Справа № 345/3022/15-к
Провадження № 11-кп/779/75/2016
Категорія ст. 289 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 відносно :

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,уродженця с. Сімер Перечинського району Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючого автослюсарем у ПП " ОСОБА_10 "одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 06.03.2015 року Калуським міськрайонним судом Івано-франківської області за ст.185 ч.3 КК України на 240 годин громадських робіт, громадянина України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , із середньою освітою, працюючого вантажником на ТзОВ "Калуський трубний завод ", одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного згідно ст.89 КК України раніше не судимого, громадянина України, за ст.ст. 186 ч.2, 289 ч.2 КК України.

в с т а н о в и л а :
Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у своїй апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним,у зв`язку з неправильним застосуванням закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Зазначає, що інкриміновані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 , передбачені ст.ст.186 ч.2, 289 ч.2 КК України по яких обвинувачується і засуджений ОСОБА_8 не вчиняв, а тому вважає, що його слід виправдати , а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину, оскільки в судовому засіданні не доведено, що в діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення. Також зазначає, що дії ОСОБА_9 слід перекваліфікувати з ч.2 с.186 КК України на ст.125 ч.2 КК України, а звинувачення за ст.289 ч.2 КК України закрити за відсутністю в його діях складу даного злочину.

Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року, щодо засудженого ОСОБА_8 за ст.186 ч.2 , ст.289 ч.2 КК України скасувати, ухвалити новий вирок і виправдати його. Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 186 ч.2, ст.289 ч.2 КК України його дії перекваліфікувати з ст.186 ч.2 КК України на ст. 125 ч.2 КК України, за ст. 289 ч.2 КК України виправдати і ухвалити новий вирок. Процесуальні витрати покласти на ОСОБА_9 та стягнути з нього в дохід держави 613 грн. 80 коп. за висновок експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі вважає вирок незаконним, призначене йому покарання надто суворе, суд першої інстанції не врахував його покази, також при призначенні покарання судом не враховано його молодий вік, на утриманні є двоє малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а тому просить звернути увагу на його свідчення та призначити більш м`яке покарання.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 186 ч.2, 289 ч.2 КК України та призначено покарання:

- За ч.2 ст.186 КК України чотири роки позбавлення волі;

- За ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

- Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з 15.45 год. 23 грудня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 домашній арешт змінено на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.

ОСОБА_9 визнано винним за ст.ст186 ч.2, 289 ч.2 КК України та призначено покарання:

- за ст. 186 ч.2 КК України чотири роки позбавлення волі;

- за ст.289 ч.2 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 15.45 год. 23 грудня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 домашній арешт змінено на тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь держави 613,80 грн. за висновки експерта №09/18- 35 від 14.05.2015 року та №159 від 27.05.2015 року.

Вирішено питання речових доказів.

За вироком суду 22.03.2015 року близько 17:00 год. ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, перебуваючи у квартирі, в якій проживає ОСОБА_11 , що за адресою АДРЕСА_4 вступили між собою у злочинну змову та невстановленою слідством особою на ім`я " ОСОБА_12 ", повторно, діючи умисно, з метою особистого збагачення, із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито заволоділи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим 06.05.2006 року Калуським МРЕВ ДАІ на автомобіль марки ВАЗ 21061 , д.н.з. НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_13 та ключами до нього, які належать ОСОБА_11 .

У ході вчинення наведених злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, руками та ногами , наносили ОСОБА_11 тілесні ушкодження в різні ділянки тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна в ділянці голови, які відповідно до висновку експерта №85 від 30.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена слідством особа, вийшли із вказаної квартири у двір будинку, що по АДРЕСА_5 використавши вказані вище ключі, за попередньою змовою між особою та невстановленою слідством особою, метою доведення свого злочинного умислу до кінця, незаконно заволоділи транспортним засобом ВАЗ 21061, номер кузова НОМЕР_5 , д.н. НОМЕР_4 який перебував в користуванні ОСОБА_11 виїхали на вказаному автомобілі із двору будинку. Цього ж дня, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, з метою незаконного збагачення продали вказаний автомобіль ОСОБА_14 за 4600,00 грн., які в подальшому витратили на власні потреби.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та, невстановленою слідством особою, потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 23617,31 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачених та їх захисника, обговоривши мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та кваліфікував дії обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ст.ст. 186 ч.2, 289 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Покликання захисника ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_8 ОСОБА_9 , в його апеляційній скарзі, що даний вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинених ними злочинах підтверджена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів а саме:показаннями потерпілого ОСОБА_11 , показаннями свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , висновком експерта від 14.05.2015 року, та фото таблицями, відомостями які вміщені у заяві ОСОБА_14 про передачу працівникам міліції автомобіля ВАЗ 2106 та ключів., протоколом про пред`явлення осіб для впізнання та фотознімками , висновком експерта №132/85, відомостями, які вміщені у протоколах про пред`явлення осіб для впізнання згідно якого ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , який був за кермом автомобіля ВАЗ 2106 та ОСОБА_9 , як осіб які разом із ОСОБА_20 приїхали до нього та пропонували йому купити автомобіль.

Твердження захисника що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона злочинів, передбачених ст.186 ч.2, ст.289 ч.2 КК України і його вина недоведена в суді, а тому його слід виправдати, є не обгрунтованим, та спростовується дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Що стосується апеляційних доводів, про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 на ст.125 ч.2 КК України то вони є безпідставними, оскільки вина обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях доведена повністю стороною обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що судом правильно дано оцінку доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 у його апеляційній скарзі , що судом першої інстанції не враховано його свідчення, його молодий вік, а також що у нього на утриманні дві малолітні дитини, вирок суду постановлений відносно нього є надто суворим не підлягає до задоволення, оскільки він фактично вину не визнає, показання дає суперечливі.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_8 ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував особи винних, обставини що пом`якшують покарання, до пом`якшуючих позитивно характеризуються за місцем проживання, також судом враховано те, що у ОСОБА_8 на утриманні четверо неповнолітніх дітей, у ОСОБА_9 двоє неповнолітніх дітей, потерпілий не наполягає на їх суворому покаранні.

Також враховано те, що ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності за ст.185 ч.3 КК України, а ОСОБА_9 за ст.190 ч.2 КК України, однак належних висновків для себе не зробили, не стали на шлях виправлення і перевиховання, а знову вчинили злочин.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним призначене покарання судом першої інстанції, тому покликання в апеляційних скаргах захисника ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо скасування вироку та постановлення нового вважає безпідставним.

Призначене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів уважно вивчивши всі доводи викладені в апеляційних скаргах, щодо скасування вироку та постановлення нового, не заслуговує на увагу і направлені на уникнення відповідальності обвинувачених за фактично скоєне, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданих апеляцій.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 376, 404, 405,407, 408, 418,419, КПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду від 23.12.2015 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення .

Вирок Калуського міськрайонного суду від 23.12.2015 року відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4