Справа № 308/5274/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.01.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Минай, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, неодружений, раніше неодноразово судимий і, зокрема, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2015 року й остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки чотири місяці.
Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного затримання - 14.04.2015 року. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, працюючий тимчасово у приватного підприємця, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
На підставі ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки й зобов`язано без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати на постійне місце проживання за кордон, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишено попередній - особисте зобов`язання.
Ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 солідарно судові витрати в розмірі 184,14 грн. у дохід держави за проведення дактилоскопічної експертизи.
Речові докази : батарею опалення на 5 ребер та батарею опалення на 8 ребер, які знаходяться на відповідальному зберігання у потерпілого ОСОБА_9 , залишено у розпорядженні останнього.
Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними за вчинені кримінальні правопорушення за таких обставин.
27 березня 2015 року приблизно о 18-ій годині 38 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, який у нього виник до часу проникнення до приватного будинку, таємно, шляхом розбиття скла на гаражному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , проник до вказаного приміщення, звідки мав намір викрасти чуже майно для його подальшого обертання на свою чи третіх осіб користь, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця із причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці події був затриманий потерпілим ОСОБА_10
06 квітня 2015 року приблизно о 10-ій годині, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , проникли до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали 2 секції батарей опалення (по 5 ребер кожна), вартість яких становить 120 гривень за одиницю, та батарею опалення на 8 ребер, вартістю 192 гривні, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 432 гривні.
06 квітня 2015 року приблизно о 20-ій годині, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , проникли до приміщення будинку АДРЕСА_5 , звідки намагались таємно викрасти батареї опалення, вартістю 408 гривень, однак не довели свій злочинний умисел до кінця в зв`язку тим, що під час переміщення демонтованої батареї ОСОБА_7 ненавмисно спричинив собі тілесне ушкодження ноги, і в зв`язку із чим обвинувачені не змогли заволодіти чужим майном із причин, що не залежали від їх волі, оскільки не мали реальної можливості розпорядитися майном та обернути його на свою чи третіх осіб користь.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х :
- прокурор прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_6 , не оспорюючи вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , а також фактичні обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 та призначене йому за скоєні злочини покарання, вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що, приєднуючи обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України частково невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2014 року, суд не врахував те, що ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення до ухвалення вищевказаного вироку, в зв`язку з чим судом було порушено вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 19.05.2015 року й остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки чотири місяці. У решті вирок залишити без змін. Крім того, просить під час апеляційного розгляду справи дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме довідку з УМВС України, що стосується його судимості, та копії ухвалених щодо нього судових рішень;
- обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що кримінальне провадження розглянуто однобічно, оскільки судом не надано належної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам та не взято до уваги стан його здоров`я й не враховано обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання. Просить переглянути кримінальне провадження та надати належну оцінку.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_6 , і заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає до зміни з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційних скарг за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 враховуються положення ч. 4 ст. 401 КПК України, зокрема, те, що в апеляційній скарзі прокурора не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_7 , що апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість розгляду кримінального провадження за його участі і те, що до апеляційного суду не надходило клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про розгляд справи за його участі. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом своєчасно надіслано обвинуваченому ОСОБА_7 повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду справи.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, а також у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло й у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, ґрунтується на показаннях обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , даних безпосередньо під час судового розгляду кримінального провадження, які викладені у вироку; учасниками процесу не оспорюється, тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряється, його дії за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
При прийнятті рішення, колегія суддів враховує, що під час розгляду місцевим судом кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнавали повністю, щиро каялись в їх скоєнні, що учасники судового розгляду вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, тому суд першої інстанції, встановивши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позицій, обґрунтовано визнав за необхідне провести судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом учасникам судового провадження було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що кримінальне провадження розглянуто однобічно, що судом не надано належної оцінки наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання враховані ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини, за яких їх скоєно, дані про його особу та обставини, що пом`якшують його покарання. У тому числі, судом враховано те, що ОСОБА_7 вину в скоєнні злочинів визнав повністю, розкаявся у їх вчиненні, активно сприяв їх розкриттю. При призначенні покарання судом також враховано й те, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності й засуджувався і, зокрема, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 цього Кодексу до позбавлення волі на строк чотири роки два місяці. Указане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 по справі не встановлено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що йому призначено занадто суворе покарання й уважає висновки суду першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання належним чином обґрунтованими, - призначене покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, справедливим.
Доводи апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції про неправильне застосування кримінального закону, а саме положень ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів задовольняє з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 передбачені ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України злочини вчинив до постановлення 19 травня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом щодо нього попереднього вироку, - вироку в першій справі, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання, яке належить відбувати, необґрунтовано застосовано до нього положення ст. 71 КК України й при призначенні йому покарання, з урахуванням цього вироку, застосовує до нього положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність і обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про скасування вироку, колегія суддів відхиляє.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали прокурор прокуратури міста Ужгорода ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити : на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, - до покарання призначеного за цим вироком приєднати частину не відбутого покарання за вироком цього ж суду від 19 травня 2015 року у виді позбавлення волі на строк чотири місяці й остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки чотири місяці.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.
Судді: