провадження № 1-кп/333/560/15
В И Р О К
Іменем України
10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, освіта середньо спеціальна, не працюючої, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

-23.07.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України засуджена до штрафу у розмірі 850 гривень;

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучі раніше притягненою до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не стала і знову скоїла кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 26.07.2015 року, у період часу з 18 години 02 хвилини до 18 години 05 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у торговій залі магазину «Єва-104», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, буд. 34, будучі впевненою, що її дії ніхто не помітить, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, викрала майно, що належить ТОВ «РУШ», за наступних обставин.

26 липня 2015 року, о 18 годині 02 хвилини, ОСОБА_5 , знаходячись у торговій залі вищевказаного магазину, шляхом вільного доступу зі стелажу з аксесуарами, таємно викрала жіночий гаманець червоного кольору, модель WS2015-2-5, вартістю 58 гривень 25 копійок, який сховала до своєї сумки.

Далі, о 18 годині 05 хвилин, 26 липня 2015 року, ОСОБА_5 , не зупиняючись на досягнутому, направилася до стелажу із засобами догляду за волоссям, звідки шляхом вільного доступу, таємно викрала одну маску для вирівнювання волосся «Індола Іннова», об`ємом 200 мл., вартістю 202 гривні, яку також сховала до своєї сумки.

Після цього, ОСОБА_5 разом з викраденим майном, пройшла повз касу магазину, не сплативши при цьому за вищевказану продукцію.

В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядилася на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ТОВ «РУШ» був спричинений матеріальний збиток на загальну суму 260 гривень 25 копійок.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винною у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та пояснила, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказаний злочин і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснила, що 26 липня 2015 року, вона знаходилася у магазині Єва по вулиці Чумаченко у м. Запоріжжі. Переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, вона тайно поклала у сумочку жіночий гаманець червоного кольору та маску для волосся «Індола Іннова». Викрадене майно вона в подальшому продала, отримані грошові кошти витратила на особисті потреби. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає у повному обсязі.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються. При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.

У судовому засіданні оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 .
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченої та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останньої.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість останньої, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 повністю доведена і її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, обставини справи, особу обвинуваченої, яка повністю визнала провину і розкаявся у скоєному, раніше судима, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, обвинувачена за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачена повністю визнала вину, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяла встановленню істини у справі. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, даних про її особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного злочину, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачена на теперішній час загрози для суспільства не становить, має на утриманні малолітню дитину, соціально адаптована, має міцні соціальні зв`язки, підстав очікувати продовження обвинуваченою вчинення злочинів суд не встановив.
При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченої можливо без реального відбування нею покарання, але в умовах контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченою умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченої з метою захисту суспільства.
Крім того, суд вважає, що покарання обвинуваченій повинно бути призначено за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки до повного відбуття покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, ОСОБА_5 вчинила новий злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарання не підлягають і виконуються окремо. У зв`язку з цим, вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року слід виконувати окремо.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вирішуючи питання про цивільний позов ТОВ «РУШ» заявлений до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, з яким обвинувачена погодилася повністю, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на положення ст. 174 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України та ст. 128 КПК України та визнання обвинуваченою ОСОБА_5 позову ТОВ «РУШ» на суму 260 гривень 25 копійок, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю у зазначеному розмірі у відшкодування матеріальної шкоди.

Судові витрати у кримінальному провадження відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно зі ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ч. 1 ст. 71 ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2015 року виконувати окремо.

До набрання вироку законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід особисте зобов`язання.
Цивільний позов ТОВ «РУШ» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 260 (двісті шістдесят) гривень 25 копійок.
Речові докази:
-один CD-R диск «TITANUM» 700 Мв, білого кольору з відеозаписом з камер спостереження торгової зали магазину «Єва-104» за період часу з 18.00 до 18.10. 26.07.2015 року, залучений до матеріалів кримінального провадження № 0003546, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0003546.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1