Справа № 2018/7573/2012
н/п 1-в/640/162/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», -
До Київського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженої ОСОБА_4 , в якій вона просить звільнити її від відбування покарання призначеного Київським районним судом м. Харкова за вироком суду від 17.10.2013 р. на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вона має неповнолітню дитину 2002 р. народження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення даної заяви не заперечував, оскільки ОСОБА_4 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 р.».
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява засудженої про її звільнення від відбування призначеного судом покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2013 р. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, 185 ч.2, ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України та засуджено з застосуванням ст. ст. 70 ч.1, 4 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки іспитового строку.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2013 р. набрав законної сили.

Засуджена ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи сповіщена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника. До подання додаються довідки про заохочення і стягнення, особова справа засудженого та інші документи, необхідні для вирішення питання про застосування амністії.

Ст. 10 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом стосовно кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого під час відбування покарання.

За правилами п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України підлягають особи: (п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році») не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлена батьківських прав.

ОСОБА_4 проти застосування до неї амністії не заперечує, про що свідчить її заява, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочини, за скоєння яких була засуджена ОСОБА_4 відносяться до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_4 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2014 році» і підстав для не застосування норм зазначеного закону відсутні, та вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2013 р. яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, 185 ч.2, ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України та засуджено з застосуванням ст. ст. 70 ч.1, 4 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на 3 роки іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя