Провадження № 1-в/592/13/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

представника Сумської виправної колонії ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в режимі відеоконференції між Ковпаківським районним судом м. Суми та Сумською виправною колонією управління ДПтС України в Сумській області (№116) клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми,українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 14.12.2011 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки шість місяців; засудженого: 16.07.2012 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про умовно дострокове звільнення від покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 заяву підтримав, просив застосувати до нього пільгу передбачену ст. 81 КК України. Суду зазначив, що під час відбування покарання постійно працював на виробництві, був переведений на дільницю ресоціалізації, на даний час працює днювальним в медчастині. Пояснив, що дійсно був переведений на дільницю ресоціалізації, де був випадок вживання алкогольних напоїв, але це було один раз і у вчиненому щиро розкаюється. Матеріальні збитки за вироком суду погашалися з його заробітної плати, проте на зараз він працює днювальним і ця робота не оплачується. Вважає, що робота днювального більш потрібна в установі чим робота на підприємстві. Вказує, що установа неправомірно йому відмовила у зверненні з клопотанням до суду про застосування умовно-дострокового звільнення.

У судовому засіданні представник СВК ОСОБА_4 проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від покарання заперечував, зазначив, що засуджений став на шлях виправлення, однак поведінка засудженого ОСОБА_3 не дає підстав для застосування до нього пільги передбаченої ст. 81 КК України. Зазначив, що після переведення на дільницю соціальної реабілітації у лютому 2015 р. до засудженого було застосовано дисциплінарне стягнення за вживання спиртних напоїв на контрагенських роботах. Після цього засуджений був влаштований днювальним медичної частини, участі у житті відділення не приймає, участь у програмах виховного впливу став приймати нерегулярно.

У судовому засіданні прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що засуджений двічі порушував режим утримання, збитки завдані злочином не погасив, став на шлях виправлення, але застосування умовно-дострокового звільнення на даний час є передчасним, оскільки засуджений ОСОБА_3 , будучи переведеним на дільницю ресоціалізації грубо порушив вимоги режиму утримання за що отримав стягнення у виді 15 діб ДІЗО.

Заслухавши пояснення засудженого, представника СВК № 116, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 16.07.2012 р. вироком Сумського районного суду Сумської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 14.12.2011 р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно до відбування призначено 5 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Сумській ВК № 116 з 27.08.2012 р.

Згідно ст. 12 КК України злочин, зокрема передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 відбуває покарання є умисним тяжким.

Початок строку відбування покарання 17.07.2012 р., кінець строку відбування покарання - 17.07.2017 р.; станом на 19.01.2016 року засуджений ОСОБА_3 відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, не відбута частина покарання становить 1 рік 05 місяців 28 днів.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За час перебування у Сумській ВК № 116 ОСОБА_3 порушував вимоги режиму відбування покарання, за що мав два стягнення (27.09.2012 р. та 25.02.2015 р.), які погашено та знято. Має п`ять заохочень подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (09.07.2013 р., 30.12.2013 р., 30.12.2014 р., 06.07.2015 р., 02.10.2015 р.) (а.о.с. 137).

З 01.04.2014 р. та 10.01.2015 р. відповідно, засуджений приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення» (а.о.с. 74, 129).

Згідно наявних в матеріалах особової справи засудженого характеристик СВК -116:

- від 20.01.2015 р. засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе позитивно, своєю поведінкою довів, що стає на шлях виправлення, тому застосування пільги за ст. 82 КВК України у вигляді обмеження волі вважає недоцільним, у зв`язку з власним небажанням застосування вказаної пільги (а.о.с. 92, 93);

- від 03.03.2015 р., засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе позитивно, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення, 23.02.2015 р. грубо порушив вимоги режиму утримання, а саме під час роботи на контрагентському об`єкті ТОВ ВКП «НОТЕКС» вживав спиртні напої, чим проявив нестабільність поведінки в умовах неповної ізоляції, за що засуджений був поміщений до ДІЗО строком на 15 діб, також останній є злісним порушником установленого порядку відбування покарання, тому вважає за доцільне перевести засудженого ОСОБА_3 з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації установи (а.о.с. 95);

- від 10.12.2015 р., засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе позитивно, став на шлях виправлення, однак застосування ст. 81 КК України умовно дострокового звільнення вважають передчасним (а.о.с. 135).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що після переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації 23.04.2014 р., ОСОБА_3 23.02.2015 р. грубо порушив вимоги режиму утримання, за що був поміщений до ДІЗО строком на 15 діб. З цього часу до звернення до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення пройшло менше одного року.

Отже, встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 є передчасним, а тому в задоволенні його заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від покарання залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1