ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року справа № 1/0301/225/11 м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю прокурора: Васьовчика І.В.

потерпілого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, 03 травня 1976 року

народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, Горохівського

району, Волинської області, українки, громадянки

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, на утриманні двоє

неповнолітніх дітей, приватний підприємець, проживає

у м.Володимир-Волинський, вул.. Ковельська, 113,

кв.25, не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, будучи зареєстрована Володимир-Волинською районною державною адміністрацією з 17 січня 2001 року як фізична особа-підприємець, займаючись підприємницькою діяльністю з виготовлення напівфабрикатів та реалізації продуктів харчування у торгових точках, які розміщені на Госпрозрахунковому ринку, ринку " Підзамче ", а також на території автостанції м. Володимир - Волинський, керуючись корисливими мотивами, з метою несплати в дохід держави податків та інших обов'язкових платежів, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 43, 46 Конституції України та ст. ст. 21, 24, 24-1, 48 КЗпП України, використовувала найману працю ОСОБА_1 в період з 15 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року, з 1 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року, з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 1 квітня 2011 року по 9 листопада 2011 року, який виконував обов'язки різноробочого, без укладення з вказаним працівником письмового трудового договору та його реєстрації в органах державного центру зайнятості, а також без занесення відомостей про роботу в його трудову книжку та без включення часу роботи вказаного працівника до трудового стажу.

Крім цього, в порушення вимог ст. ст. 74, 79 КЗпП України, ст. ст. 6, 10, 21 Закону України «Про відпустки», приватний підприємець ОСОБА_2 не виплачувала заробітну плату ОСОБА_1, пропорційно до відпрацьованого періоду, під час перебування його у відпустці в 2009, 2010, 2011 роках.

Вона ж, порушуючи вимоги ст. ст. 43, 46 Конституції України, ст. 253 КЗпП України, ст. ст. 1, 3, 21, 23, 24, 30 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 14, 15, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»та інших чинних нормативних актів, в період з 15 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року, з 1 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року, з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 1 квітня 2011 року по 9 листопада 2011 року виплачуючи заробітну плату найманому працівнику ОСОБА_1 у офіційно встановленому мінімальному розмірі, податки та інші обов'язкові платежі в Державну податкову інспекцію України, Пенсійний фонд України, Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань не проводила і всього за вказаний період не сплатила податків та інших обов'язкових платежів на загальну суму 11052 гривень 55 коп.

Таким чином, своїми умисними, протиправними діями приватний підприємець ОСОБА_2 грубо порушила трудові та конституційні права ОСОБА_1, а саме: право на працю шляхом укладення трудового договору, право на захист та опіку зі сторони держави, право на включення часу роботи в трудовий стаж працівника, право на безпечні та нешкідливі умови праці, на пенсійне забезпечення в старості, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування на випадок безробіття, матеріальне забезпечення від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, а також у випадку повної або часткової втрати працездатності, право на звернення до суду для вирішення трудових спорів та інші трудові права.

Підсудна ОСОБА_2 визнала себе винною у вчиненому злочині повністю, суду пояснила, що як підприємець використовувала найману працю потерпілого ОСОБА_1 в період з 15 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року, з 1 червня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 1 квітня 2010 року по 30 квітня 2010 року, з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 1 квітня 2011 року по 9 листопада 2011 року, який виконував обов'язки різноробочого, без укладення з вказаним працівником письмового трудового договору та його реєстрації в органах державного центру зайнятості, а також без занесення відомостей про роботу в його трудову книжку та без включення часу роботи вказаного працівника до трудового стажу. При цьому виплачувала йому заробітну плату, з якої податки та інші обов'язкові платежі не проводила.У вчиненому щиро кається та просить звільнити її від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям,.

Вчинення підсудною злочину, крім її показань, доведене зібраними по справі доказами, достовірність яких ніким не оспорюється.

Дії підсудної, які виразились в грубому порушенні законодавства про працю, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.172 КК України.

Суд вважає можливим задовольнити клопотання підсудної та звільнити її від кримінальної відповідальності у звязку з дійовим каяттям, виходячи з слідуючих підстав.

Підсудна вперше притягується до кримінальної відповідальності і вчинений нею злочин є невеликої тяжкості.

Після вчинення злочину вона щиро покаялася, активно сприяла його розкриттю, усунула заподіяну шкоду. Підсудна характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Оскільки діяння, яке поставлено в провину підсудної, дійсно мало місце і воно містить склад злочину, вина підсудної доведена і є в наявності умови та підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності, у звязку з дійовим каяттям, суд ухвалює рішення про звільнення підсудної від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Керуючись ст.ст.7-1, 282 КПК України, на підставі ст..45 КК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 172 ч.1 КК України звільнити повністю у зв»язку із дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України.

Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасувати.

Речовий доказ по справі трудову книжку - вважати повернутою її власнику.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Головуючий: