АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/285/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2015 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 і застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 т.189, ч.3 ст.357 КК України, і в даному випадку існує ризик того, що підозрюваний, у випадку незастосування до нього запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим під час розгляду клопотання не доведено недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого СВ ТМВ ОСОБА_10 та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що підозрюваному інкриміновано вчинення злочинів, один з яких є тяжким, а тому в даному випадку існує ризик, що він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Додатково просить суд врахувати відомості про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється пов`язаний із застосуванням насильства, вчинений з особливою зухвалістю, і те, що потерпілим від протиправних дій ОСОБА_7 є не лише ОСОБА_11 , а й ОСОБА_12 , який на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні;

- захисник підозрюваного просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу. Свої вимоги мотивує тим, що у матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також вказує на відсутність належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Вважає, що слідчий суддя не дослідив у судовому засіданні і дав невірну оцінку долученим до клопотання слідчого матеріалам, які на думку захисника, не містять даних про вчинення ОСОБА_7 злочинів.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, підозрюваного, який відмовився давати пояснення з приводу пред`явленої підозри, захисника, який просив його скаргу задовольнити з наведених у ній підстав, а скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів з`ясувала наступні обставини.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам.

З наданих суду матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком понад п`ять років.

Так, з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 296, ч.2 ст. 189, ч.3 ст.357 КК України, вбачається, що 11 жовтня 2015 року близько 04 год. він разом із ОСОБА_13 , перебуваючи неподалік розважального комплексу «Максим», що по вул. Білецькій, 1 в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують дотримання правил поведінки в побуті, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, безпричинно спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 та викрали його службове посвідчення УСБУ в Одеській області, за повернення якого в подальшому вимагали грошові кошти в сумі 1500 доларів США.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні даними показань потерпілого ОСОБА_11 та протоколу пред`явлення осіб для впізнання, з яких вбачається що при проведенні вказаних слідчий дій потерпілий послідовно у категоричній формі стверджував, що 11 жовтня 2015 року близько 04 год. 00 хв. невідомі особи, серед яких він пізніше упізнав ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , безпричинно нанесли йому удари кулаками та ногами в різні частини тіла, забрали у нього службове посвідчення співробітника СБУ та в подальшому цього ж дня, діючи спільно, вимагали 1500 доларів США за його повернення. Також, під час проведення упізнання потерпілий підтвердив, що службове посвідчення з кишені його куртки витягнув саме ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що в судовому засіданні не було досліджено доказів і не встановлено обставин, що свідчать про доведеність пред`явленої підозри, а також, що протокол впізнання є недопустимими доказом, не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогах закону.

Так, з журналу судового засідання від 14 жовтня 2015 року вбачається, що слідчим суддею було оголошено та досліджено усі додані до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріали, які відповідно до положень ст.84 КПК України являються доказами у кримінальному провадженні.

Захисником не доведено і в судовому засіданні не встановлено обставин, які би підтверджували, що потерпілий мав візуальний контакт із підозрюваним безпосередньо перед проведенням впізнання. Крім того, результати даної слідчої дії повністю узгоджуються з даними протоколу попередньо проведеного допиту потерпілого, під час якого він описав зовнішній вигляд осіб, які вчинили відносно нього злочин, і детально повідомляв ознаки, за якими зможе їх упізнати. Також, є надуманими доводи захисника про зазначення процесуального статусу ОСОБА_7 як свідка у протоколі впізнання від 12 жовтня 2015 року, оскільки він у ньому зазначений одним із чотирьох осіб, пред`явлених для впізнання, і даний протокол ОСОБА_7 підписав саме як упізнана особа.

Також, з матеріалів провадження та пояснень ОСОБА_7 в судовому засіданні вбачається, що він не одружений, власного житла і утриманців не має, тимчасово проживає в орендованій квартирі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, судимість за який погашена.

За наведених обставин та з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного кримінальних правопорушень і характеру та обставин їх вчинення, колегія суддів приходить до переконання, про наявність ризику, що підозрюваний може ухилятися від слідства і суду, а тому застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим і відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.

Разом з тим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що прокурором не доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним у клопотанні слідчого ризикам.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, врахував відомості про особу підозрюваного, який є молодого віку, працює і характеризується позитивно, а тому обґрунтовано відмовив у триманні його під вартою та обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про неврахування слідчим суддею обставин, які передбачені ст.178 КПК України і повинні бути оцінені ним при обранні запобіжного заходу.

Даний висновок слідчого судді, з яким погоджується і колегія суддів, відповідає вимогам ч.4 ст.194 КПК України, за змістом якої слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні слідчого, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у цьому клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурора доведені лише твердження про існування ризику, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Однак, жодних обставин на підтвердження того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе цьому запобігти, в апеляційній скарзі не наведено, а тому вказані твердження прокурора є необґрунтованими і не спростовують висновків слідчого судді про відсутність підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність у даному провадженні інших потерпілих виходять за межі судового розгляду і відповідно до ч.3 ст.404 КПК України не можуть бути взяті до уваги, так як клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу таких відомостей не містить, їх доказів до нього не долучено і в судовому засіданні слідчим суддею ці обставини не досліджувались.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, з урахуванням як тяжкості кримінального правопорушення, так і конкретних обставин його вчинення, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м.Тернополя ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2