1-кп/357/962/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003094 від 31.07.2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипча Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31.07.2015 року близько 09 години 45 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем "OPEL OMEGA" державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по вул. С.Наливайка в м. Біла Церква Київської області, в напрямку до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Я.Мудрого (головна дорога) в м. Біла Церква Київської області, порушив вимоги п.2.3(б) Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; порушив вимоги п.10.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку», тобто водій ОСОБА_6 на вказаному перехресті доріг, виконуючи маневр лівого повороту на вул. Я.Мудрого, був неуважним до дорожньої обстановки, змінив напрямок руху ліворуч, при цьому виїжджаючи з перехрещення проїзних частин керований ним транспортний засіб опинився на смузі зустрічного руху та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка переходила проїзну частину вул. Я.Мудрого в м. Біла Церква, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху його автомобіля.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала наступне тілесне ушкодження: закритий перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки. Описане ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3(б), 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно 31.07.2015 року близько 9 години 45 хвилин, керуючи автомобілем марки "OPEL OMEGA" державний номерний знак НОМЕР_2 , він їхав до торгового центру, розташованого по вул. Я.Мудрого і виїжджаючи на вул. Я.Мудрого в районі Центру зайнятості, став здійснювати поворот ліворуч. При повороті, автомобілів на проїзній частині та пішоходів не було і коли керований ним автомобіль став повертати ліворуч, то він на секунди відволікся від того, що відбувається попереду його автомобіля і в цей час на проїзну частину дороги вийшла пішохід і він загальмував, однак зіткнення з пішоходом потерпілою ОСОБА_4 йому уникнути не вдалося. В результаті наїзду, він завдав потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження, тому він відразу зупинивши автомобіль, став умовляти потерпілу проїхати до лікарні, щоб останній надали медичну допомогу. Потерпіла ОСОБА_4 не хотіла їхати до лікарні, пояснивши що у неї відсутні гроші, однак він відвіз її до лікарні і оплатив вартість рентгенівського знімку, а також він зателефонував до ДАІ і повідомив про те, що сталася дорожньо-транспортна пригода, після чого з працівниками ДАІ він повернувся до місця ДТП, де був складений протокол.

У скоєному ОСОБА_6 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі і призначити йому найменш можливу міру покарання.

ОСОБА_6 частково визнав заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, згідно якого остання просить стягнути моральну шкоду у розмірі 30000 грн., пояснивши, що не може сплатити всю суму у зв`язку з тяжким матеріальним станом, однак буде сплачувати ту суму завданої моральної шкоди, яку визначить суд.

Визнаючи себе повністю винним, та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_6 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України, оскільки він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_6 раніше не судимий, як особа за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному чистосердечно розкаюється наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Враховуючи всі наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, щиро кається у скоєному, виховує та має на утриманні доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також являється інвалідом 3 групи загального захворювання, а тому суд вважає що ОСОБА_6 слід обрати покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 був заявлений цивільний позов в сумі 30000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Що ж стосується відшкодування потерпілій ОСОБА_4 моральної шкоди, то суд визначає її розмір з врахуванням всіх обставин справи, тривалості нервових переживань, а тому суд вважає, що підлягає до стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральна шкода в сумі 15000 грн., тобто цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Речові докази в провадженні відсутні.

Судові витрати в провадженні відсутні.

Відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувався.

Суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, так як ОСОБА_6 під час вчинення кримінального злочину керував транспортним засобом у тверезому стані, а також ОСОБА_6 являється інвалідом 3 групи загального захворювання і має потребу в користуванні транспортним засобом, а також позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами ускладнить виконання зобов`язання та можливість відшкодування цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_6 обов`язків покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 15000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,