Справа № 1-105/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2011 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Літвінової Л.Ф., при секретарі Чупіковій В.А., з участю прокурора Яцури А.В., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина У країни, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, директора ТОВ «Агрофірма «Вікторія», жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого, але на підставі ст. 89 КК України судимість погашена,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.l ст. 172 КК України,

ВСТ АНОВИВ:

ОСОБА_2 відповідно до реєстраційної картки суб' єкта підприємницької діяльності - юридичної особи від 03.12.2003 року являється директором ТОВ «Агрофірма «Вікторія» з 03.12.2003 року по 26.04.2006 року, з 30.08.2007 року по теперішній час та відповідно до п. 9.6.4 статуту ТОВ «Агрофірма «Вікторія» має право здійснювати без доручення дії від імені товариства, видавати правила внутрішнього трудового розпорядку та приймати і звільняти працівників, тобто ОСОБА_2 виконуючи організаційно-розпорядчі, адміністративно-господарські обов'язки в ТОВ «Агрофірма «Вікторія», будучи службовою особою вчинив злочин при наступних обставинах.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов 'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій ...

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робітники мають право на забезпечення в порядку соціального страхування в старості. Аналогічні положення передбачені в ст. 256 Кодексу законів про працю України.

Згідно ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов ' язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов' язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, а згідно ч.ч.3, 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Ст. 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу і користуються основними трудовими правами працівників, які визначені ст. 2 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робітники мають право на забезпечення в порядку соціального страхування в старості. За ст. 253 Кодексу законів про працю України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов ' язковому державному соціальному страхування.

Положення про державне пенсійне забезпечення працівників та членів їх сімей передбачено ст. 256 Кодексу законів про працю України.

Однак, директор ТОВ «Агрофірма «Вікторія» ОСОБА_2 всупереч ст. 43 Конституції України, ст. ст. 2, 21, 24, 24-1, 48, 253, 256 Кодексу законів про працю, фактично використовуючи найману працю, будучи внаслідок цього, службовою особою, у чиї обов' язки входить укладення, оформлення та реєстрація трудового договору, зміна та припинення трудового договору, нарахування та виплата найманим працівникам заробітної плати, здійснення заходів із загальнообов ' язкового державного соціального страхування та пенсійного забезпечення працівників, працю яких використовує ТОВ «Агрофірма «Вікторія», допустив до фактичного виконання робіт з охорони території ТОВ «Агрофірма «Вікторія», яке розташоване за адресою: смт. Межова вул. Центральна, 66 Межівського району Дніпропетровської області, з 30 серпня 2007 року по грудень 2007 року та з січня 2008 року по квітень 2008 року ОСОБА_3, з січня 2005 року по 26 квітня 2006 року та з 30 серпня 2007 року по вересень 2008 року ОСОБА_4, з січня 2005 року по 26 квітня 2006 року та з 30 серпня 2007 року по січень 2011 року ОСОБА_5, діючи умисно, з метою забезпечення фінансово-господарської діяльності свого товариства та отримання прибутку, акумулювання невиплачених на загальнообов ' язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення грошових коштів, трудові угоди у письмовій формі не уклав та укладення трудового договору не оформлював наказом чи розпорядженням про зарахування працівника на роботу, у вищезазначений період часу, виплачуючи їм заробітну плату не нараховував та не перераховував з неї внески в органи державного пенсійного та соціального страхування, чим допустила грубе порушення законодавства про працю відносно вказаних осіб.

Своїми умисними діями, які виразилися в грубому порушенні законодавства про працю, директор ТОВ «Агрофірма «Вікторія» ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 172 КК України.

На судовому розгляді справи 28 грудня 2011 року ОСОБА_2 заявив про закриття кримінальної справи на підставі ч.l ст. 7 КПК України і звільнення його від кримінальної відповідальності в наслідок зміни обстановки. Свою вину визнав повністю.

Прокурор не заперечує проти закриття кримінальної справи та звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв'язку із зміною обстановки.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що дана кримінальна справа підлягає закриттю згідно ст. 48 КК України, оскільки на думку суду на час розгляду справи дана особа перестала бути суспільно-небезпечною.

Згідно ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин середньої тяжкості може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розгляду справи внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно-небезпечною.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вину визнав, у вчиненому злочині розкаявся, раніше судимий, але на підставі ст. 89 КК України судимість погашена, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, своїми діями будьяких збитків не заподіяв, тяжких наслідків від скоєного не наступило, вчинене діяння втратило суспільну небезпечність, а тому є всі підстави визнати ОСОБА_2 особою, яка перестала бути суспільно-небезпечною і звільнити його від кримінальної відповідальності у зв'язку із зміною обстановки.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7 КПК України, ст. 48 КК України, СУД,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності за Ч.1 ст. 172 КК України у зв'язку із зміною обстановки.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, закрити у зв'язку із зміною обстановки.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом семи діб з ня її проголошення.

Суддя : Л. Ф. Літвінова