Дата документу Справа № 328/666/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1151/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.395 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 27.09.2014 року у денний час маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом відчинення ключем вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 області, проник до житла, звідки таємно, повторно, викрав ноутбук марки «SAMSUNG», моделі R-430, із зарядним пристроєм, загальною вартістю 3900 гривень, та безпровідну лазерну мишу, вартістю 100 гривень, які належать ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

Крім того, 04.01.2015 року, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, знаходячись в будинку АДРЕСА_4 , таємно, повторно, викрав болгарку в пластиковому корпусі чорно-зеленого кольору, вартістю 450 гривень, електродриль в пластиковому корпусі зеленого кольору, вартістю 350 гривень, металошукач, вартістю 1500 гривень, та модем «Київстар», вартістю 200 гривень, які належать ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 2500 гривень.

Крім того, 25.03.2014 року постановою Оріхівського районного суду Запорізької області відносно ОСОБА_8 встановлено адміністративний нагляд, згідно п. «б» ст.3, ст.ст. 3, 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», строком на 1 рік.

01.04.2014 року ОСОБА_8 по відбуттю строку покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 31.08.2011 року, звільнився з Оріхівської виправної колонії № 88 та був ознайомлений з постановою про встановлення адміністративного нагляду. Також ОСОБА_8 були роз`яснені вимоги та обмеження, згідно яких йому заборонено: вихід з будинку (квартири) з 21.00 години до 05.00 години наступного дня; перебування у ресторанах, готелях, гуртожитках, вокзалах, ринках, кафе, барах, де продаються спиртні напої, кіосках з метою покупки спиртних напоїв, крамницях і спецвідділах з продажу вино-горілчаних виробів; виїзд за межі району (міста) в особистих справах без дозволу посадових осіб, які здійснюють адміністративний нагляд. ОСОБА_8 зобов`язано повідомляти цих осіб про виїзди за межі району (міста) по службовим справам, зобов`язано з`являтися на реєстрацію до РВ УМВС (за місцем проживання) в призначений день чотири рази на місяць з 09.00 години по 18.00 годин протягом строку адміністративного нагляду, а також він попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

26.04.2014 року ОСОБА_8 став на облік в Токмацькому МВ ГУМВС України в Запорізькій області, де його ознайомлено під підпис з умовами та обмеженнями адміністративного нагляду.

У подальшому ОСОБА_8 , перебуваючи на обліку в Токмацькому МВ ГУМВС, 05.01.2015 року, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин та без повідомлення Токмацького МВ ГУМВС, який здійснює адміністративний нагляд, самовільно залишив визначене місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 до часу затримання працівниками міліції 29.01.2015 року у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за

ч. 3 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;

ч. 2 ст. 185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

ст. 395 КК, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Йому призначено покарання за

ч. 2 ст. 185 КК у виді 2 років позбавлення волі;

ч. 3 ст. 185 КК у виді 4 років позбавлення волі;

ст. 395 КК у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор, не заперечуючи обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікації його дій, виду і розміру призначеного покарання, ставить питання про скасування вироку суду в частині звільнення на підставі ст.75 КК ОСОБА_8 від призначеного йому судом покарання. При цьому зважає на те, що обвинувачений був раніше неодноразово засудженим за скоєння злочинів, в тому числі і корисливих. Він раніше вже звільнявся від призначеного покарання з іспитовим строком. Проте ОСОБА_8 знову щоразу скоював новий злочин в цей період і направлявся місця позбавлення волі за новим вироком. Крім того, прокурор зауважує на тому, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин через невеликий період часу після свого звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства. А тому прокурор вважав, що підстав для звільнення ОСОБА_8 від призначеного йому покарання нема.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги; обвинуваченого і його захисника, які заперечували проти доводів і вимог апеляції та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин, а також вид і розмір призначеного йому покарання ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цих частинах вирок суду не переглядався.
Згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому мають враховуватись всі обставини, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі і звільняючи його від відбування даного покарання, районний суд вірно врахував, що один із вчинених обвинуваченим злочинів є тяжким, за яке передбачено лише покарання у виді позбавлення волі. Тому суд обрав обвинуваченому остаточний вид покарання у виді позбавлення волі. Суд врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення корисливих злочинів. Тому суд не призначав мінімальноможливого строку покарання. До обставин, що обтяжують покарання суд вірно відніс рецидив злочину щодо ст. 395 КК.
Проте обвинувачений вину визнав повністю, щиросердно розкаявся у вчиненому; сприяв встановленню істини в ході судового розгляду. На момент ухвалення вироку частково відшкодував заподіяну ним матеріальну шкоду. На обліку у психіатра, невропатолога, нарколога, терапевта не перебуває. Обвинувачений хворіє на туберкульоз.
Більш того, суд має обов`язково приймати до уваги й пост кримінальну поведінку обвинуваченого після викриття злочинної діяльності останнього. Так, на час апеляційного розгляду обвинувачений вже повністю відшкодував спричинену ним шкоду. Потерпілі, одна з яких є сестрою обвинуваченого, жодних претензій матеріального чи морального характеру не мають, про що склали письмові заяви. Згідно наново наданої характеристики з місця проживання ОСОБА_8 характеризується позитивно. Обвинувачений за даним обвинуваченням два місяці тримався під вартою, що також неодмінно мало необхідний виховний і профілактичний ефект.
Судова колегія також звертає свою увагу й на те, що саме процесуальний прокурор в своїй промові в судових дебатах просив суд на підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від призначеного йому покарання. Суд ухвалив свій вирок в частині призначеного покарання у повній відповідності, як це вимагав процесуальний прокурор.
У своїй сукупності всі вищенаведені обставини справи спростовують доводи прокурора про безпідставність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від призначеного йому покарання. Більш того, таке звільнення стане дієвою запорукою попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів, оскільки у разі їх скоєення до покарання за новим вироком буде додатково приєднано й покарання за даним вироком суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4