Справа № 2510/1841/2012 Головуючий у І інстанції Корх О.І.
Провадження № 10/2590/227/2012
Категорія - кримінальна Доповідач Лазоренко М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів Акуленко С.А., Салая Г.А.

з участю прокурора Засоби О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, українки, заміжньої, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсіонерки, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_5,

змінено раніше обраний запобіжний захід підписку про невиїзд на взяття під варту з подальшим утриманням її в Чернігівському слідчому ізоляторі УДПтС України в Чернігівській області.

З матеріалів вбачається, що органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме в тому, що в період 2008-2011 років, ОСОБА_3, працюючи з 25 лютого 2008 по 17 листопада 2011 року фінансовим директором ПАТ «Словянські шпалери-КФТП», будучи службовою особою, з метою розтрати та заволодіння коштами вказаного товариства, використовуючи систему «Клієнт-Банк», безпідставно здійснила перерахування коштів ПАТ «Словянські шпалери-КФТП» на загальну суму 3 748 551,92 грн. неналежним отримувачам, які в бухгалтерському обліку товариства було відображено наступним чином: а) як суми, перераховані банкам «Укрексімбанк» та «Полікомбанк», як відсотки за користування кредитами; б) за рахунок зменшення в бухгалтерському обліку товариства суми виручки від продажу іноземної валюти в порівнянні із сумою, фактично перераховано банком на поточний рахунок та перерахування різниці неналежним отримувачам коштів; в) по окремих банківських операціях зарахування доходу від продажу іноземної валюти в бухгалтерському обліку товариства відображено в сумі, меншій від фактичного перерахування коштів банками, різниця була відображена в обліку товариства, як отримання банківського кредиту.

31 липня 2012 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

06 серпня 2012 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

29 серпня 2012 року відносно ОСОБА_3 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

08 серпня 2012 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

16 жовтня 2012 року ОСОБА_3 затримана в порядку ст. 115 КПК України.

Задовольняючи подання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд на взяття під варту суд виходив з того, що остання органами досудового слідства обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, чим суттєво перешкоджатиме встановленню істини по справі, знайшовши підтвердження таких намірів у рапорті о/у УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 від 12 жовтня 2012 року про те, що остання планує виїхати за кордон.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_2 подав апеляцію в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанову суду та залишити ОСОБА_3 раніше обрану міру запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд.

В обґрунтування апеляції зазначив, що постанова суду є незаконною, невмотивованою та такою, що не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства. Судом не було враховано, що протягом досудового слідства ОСОБА_3 не порушувала умови обраного щодо неї запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, не порушила своє перебування за місцем проживання, не зірвала жодної слідчої дії, яка проводилась за її участю, активно сприяла слідству. Змінюючи ОСОБА_3 запобіжний захід на тримання під вартою, суд не врахував те, що доводи слідства про наміри підзахисної виїхати за межі України є надуманими, оскільки слідчий в телефонному режимі викликав ОСОБА_3 до кабінету для «проведення слідчої дії», призначивши її дату через три дні, хоча в даному випадку, при реальних відомостях про намір особи виїхати за кордон України, її затримання можливо негайно за місцем її постійного проживання в м. Києві; також не враховано стан її здоровя та інвалідність, також те, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується за місцем проживання. Посилання суду на ступінь тяжкості злочинів, які предявлені підзахисній органами досудового слідства, не є підставою для зміни запобіжного заходу на тримання під вартою. Органами досудового слідства та судом не наведено жодних доказів того, що ОСОБА_3 буде переховуватись від слідства і суду або буде перешкоджати встановленню істини у справі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти доводів апелянта, вважав, що при зміні запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд на взяття під варту суд у повній мірі виконав вимоги закону, перевіривши матеріали кримінальної та судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 148, 155 КПК України, запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Взяття під варту, як запобіжний захід, застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інше (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК України, і його належної поведінки.

Згідно статті 150 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у статті 148 КПК України, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, що не виключає спроби ухилення її від слідства та суду, тому суд правильно дійшов висновку, що залишаючись на волі, ОСОБА_3 може ухилитися від слідства та суду, чим суттєво перешкоджатиме встановленню істини у кримінальній справі. Зазначене також підтверджується рапортом о/у УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_4 від 12 жовтня 2012 року про те, що ОСОБА_3 планує виїхати за кордон до Російської Федерації.

За таких обставин, місцевий суд в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 148, 150 КПК України, врахував характер обвинувачення, особу обвинуваченої та правильно дійшов висновку, що знаходячись на волі, ОСОБА_3 може ухилитися від слідства та суду, виконання процесуальних рішень та перешкодити встановленню істини у справі.

Наявність позитивних характеристик та інших даних про особу обвинуваченого, на які посилається захисник, не спростовує зазначених у постанові суду першої інстанції і наведених вище підстав для зміни обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд на взяття під варту.

Також колегія суддів вважає, з урахуванням наведених вище обставин, застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу, не повязаного з триманням під вартою, може не забезпечити виконання процесуальних рішень.

За таких обставин, постанова суду є обґрунтованою, законною і підстав для її скасування та зміни обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд колегія суддів не знаходить.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 377, 379, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2012 року, якою ОСОБА_3 змінено раніше обраний запобіжний захід підписку про невиїзд на взяття під варту - залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6