Код суду 233 Справа № 233/6862/15-к
Вирок
Іменем України
13 січня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 260 ч. 2 КК України, суд -
Для подальшої участі у незаконному збройному формуванню, ОСОБА_4 було направлено до м. Макіївка Донецької області, де він склав письмову згоду на участь у НЗФ «ДНР» та йому було надано у використання камуфляжний одяг і вогнепальну зброю-самозарядний карабін «Симонова», та зараховано у 4-й взвод батальйону «8 рота», пунктом дислокації якого є захоплена бойовиками школа-інтернат, що розташована у Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області, що є незаконним збройним формуванням, непередбаченим законами України, що входить до структури терористичної організації «ДНР».
Після зарахування ОСОБА_4 , який підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей і завдань, поділяючи мету створення та функціонування терористичної організації «ДНР», а саме: зміну меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, маючи злочинний намір на участь у складі непередбачених законом збройних формувань, було направлено до м. Мар`їнка Донецької області, де йому було поставлено задачу чергувати та здійснювати пропускний режим на блокпосту, де розташована лінія розмежування, перевіряти документи у населення із установкою виявлення ДРГ з боку України та ведення вогню проти військових збройних сил України. Між чергуваннями на блокпосту ОСОБА_4 дислокувався у невстановленій будівлі, розташованій у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області.
Приблизно у середині червня 2014 року ОСОБА_4 із вищезазначеною установкою, дислокуючись в м. Макіївка, аналогічно чергував на блокпосту у АДРЕСА_3 за графіком дві доби на посту, три доби у будівлі школи-інтернату, розташованій у АДРЕСА_4 .
Приблизно у середині липня 2014 року, ОСОБА_4 було передислоковано до лісопосадки у с. Зуєвка Донецької області, де він приблизно протягом десяти діб разом із 20 іншими учасниками НЗФ батальйону «Оплот», знаходився із установкою ведення нагляду за переміщенням техніки та представників ЗСУ.
Продовжуючи протиправну діяльність, ОСОБА_4 знову передислокувався до школи-інтернату, розташованій у Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області, де ніс службу на кухні, а 08.08.2014 року прийняв рішення про вихід з незаконного збройного формування і 17.08.2014 року, після складання письмової заяви, добровільно вийшов із незаконного збройного формування, що входить у структуру терористичної організації «ДНР», чим закінчив свою злочинну діяльність, яка тривала у період з 15.05.2014 року по 17.08.2014 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що десь в середині травня 2014 року він посварився з дружиною, внаслідок чого був дуже знервований, ображений на неї. В цей же день він побачив по телевізору оголошення про набір до лав, так званої, «ДНР», де було зазначено, що за роботу на кухні платитимуть 1500 грн. на місяць. Він вирішив поїхати до м. Донецька та записатись туди на роботу. 15.05.2014 року він приїхав до обласної адміністрації, пройшов співбесіду і написав заяву про вступ до «ДНР». Після цього його разом з іншими хлопцями на «Газелі» перевезли до школи-інтернату в м. Маківка, де з ним знову проводили співбесіду. Потім йому видали два комплекти військової форми, направили працювати до їдальні. Він також регулярно виїжджав на чергування на блокпости у м. Мар`їнка, у м. Красногорівка, ніс службу за графіком два дні на блокпості три дні в їдальні у школі-інтернаті. Також чергував в липні 2014 року в лісосмузі біля с. Зуєвка. На чергування йому видавали зброю карабін, заряджений десятьма бойовими набоями, і ще давали дві пачки набоїв додатково. В його обов`язки на блокпостах входила перевірка людей і транспортних засобів з метою виявлення наркотиків, зброї, а в лісопосадці стеження за переміщенням техніки та живої сили збройних сил України. Територія школи-інтернату в м. Маківка була огороджена, був пропускний режим, охорона. Його взвод ніколи не брав участі в бойових сутичках, він сам інших злочинів, крім того, в скоєнні якого він зараз обвинувачується, не скоював, жодного разу не стріляв зі зброї, ніхто його цьому не вчив. За три місяці його служби йому заплатили лише 500 грн., і він вирішив повернутися додому, написав відповідну заяву, здав формений одяг та взуття, і поїхав. В теперішній час усвідомив, що поступив нечемно, що його дії мали злочинний характер, щиро розкаявся в скоєному.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєний злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 260 КК України як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках в диспансерах за місцем проживання не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі на строк, в межах санкції частини статті, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо не застосовувати додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки не встановлено корисного мотиву скоєння злочину.
Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, має обов`язок по вихованню та утриманню трьох малолітніх дітей, щиро розкаявся в скоєному, співпрацював з органами досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості, і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Відомості про речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя