Єдиний унікальний номер 233/6768/14-к
Номер провадження 11-кп/775/381/2015

УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівки Донецької області, українця, інваліда 1 групи, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_9 2008 р.н., та ОСОБА_10 2012 р.н., мешкаю чого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду 455,04 грн. та моральну шкоду 1000 грн, а всього 1455,04 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_8 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_8 31 жовтня 2014 року о 10-40 год. знаходився у службовому кабінеті № 410 головного архітектора, який розташований у будівлі міського виконавчого комітету по вул. Леніна, 260 м. Костянтинівка Донецької області, де з архітектором ОСОБА_11 узгоджував деталі побудови, як підрядчик, торгівельної споруди на території міста в районі розташування житлових будинків. В цей же час, ОСОБА_6 , як представник правозахисної організації, разом з мешканцями міста ОСОБА_12 та ОСОБА_13 увійшли до вказаного кабінету, та почали виказувати протести щодо будівництва магазину неподалік їхніх домів, розташованих по АДРЕСА_2 . В ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла сварка. В ході сварки ОСОБА_8 став відчувати неприязнь по відношенню до ОСОБА_6 , на підставі чого він, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , чим умисно заподіяв останньому забиту рану правої надбрівної дуги, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку, в зв`язку з тим, що не встановлено достатньо доказів його винуватості. Вважає, що це змова проти нього, метою якої є корисний аспект, щоб заробити грошей завдяки цивільним позовам. На його думку, потерпілий ОСОБА_14 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , перебувають у змові, оскільки вони члени однієї суспільної організації та мешканцями одного дома, які виступають проти забудови.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав заяву, в якій просив розглядати його апеляційну скаргу без участі його та захисника ОСОБА_18 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора та потерпілого, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Суд, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_8 , кваліфікації його дій, призначив йому законне та справедливе покарання.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду справи свою провину не визнав та підтвердив, що в зазначений у вироку день та час, знаходився у кабінети головного архітектора міста ОСОБА_11 , коли туди увірвався ОСОБА_6 з групою мешканців житлових будинків, біля яких відбувалося будівництво. Під час сварки між ними, його почали штовхати, документи зі столів впали на підлогу, які він почав підіймати. Коли він підвівся, то почув крик ОСОБА_19 , що його побили та йому потрібна допомога. Він потерпілого не чіпав, вважає, що останнього міг вдарити ОСОБА_15 , раніш судимий.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та правильно послався у вироку на покази потерпілого та свідків, встановлені докази.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності, покази потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив у суді, що саме обвинувачений ОСОБА_8 під час сварки рукою наніс йому один удар в обличчя та розсік праву брів. Наполягав на задоволенні цивільного позову.

Також правильно суд у вироку послався на показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , які не визивають сумніву в їх достовірності, які підтвердили показання потерпілого, що саме ОСОБА_8 наніс удар в обличчя потерпілому.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий та зазначені свідки знаходяться у зговорі, нічим не підтверджуються. Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_19 та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 є зацікавленими особами, в суді також підтвердження не знайшли.

Обвинувачений трактує показання свідка ОСОБА_21 на свій розсуд в частині, що той не бачив момент нанесення удару саме ним та стверджує, що зазначений удар Житнікову міг нанести свідок ОСОБА_15 . Між тим, ОСОБА_22 не заперечував, що тілесне ушкодження Житнікову було заподіяно саме під час сварки між зазначеними особами, ОСОБА_23 та ОСОБА_19 . Між тим, ОСОБА_22 не казав в суді, що кримінальне правопорушення щодо потерпілого скоїв хтось інший, в тому числі ОСОБА_15 . Таким чином, доводи обвинуваченого, що показання свідка ОСОБА_22 підтверджують його невинуватість, не є слушними та не спростовують той факт, що саме він, ОСОБА_23 , скоїв кримінальне правопорушення. Ні в суду першої інстанції, ні у колегії суддів апеляційного суду, немає підстав ставити під сумнів показання потерпілого та свідків про те, що саме обвинувачений заподіяв легке тілесне ушкодження потерпілому.

Суд обґрунтовано послався у вироку на висновки судово-медичної експертизи, згідно з якою у ОСОБА_6 виявлена забита рана правої надбрівної дуги, яка утворилася від дій тупого предмета з обмеженою поверхнею, від нанесення не менш одного впливу, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я /15-16/.

Аналіз наведених доказів, в їх сукупності, свідчить про обґрунтованість висновків суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що знайшло своє повне підтвердження під час судового розгляду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції у своєму вироку дав належну оцінку всім зазначеним у вироку доказам, повний аналіз показанням самого обвинуваченого, потерпілих, свідків, давши їм належну правову оцінку.

Призначаючи покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які є посилання в апеляційній скарзі.

За таких обставин суд визначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції кримінального закону, на підставі якого його засуджено, в мінімальному розмірі штрафу.

Призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Даних, які б свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 допущено неправильне застосування кримінального закону чи істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: