Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2010 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шевцової Н.В.

при секретарі Бондар Г.В.

за участю прокурора Мельника О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Знам'янка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розведеної, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, працюючої дояркою у Знам'янському психоневрологічному інтернаті з геріатричним відділенням, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 «а»,

за ст. 166 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_1 здійснила злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.

ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, якого виховує одна, тобто за відсутності чоловіка, з яким вона офіційно розведена, і який участі у вихованні дитини не приймає.

ОСОБА_2 з 10.02.2007 року і по теперішній час перебуває на обліку у кримінальній міліції у справах дітей (КМСД) Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області як такий, що вчинив злочин. Так, постановою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.06.07, до ОСОБА_2, якого визнано винним у скоєні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано примусові заходи вихованого характеру.

Сама ОСОБА_1 з 25.01.2007 року знаходиться на обліку у кримінальній міліції у справах дітей (КМСД) Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області як така, що ухиляється від виконання передбачених законодавством обовязків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7. Підставою для постановлення на облік стала постанова Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.01.07, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні упродовж 2006-2007 р.р. правопорушення передбаченого ст. 184 КУпАП, тобто ухилення від виконання передбачених законодавством обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитиною є особа віком до 18 років (повноліття).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків, відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Стаття 48 Конституції України закріплює право людини на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На батьків, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, покладається обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

ОСОБА_1, достовірно усвідомлюючи, що обовязки по вихованню неповнолітнього сина, піклування про його фізичний, духовний і моральний розвиток, та створення належних умов для розвитку його природних здібностей покладено на неї як матір, незважаючи на той факт, що у 2007 році її син притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а також той факт, що у 2007 році постановою суду її визнано винною в ухиленні від виконання батьківських обовязків по вихованню неповнолітнього сина, продовжуючи систематично ігнорувати свої батьківські обовязки, передбачені вищевказаними нормами чинного законодавства, які в той же час є загальноприйнятими людськими засадами материнства, будучи матір'ю, упродовж 2008-2009 р.р. злісно не виконувала обов'язки з виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, не забезпечувала його матеріальні потреби, права та інтереси, не створила необхідні побутові умови для його нормального розвитку. Як наслідок відсутності дієвого контролю з боку матері, неповнолітній ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, 14.01.09 скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, який є злочином середньої тяжкості. 18.03.09 неповнолітнього притягнено у якості обвинуваченого за вчинення вказаного злочину, а кримінальну справу № 9-0016, 26.03.09 з обвинувальним висновком скеровано до Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області. При цьому, відповідно до обставин скоєння злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, співучасником ОСОБА_2 був неповнолітній ОСОБА_3, який раніше судимий.

В ході досудового слідства по кримінальній справі № 9-0016, ОСОБА_1 постановою слідчого визнана представником неповнолітнього ОСОБА_2, у звязку з чим достовірно знала про факт вчинення злочину, обставини його скоєння та наслідки.

У порушення ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог яких батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, свого народу, своєї Батьківщини та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не зробивши належні висновки щодо подальшого виховання сина, з огляду на вчинений раніше сином злочину, ОСОБА_1, не дивлячись на неодноразове проведення працівниками КМСД Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області з нею профілактичних бесід, злісно самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по належному вихованню та утриманню сина, належним чином не забезпечила його людські матеріальні потреби та не створила необхідні побутові умови, а також не заснувала необхідну родинну атмосферу, в якій дитина могла б виховуватись в дусі порядності та моральності.

Як наслідок бездіяльності зі сторони ОСОБА_1, в частині злісного невиконання обовязків по догляду за своїм неповнолітнім сином, постановою слідчого СВ Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 11.12.09, ОСОБА_2 притягнено у якості обвинуваченого по кримінальній справі № 9-0418 за ч. 3 ст. 185 КК України. Тобто на відміну від вищевказаного злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, вчиненого ОСОБА_2 14.01.09, який є злочином середньої тяжкості, 11.12.09 останнього притягнено до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, кваліфікований як «таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло». Метою вчинення злочину, було отримання грошових коштів від реалізації добутого злочинним шляхом майна, та витрачання їх власні потреби. 03.02.10 кримінальну справу № 9-0418, за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України, скеровано до Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області для розгляду по суті.

Таким чином, причиною того, що ОСОБА_2 упродовж 2009 року не став на шлях виправлення і вчинив нові злочини, у тому числі у співучасті з особою раніше судимою, стало відчуття останнім безконтрольності своєї поведінки і невимогливості до нього з боку матері, нехтування останньою обовязками з виховання неповнолітнього сина, у т.ч. з приводу попередження можливостей спілкування її сина з особами, які схильні до антигромадського способу життя.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину визнала повністю, пояснила, що дійсно неналежно здійснювала догляд за своїм сином, в результаті чого він скоїв тяжкі злочини. В скоєному щиро кається, просить суд її суворо не карати.

У відповідності з ч. 3 ст. 299 КПК України докази по справі судом не досліджувалися, за згодою підсудної та прокурора, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 обставини справи, викладені в обвинувальному висновку не оспорює.

Оскільки обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюються, суд вважає вину підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України за ознаками: злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки - доведеною.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного підсудною закінченого злочину, який закон класифікує як злочин середньої тяжкості, особу підсудної, що вона раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання.

До обставин, які пом'якшують покарання ОСОБА_1 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_1, особу підсудної, наявність обставин, які пом'якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують її покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної можливо без ізоляції від суспільства та можливо застосувати до неї положення ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 93-1, 323 324, КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України і призначити покарання за ст. 166 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1(один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб після проголошення вироку.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду Шевцова Н.В.