Справа № 676/4450/15-к
Провадження № 1-кп/676/29/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 24 січня 2015 року до ЄРДР за № 0000132, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2008 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2009 року ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі (звільненого 14 жовтня 2014 року по відбуттю строку покарання),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и в:

24 лютого 2015 року близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_10 у дворі будинку АДРЕСА_2 з метою незаконного заволодіння чужим майном за допомогою каменя, якого підібрав на місці, розбив скло водійських дверцят автомобіля марки «ВАЗ-21213», номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого проник у салон цього автомобіля, звідки умисно таємно повторно викрав відеореєстратор марки «HD Portable DVR with 2.5 TFT LCD Screen», вартістю 265 грн., укомплектований карткою пам`яті марки «Kingston 4GB», вартістю 70 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 335 грн.
Крім цього, 27 березня 2015 року близько 1 год. ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна за допомогою дерев`яної драбини, яку приставив до вікна кухні квартири АДРЕСА_3 , проник у приміщення кухні вказаного помешкання, відчинивши вікно шляхом просування руки через кватирку, яку він попередньо відчинив, перебуваючи у приміщенні вказаної квартири 26 березня 2015 року. Пройшовши у спальну кімнату зазначеної квартири, умисно повторно таємно викрав звідти ресивер «Yamaha RX-V459», вартістю 3515 грн., сабвуфер «Yamaha YST-FSW100», вартістю 4097 грн. та комплект з п`яти колонок «Yamaha» (одна NS-C125, дві NS-M125, дві NS-125F), вартістю 9560 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 17172 грн.
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у інкримінованих йому діяннях визнав частково в частині викрадення відеореєстратора у потерпілого ОСОБА_5 та заволодіння музичною апаратурою у помешканні ОСОБА_11 , однак без проникнення. Пояснив, що 24 лютого 2015 року у дворі будинку по вул. Хмельницьке шосе намагався відчинити замок на водійських дверцятах автомобіля «ВАЗ-21213» світлого кольору, але через невдачу підняв з землі камінь та розбив ним вікно у водійських дверцятах. Проникнувши у салон, зірвав з кріплення відеореєстратор, який продав на просп. Грушевського одному з водіїв маршрутних таксі, що прямують у м. Хмельницький, разом з картою пам`яті.

26 березня 2015 року разом із сусідом ОСОБА_12 допомогли занести додому ОСОБА_11 на прохання його колишньої дружини. Помивши руки на кухні, бачив, як вона відчиняла вікна через поганий запах у житлі. Того ж дня близько 19-20 години зустрів ОСОБА_11 у під`їзді, який був з ознаками сильного похмілля та просив купити у нього за 700 грн. колонки. Пізніше вирішив полегшити ОСОБА_13 стан за допомогою пляшки горілки, зайшов з ним у його помешкання та пригостив спиртним, від чого той знову впав у несвідомий стан. Після цього вирішив заволодіти акустичною системою, яку безперешкодно переніс у свою квартиру і зранку наступного дня близько 6 год. здав у ломбард на паспорт свого друга, який поспішав на роботу. Ввечері напередодні під приводом придбання апаратури взяв у матері 700 грн., які повернув з виручених 2330 грн. Ствердив, що через вікно у помешкання ОСОБА_11 не ліз, апаратуру виносив через вхідні двері, які були відчинені. Висловив щире каяття у вчиненому, просив його суворо не карати.

Крім часткового особистого визнання ОСОБА_10 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, об`єктивно підтверджена сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_5 в суді встановлено, що у ніч на 24 лютого 2015 року він чув вночі якийсь глухий удар, оскільки його авто було припарковане під балконом, а він мешкає на першому поверсі. Пізніше виявив, що водійське скло розбите каменем, що лежав в салоні на водійському сидінні, замок у дверцятах теж пошкоджений, у салоні безлад, а відеореєстратор вирваний з кріплення. Викрадене майно йому повернули працівники міліції, тому претензій до обвинуваченого не має, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.

Як вбачається з даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 лютого 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 55), того ж дня о 8 год. 25 хв. потерпілий ОСОБА_5 повідомив про викрадення в ніч на 24 лютого 2015 року шляхом розбиття скла водійських дверцят автомобіля «ВАЗ-2101», НОМЕР_1 , відеореєстратора, який потерпілий ОСОБА_5 в подальшому впізнав за характерною подряпиною під акумуляторною батареєю, як встановлено судом з даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 11 червня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 97-101). І саме вказаний відеореєстратор добровільно видав свідок ОСОБА_14 , що він підтвердив у суді.

Крім того, свідок ОСОБА_14 підтвердив показання ОСОБА_10 , повідомивши суд про те, що у лютому 2015 року на перехресті вул. Північної та просп. Грушевського, де стояв своїм маршрутним автомобілем, оскільки здійснював пасажирські перевезення у м. Хмельницький, придбав у хлопця за 160 грн. відеореєстратор, який в подальшому видав працівникам міліції. Однак обличчя хлопця не запам`ятав, тому впізнати його на досудовому розслідуванні не зміг.

Як показання потерпілого ОСОБА_5 , так і показання обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджені даними протоколу огляду місця події від 24 лютого 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 57-62), відповідно до якого виявлено, що скло водійських дверцят автомобіля «ВАЗ-2101», НОМЕР_1 , припаркованого у дворі будинку АДРЕСА_2 -Подільському розбите, дверний замок пошкоджений, камінь, яким було розбите скло, лежить на водійському сидінні з друзками скла, а відеореєстратор відсутній.
Вартість викраденого з автомобіля потерпілого ОСОБА_5 майна станом на 24 лютого 2015 року підтверджена даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 134т від 3 червня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 82-85), відповідно до якого залишкова вартість відеореєстратора марки «HD Portable DVR with 2.5 TFT LCD Screen» становила 265 грн., а також даними довідки ПП ОСОБА_15 (т. 2 м.к.п., а. 86), згідно з якою вартість картки пам`яті марки «Kingston 4GB» становила 70 грн.
Як пояснив суду потерпілий ОСОБА_6 , 27 березня 2015 року про крадіжку належної йому апаратури з помешкання його батька йому повідомила мати. Крім того, вона розповіла, що батько напередодні був у нетверезому стані, загубив ключі від квартири, а сусіди ОСОБА_16 та ОСОБА_12 допомогли матері затягнути батька додому, після чого ОСОБА_16 помив на кухні руки та відчинив кватирку. В подальшому матір йому повідомила, що ОСОБА_16 ствердив начебто купив у батька апаратуру за 700 грн. Також матір йому розповіла, що під вікном батькової квартири була драбина, наявність якої міліція не зафіксувала. Потерпілий ОСОБА_6 категорично ствердив, що батько ніколи не продавав речі з квартири, оскільки мав достатньо коштів на проживання, мав заощадження та отримував пенсію. Крім того, батько категорично заперечив продаж акустичної системи. Викрадену апаратуру йому повернули працівники міліції після вилучення з ломбарду, на який вказав ОСОБА_10 . При призначенні покарання просив обвинуваченого покарати суворо.

Показання потерпілого ОСОБА_6 відповідають показанням свідка ОСОБА_17 , яка в суді підтвердила, що напередодні викрадення апаратури сина сусідка їй повідомила, що її колишній чоловік загубив ключі від квартири і не може потрапити додому. Близько 14 год. з прибудинкової території за допомогою ОСОБА_16 та ще одного сусіда завели ОСОБА_11 у квартиру. Після цього ОСОБА_16 помив руки і відчинив кватирку, посилаючись на те, у помешканні важке повітря. Приблизно о 19-20 год. разом із сусідкою закрила свого колишнього чоловіка, який був у несвідомому стані, у квартирі, при чому один із замків зачиняється і відчиняється лише її ключем. Наступного дня близько 10 год. разом з онуком прийшла до ОСОБА_11 , оскільки турбувалася, щоб з ним нічого не сталося у зачиненій квартирі. Виявила зникнення апаратури сина, а під відчиненим вікном кухні ззовні помітила драбину, яку пізніше після візиту працівників міліції разом із сусідкою винесла у підвал. ОСОБА_18 категорично заперечив продаж апаратури, крім того, він мав кошти на проживання, оскільки отримував пенсію і йому надавав матеріальну допомогу син.

Допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 не виявилося за можливе, оскільки він помер до початку судового розгляду.

Як підтвердив у суді свідок ОСОБА_19 , він з ОСОБА_10 допомогли ОСОБА_17 завести у квартиру її колишнього чоловіка ОСОБА_11 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і загубив свої ключі. Також ОСОБА_19 категорично заперечив, щоб ОСОБА_18 , з яким були сусідами та перебували у добрих стосунках, будь-коли пропонував у нього будь-що придбати, жив на пенсію.

Свідок ОСОБА_20 підтвердив, що близько 6 год. 27 березня 2015 року він на прохання ОСОБА_10 здав на своє ім`я у ломбард акустичну систему. ОСОБА_10 йому повідомив, що цю апаратуру він придбав у сусіда за 800 грн. Квитанції на отримання кредиту під заставу вказаного майна віддав слідчому

Як встановлено з рапортів про отриману інформацію, яка надійшла по телефону, № 2988 та № НОМЕР_2 від 27 березня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 113-114), о 13 год. 25 хв. та 16 год. 20 хв. ОСОБА_21 та ОСОБА_22 відповідно повідомили про викрадення з кв. АДРЕСА_3 .
Цю обставину також підтвердив свідок ОСОБА_22 , який суду пояснив, що йому (на той час дільничному працівнику міліції) про крадіжку музичної апаратури повідомив ОСОБА_6 , на прохання якого він зареєстрував повідомлення у відділку міліції. Після цього прибув на місце події, де виявив, що вікно у кухні помешканні ОСОБА_11 було відчинене, а під ним ззовні будинку лежала драбина. Водночас суд позбавлений можливості визнати показання ОСОБА_22 щодо тверджень ОСОБА_10 та ОСОБА_17 в ході досудового розслідування допустимими, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Показання обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_20 щодо місця перебування музичної апаратури підтверджені даними довідки ПТ «Ломбард-Скарбниця» № 589/4 від 7 квітня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 141, 142) та договору 055-15017799 від 27 березня 2015 року, відповідно до яких 27 березня 2015 року о 5 год. 16 хв. на ім`я ОСОБА_20 було оформлено договір фінансового кредиту на суму 2330 грн. під заставу акустичної системи «Yamaha», яка була вилучена з приміщення ПТ «Ломбард-Скарбниця» по вул. Князів Коріатовичів, 17 в м. Кам`янці-Подільському, як вбачається з даних протоколу тимчасового доступу до речей від 3 квітня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 147).
Залишкова та ринкова вартість станом на 27 березня 2015 року акустичної системи «Yamaha» у розмірі 17172 грн. підтверджена даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 84т від 14 квітня 2015 року (т.2 м.к.п., а. 153-157).
Суд критично оцінює твердження ОСОБА_10 про те, що заволодіння музичною апаратурою він вчинив, перебуваючи у помешканні ОСОБА_11 з його дозволу, тобто без кваліфікуючої ознаки проникнення у житло, оскільки його показання щодо виходу ОСОБА_11 ввечері 26 березня 2015 року з приміщення своєї квартири та запрошення у неї ОСОБА_10 суперечать показанням як свідка ОСОБА_17 , так і свідка ОСОБА_19 , які ствердили, що ОСОБА_18 загубив свої ключі від квартири і не міг потрапити у своє житло, а свідок ОСОБА_17 , крім цього, зазначила, що свого колишнього чоловіка зачинила у його квартирі на замок, ключі від якого були лише у неї та у її сина, тому наступного дня прийшла перевірити стан ОСОБА_11 , оскільки він без ключів не мав змоги вийти зі свого помешкання навіть якби й знайшов власні ключі. Піддавати сумніву такі показання свідків у суду підстави відсутні, як і узгоджені між собою показання свідка ОСОБА_17 та ОСОБА_22 щодо наявності під вікном квартири ОСОБА_11 дерев`яної драбини зранку 27 березня 2015 року, а також показання свідка ОСОБА_17 про те, що саме ОСОБА_10 26 березня 2015 року відчинив кватирку у вікні кухні, коли допомагав завести ОСОБА_11 додому.

Посилання захисника на неможливість виносу музичної апаратури одноособово через вікно суд оцінює критично як такі, що ґрунтуються на особистій оцінці, а також вільних роздумах потерпілого, оскільки фізична можливість виносу декількох коробок комплекту музичного обладнання одноособово через вікно з використанням драбини ні в ході досудового розслідування, ні під час судового розгляду не спростована, водночас сам потерпілий наголосив, що апаратура була поміщена у 6-7 коробок, а ОСОБА_10 підтвердив, що власноручно виніс їх з помешкання через вхідні двері без сторонньої допомоги.

Будь-яких доказів неадекватного сприйняття дійсності свідком ОСОБА_23 , на що посилався ОСОБА_10 , стороною захисту не надано, а судом не здобуто, оскільки, як встановлено з показань в суді потерпілого ОСОБА_6 , у його батька ОСОБА_11 лікарі лише підозрювали наявність хвороби ОСОБА_24 , однак цей діагноз йому остаточно поставлений не був, при цьому ОСОБА_18 лише іноді погано орієнтувався у просторі поза межами квартири, однак ознак погіршення загальної пам`яті не виявляв.

Застосування фізичної сили при затриманні ОСОБА_10 25 травня 2015 року підтверджено даними висновку судово-медичної експертизи № 317 від 26 травня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 245-246), відповідно до яких на тілі ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, у вигляді забійної рани по ходу лівої брови, що могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета по механізму «удар» близько 1-2 діб тому, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців в області правого плеча, поперековій області зліва, грудної клітки зліва та по передній її поверхні, що могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму «удар» близько 1-2 діб тому.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 також ставиться у вину те, що 23 січня 2015 близько 23 год. він на тротуарній доріжці по вул. Чехова, неподалік зупинки маршрутного таксі біля ТОВ «Кам`янець-Подільський електромеханічний завод» по вул. Хмельницьке шосе, 32 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області з метою незаконного заволодіння чужим майном підбіг ззаду до потерпілого ОСОБА_25 , який рухався по вул. Чехова в напрямку вул. Нігинське шосе, та умисно відкрито повторно викрав, зірвавши з плеча, чоловічу сумочку-барсетку з тканини чорного кольору, вартістю 70 грн., в якій знаходився гаманець із шкіряного матеріалу коричневого кольору, вартістю 25 грн., всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 1200 грн. різними купюрами, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 23 жовтня 2014 року Кам`янець-Подільським МВ УДМС України в Хмельницькій області на ім`я ОСОБА_25 без вартості, картка платника податків № НОМЕР_4 , видана 28 лютого 2012 на ім`я ОСОБА_25 , без вартості, зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung GT-C3010», вартістю 70 грн., батарея до мобільного телефону «Samsung GT-C3010», вартістю 100 грн., зв`язка ключів без вартості, 2 банківські картки «Приватбанк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , видані на ім`я ОСОБА_25 , без вартості, після чого з викраденим майном втік з місця події, не маючи наміру повертати викрадене майно, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду на загальну суму 1465 грн.

Вказане діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Однак обвинувачення в цій частині не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України належними, допустимими та достовірними доказами не доведено, а судом не встановлено, що це кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , було вчинено.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 категорично заперечив вчинення грабежу та пояснив, що 23 січня 2015 року йому зателефонували ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Приставши на їх пропозицію зустрітися, прийшов у кафе «У старого друга», де ОСОБА_25 та ОСОБА_26 вживали алкогольні напої. Вони запропонували йому придбати метамфетамін, однак він вже у дворі будинку за місцем свого проживання, куди приїхали всі разом на таксі, відмовився. ОСОБА_25 вжив 3 чи 4 пачки якихось наркотичних засобів у таблетках, однак йому було мало і попросив продати йому наркотику. В цей час ОСОБА_26 пішов додому, а він ( ОСОБА_10 ), переслідуючи мету наживи, погодився на пропозицію ОСОБА_25 , пішов додому, подрібнив таблетки анальгіну і виніс ОСОБА_25 під виглядом наркотичного засобу, на що той, не маючи коштів, залишив йому під заставу свою барсетку. Посадивши ОСОБА_25 у таксі, пішов до ОСОБА_26 та розповів, що віддасть барсетку, коли ОСОБА_25 розрахується з ним за наданий «наркотик» (подрібнений анальгін). Приблизно через 40 хв. ОСОБА_25 зателефонував з погрозами, виявивши, що отримана речовина не є наркотичною, тому наступного дня для уникнення проблем приніс барсетку за місцем проживання ОСОБА_25 , однак двері ніхто не відчиняв. Повісив барсетку на ручку вхідних дверей і коли спускався сходами, бачив, як мати потерпілого відчинила двері та забрала барсетку. Батарею від телефона та зарядний пристрій повернув потерпілому пізніше і вони порозумілися. Однак згодом потерпілий почав вимагати гроші, погрожуючи написанням заяви у міліцію, а також погрожував ОСОБА_26 , спонукаючи надати неправдиві показання проти ОСОБА_16 , інакше вкаже на нього як на співучасника.

Свідок ОСОБА_27 в суді підтвердив, що 23 січня 2015 року ОСОБА_10 приєднався до нього та ОСОБА_25 у кафе «У старого друга». ОСОБА_25 , крім спиртного, вжив значну кількість кодтерпіну, тому йому стало зле, коли вони всі разом приїхали у двір за місцем проживання ОСОБА_27 та ОСОБА_10 . ОСОБА_25 пішов додому, але згодом ОСОБА_10 пішов за ним, напевне, щоб допомогти дістатися додому. ОСОБА_10 через 10-20 хв. прийшов до нього додому та повідомив, що ОСОБА_25 дав йому на зберігання свою барсетку. Пізніше ОСОБА_25 йому розповів, що барсетку у нього зірвали на шляху додому і він у цьому підозрював когось з них, хоча барсетку йому хтось приніс додому. Згодом ОСОБА_25 йому повідомив, що порозумівся з ОСОБА_16 , внаслідок чого визнав, що свою барсетку віддав ОСОБА_16 сам. Однак невдовзі почав погрожувати як ОСОБА_16 , так і йому ( ОСОБА_26 ), обіцяв свідчити про нього як про співучасника грабежу, вимагав якісь гроші, тому був змушений свідчити проти ОСОБА_16 на досудовому розслідуванні. Крім того, ОСОБА_27 зазначив, що страждає емоційно нестійким розладом особистості та психопатією.

Свідок ОСОБА_28 в суді пояснила, що її син ОСОБА_25 , повернувшись додому ввечері у січні 2015 року, повідомив, що його пограбували: вдарили по голові та руці, відібравши чоловічу сумочку. Син був у адекватному стані, але у брудному одязі. Їй невідомо, щоб він вживав наркотики, крім того, він був закодований, оскільки раніше зловживав алкоголем. Наступного дня хтось, шарпнувши за ручку вхідних дверей, залишив на ній викрадену у сина барсетку, в якій крім паспорта та носовичка нічого не було. У вечір події в сина повинні були бути кошти, оскільки за 2 дні до події вона дала йому 1500 грн. для погашення заборгованості по виконавчому провадженні, а сам він отримував пенсію по інвалідності.

Допитати потерпілого ОСОБА_25 суд позбавлений можливості, оскільки потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок гострого отруєння наркотичними речовинами (т. 1 м.к.п., а. 69).

Таким чином, у суду відсутні сумніви у правдивості показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_27 щодо перебування потерпілого ОСОБА_25 у стані сильного наркотичного сп`яніння у ніч події, а відповідно й можливості викривленого сприйняття ним дійсності. Водночас, показання свідка ОСОБА_28 , яка заперечила неадекватну поведінку сина після повернення додому суд оцінює критично, оскільки вона є матір`ю потерпілого і позбавлена можливості об`єктивно оцінювати стан ОСОБА_25 , особливо після психологічної травми, спричиненої передчасною смертю сина.

Крім того, як встановлено з рапорту про отриману інформацію, яка надійшла по телефону, № 731 від 23 січня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 7), о 22 год. 55 хв. потерпілий ОСОБА_25 повідомив про відкрите викрадення невідомою особою барсетки з грошима та документами біля спортивного комплексу КПЕМЗ, тобто він на момент здійснення цього телефонного повідомлення не зміг назвати особу нападника.

Варто зазначити, що з протоколу огляду місця події від 23 січня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 10-11) вбачається, що його було проведено без участі потерпілого ОСОБА_25 , тому не зрозуміло чому саме цю ділянку території було оглянуто, крім того, не безпосередньо біля спортивного комплексу КПЕМЗ, як вказав потерпілий у дослідженому вище телефонному повідомленні, а за перехрестям вулиць, тому у суду наявні обґрунтовані сумніви у належності цього доказу, які підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого.

Водночас, слід зауважити, що досудове розслідування по цій справі (на підтвердження показань ОСОБА_10 ) фактично проводилося по спливу 4 місяців від момент події, що підтверджено, зокрема, заявою потерпілого ОСОБА_25 про добровільну видачу слідчому барсетки, гаманця, паспорта з ідентифікаційним номером, а також двох банківських карток (т. 2 м.к.п., а. 29-30, 44), що датована 29 травням 2015 року, тобто по спливу 4 місяців з дня інкримінованого грабежу, а також розпискою про отримання цих речей на зберігання від 11 червня 2015 року.

З огляду на наведені вище обставини суд позбавлений можливості вважати, що 23 січня 2015 року таке кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_25 , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , мало місце, а тому досліджені судом докази в частині цього обвинувачення: висновок судово-товарознавчої експертизи № 135т від 8 червня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 38-41), довідки вартості акумуляторної батареї та зарядного пристрою до мобільного телефона «Самсунг» (т. 2 м.к.п., а. 42, 43) додаткової оцінки судом не потребують.

Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_10 також ставиться у вину те, що 25 травня 2015 року близько 3 год. в дворі будинку по АДРЕСА_4 він за допомогою викрутки, яку заздалегідь приніс з собою, пошкодив замок водійських дверцят автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_7 , вартістю 9458 грн., що належить ОСОБА_8 , після чого відчинив вказані дверцята та сів в салон цього автомобіля, де шляхом з`єднання електродротів замка запалювання намагався завести двигун автомобіля та повторно незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 не зміг запустити двигун автомобіля, оскільки напередодні потерпілим електропроводка автомобіля була від`єднана від акумуляторної батареї.

Вказане діяння кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України як закінчений замах на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_10 ставиться у вину те, що 25 травня 2015 року близько 3 год. 15 хв. в дворі будинку по АДРЕСА_4 він за допомогою викрутки, яку заздалегідь приніс з собою, пошкодив замок водійських дверцят автомобіля "Opel Combo", реєстраційний номер НОМЕР_8 , вартістю 135648 грн., що належить ОСОБА_7 , після чого відчинив вказані дверцята та сів в салон цього автомобіля з метою завести двигун автомобіля шляхом з`єднання електродротів замка запалювання для повторного незаконного заволодіння цим транспортним засобом, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий працівниками Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Вказане діяння кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України як незакінчений замах на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Однак обвинувачення в цій частині не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки стороною обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 92 КПК України належними, допустимими та достовірними доказами не доведено, а судом не встановлено, що у вказаних діяннях ОСОБА_10 є склад зазначених кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 категорично ствердив, що 25 травня 2015 року з метою вчинення крадіжок з автомобілів зайшов у двір будинку по вул. Смірнова, де за допомогою викрутки проник у автомобіль «ВАЗ-2101» світлого кольору, однак у ньому цінних речей не виявив, тому від злості вирвав дроти з-під рульової колонки, однак будь-яких дій, спрямованих на зачищання чи з`єднання дротів для запуску двигуна не вживав, оскільки не мав на меті угон, крім того, не вміє керувати транспортними засобами, посвідчення на право керування транспортним засобами не отримував. Вийшовши з салону цього автомобіля, попрямував повз ряд інших припаркованих автомобілів, обираючи наступний автомобіль для крадіжки. Проникнувши за допомогою викрутки аналогічним чином у автомобіль «Опель Комбо», почав оглядати салон на предмет цінних речей, коли через скло помітив наближення людини. Вискочив з салону, намагаючись втекти, однак був затриманий із застосуванням фізичного насильства оперативними працівниками міліції.

З показань потерпілого ОСОБА_8 судом встановлено, що близько 4 год. 25 травня 2015 року він вийшов у двір будинку за місцем проживання, оскільки почув шум і галасування натовпу. Бабій лежав на землі, дверцята автомобіля «ВАЗ-2101», що належить йому (потерпілому ОСОБА_8 ) були привідчинені, замок у дверях пошкоджений, з-під рульової колонки стирчали дроти, у бардачку був безлад. З акумуляторної батареї він ввечері напередодні зняв клему. Після події за власні кошти провів ремонт автомобіля, який на експертизу не забирали, лише провели зняття відбитків пальців та фотографування й оцінку.

За аналогічних обставин, як пояснив суду потерпілий ОСОБА_7 , було виявлено, що автомобіль «Опель Комбо», що належить ОСОБА_7 , теж був відчинений. Бардачок був відчинений, однак нічого не зникло, ознак злому не виявив.

Як пояснив суду свідок ОСОБА_29 (оперуповноважений СКР), він з ОСОБА_30 проводив нічне відпрацювання, зокрема, у дворі будинку по АДРЕСА_4 . Помітили, як ОСОБА_16 проник у автомобіль «ВАЗ-2101», сів на місце водія, копирсався у салоні та під рульовою колонкою і через 1,5-2 хв. вийшов з автомобіля, причинивши двері. Минувши 2 сусідніх автомобіля, відчинив мінівен темного кольору і теж почав копирсатися у салоні, відчинив бардачок. В цей момент з напарником вийшли з тіні, під прикриттям якої спостерігали за вчиненням злочину, тому ОСОБА_16 намагався втекти, однак ОСОБА_31 кинув його на землю та разом одягли кайданки. Викрутка випала з рук ОСОБА_16 , коли ОСОБА_31 застосував до нього фізичну силу. Затриманий кричав, що вони його б`ють, кликав на допомогу, вдавав, що втратив свідомість. На крики збіглися люди, які зрозумівши, що сталося, намагалися вчинити розправу над злочинцем. Під час огляду автомобілів з`ясувалося, що у першому автомобілі була від`єднана акумуляторна батарея, а під рульовою колонкою виявили хаос дротів.

Свідок ОСОБА_32 підтвердив, що з ОСОБА_29 проводили нічне відпрацювання. У дворі будинку по АДРЕСА_4 почув, як відчиняється автомобіль, тому зайшов з темного боку двору. Зловмисник спочатку відчинив автомобіль «ВАЗ-2101» білого кольору, а потім сів у «Фіат», тому підійшов ближче. Злочинець побачив його та намагався втекти і вдарити викруткою, тому застосував до нього силу. У руках, одягнутих у рукавиці, він мав плоскогубці. Бабій після затримання кричав, ображав працівників міліції нецензурною лайкою. ОСОБА_32 також підтвердив, що у автомобілі «ВАЗ» дроти запалювання були вирвані.

Показання обвинуваченого ОСОБА_10 про пошук у автомобілях потерпілих цінних речей відповідають наведеним вище показанням самих потерпілих, які підтвердили, що у бардачку був безлад ( ОСОБА_8 ) та що бардачок був у відчиненому стані ( ОСОБА_7 ), що свідчить на користь позиції ОСОБА_10 щодо спроби вчинення крадіжок з автомобілів, а не спроб їх угону.

Водночас, обґрунтовані сумніви щодо можливості детального візуального спостереження у нічну пору доби за діями ОСОБА_10 , який перебував у салонах автомобілів, що були припарковані у ряд з іншими транспортними засобами, суд тлумачить на користь обвинуваченого. При цьому суд зауважує, що такі сумніви підсилені тією обставиною, що працівники міліції, помітивши ОСОБА_10 у автомобілі «ВАЗ-2101» нібито під час його спроб привести у рух вказаний транспортний засіб, не вжили будь-яких дій на припинення злочинного посягання, натомість не лише надали можливість ОСОБА_10 покинути цей автомобіль, а й не присікли його дії під час зламу ним дверцят наступного автомобіля. Вказані обставини змушують суд дійти цілком очевидних висновків, що працівники міліції або не бачили перебіг подій під час перебування ОСОБА_10 у автомобілі «ВАЗ-2101», або ж метою здійснення ними візуального спостереження було не виявлення кримінальних правопорушень, запобігання їм та їх припинення, як того вимагала ст. 2 Закону України «Про міліцію» (що був чинний на момент інкримінованих діянь), а отримання підстав для додаткової кваліфікації дій за ознакою повторності та з метою штучного збільшення обсягу епізодів обвинувачення.

При цьому даними протоколу огляду місця події від 25 травня 2015 року з фототаблицею (т. 2 м.к.п., а. 189-200) не зафіксовано зачистки та скручування дротів запалювання (які «вирвані і знаходяться у пошкодженому стані») на підтвердження обвинувачення в частині замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом «ВАЗ-2101», а також будь-яких ознак замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом «Опель». Натомість зафіксовано наявність на землі викрутки, в подальшому оглянутої як речовий доказ (т. 3 м.к.п., а. 13), мобільного телефона та шкарпеток світлого кольору, однак плоскогубців і рукавиць, на наявність яких у ОСОБА_10 на місці події посилався свідок ОСОБА_31 , виявлено не було.

В силу ч. 6 ст. 97 КПК України, відповідно до якої показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті, згідно з якою суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів, суд позбавлений можливості вважати допустимим доказом показання свідка ОСОБА_33 , який суду повідомив, що з розмов натовпу на місці події вночі 25 травня 2015 року чув, що нібито у автомобілі «ВАЗ» дроти були змотані як для угону, оскільки осіб, які надали первинні пояснення, встановити неможливо, сам свідок ОСОБА_34 цей автомобіль не оглядав, а будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження цієї обставини (а фактично чутки) досудовим розслідуванням не надано, судом не здобуто.

Показання свідка ОСОБА_35 , який пояснив, що на місці події 25 травня 2015 року затриманий лежав на землі у кайданках, коли приїхала слідчо-оперативна група, суд оцінює з тієї точки зору, що вони не мають значення для оцінки фактичних обставин справи.

Протоколи прийняття заяв від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 25 травня 2015 року (т. 2 м.к.п., а. 185, 234) суд оцінює з точки зору їх змісту як інформаційного повідомлення, оскільки дані цих протоколів складають оцінку потерпілими на власний розсуд кваліфікації виявленого злочину.

З огляду на наведені вище обставини суд позбавлений можливості вважати, що стороною обвинувачення доведено, що у вказаних діяннях ОСОБА_10 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, а тому досліджений судом доказ в частині цього обвинувачення висновок судово-товарознавчої експертизи № 20а від 24 червня 2015 року (т. 3 м.к.п., а. 44-51) додаткової оцінки судом не потребує.

Отже, виходячи з вимог п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі Грабчук проти України від 21 вересня 2006 року, відповідно до яких Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року має бути інтерпретована у такий спосіб, щоб гарантувати права, здійснення яких буде практичним та результативним, а не теоретичним та таким, що вводить в оману; це також застосовується до права, висвітленого у п. 2 ст. 6 Конвенції, та з огляду на вимоги ст. 62 Конституції України, п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» від 1 листопада 1996 року № 9, ч. 4 ст. 17 та ч. 3 ст. 373 КПК України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_10 , мало місце, а також те, що у діянні ОСОБА_10 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, враховуючи положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5.

У зв`язку з чим за цими статтями ОСОБА_10 підлягає виправданню на підставі п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

При цьому, варто зауважити, що суд позбавлений можливості перекваліфікувати ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 т. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки таке обвинувачення ОСОБА_10 не пред`являлося, крім того, така ознака об`єктивної сторони діяння як предмет злочину (закінченого та незакінченого замаху на крадіжку) досудовим розслідуванням та судом не встановлена. Таким чином, перекваліфікація вказаних діянь призведе до порушення права ОСОБА_10 на захист, що є неприпустимим, оскільки, як наголосив Європейський суд з прав людини у справі «Барбера, Месег і Хабардо (Barbera, Messegue and Jabardo) проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року, серія А, № 146), п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист.

Водночас, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення у формулюванні фактичних обставин справи помилково вказано номер квартири по АДРЕСА_2 , звідки 27 березня 2015 року ОСОБА_10 умисно повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 , № 28, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що номер цієї квартири АДРЕСА_5 , томусуд вважає за необхідне у фактичних обставинах справи зазначити, що 27 березня 2015 року ОСОБА_10 умисно повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 .
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, і становлять собою відповідно таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло.Вказані діяння мали місце, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у їх вчиненні повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за їх вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчинених діянь, які є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_10 неодноразово судимий, за місцем проживання ККП «Господар» компрометуючими даними щодо нього не володіє, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, утриманців не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд вважає часткове визнання вини та щире каяття в частині визнаного.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини їх вчинення, вартість викраденого майна, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, вид сукупності злочинів, особу винуватого, який є людиною молодого віку, однак вчинив інкриміновані діяння невдовзі після звільнення з місця відбування покарання у виді позбавлення волі за вчинення аналогічного злочину, що свідчить про його явне небажання ставати на шлях виправлення, суд не вбачає за доцільне призначати покарання у виді арешту чи обмеження волі за ч. 2 ст. 185 КК України, а вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде реальне покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи обставини справи, характер вчинених діянь, їх кількість та тяжкість наслідків, вид сукупності, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_10 призначити шляхом часткового складання призначених покарань на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Оскільки ОСОБА_10 призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ухилення від суду, продовження злочинної діяльності) не змінилися, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому, на виконання вимог ч. 5 ст. 72 КПК України, враховуючи ту обставину, що до ОСОБА_10 в межах цього кримінального провадження було застосовано попереднє ув`язнення, строк цього попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, в частині обвинувачення, визнаного судом доведеним, питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та виправдати його за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, а також за недоведеністю наявності в його діяннях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з 10 лютого 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 25 травня 2015 року по 9 лютого 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою.

Речові докази:

1) передані на зберігання в камеру схову Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області (т. 2 м.к.п., а. 213-214) мобільний телефон «Nokia» та шкарпетки, після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому;

2) відеореєстратор марки «HD Portable DVR with 2.5 TFT LCD Screen», переданий потерпілому ОСОБА_5 (т. 2 м.к.п., а. 96, 102), йому залишити;
3) ресивер «Yamaha RX-V459», сабвуфер «Yamaha YST-FSW100», комплект з п`яти колонок «Yamaha» (одна NS-C125, дві NS-M125, дві NS-125F), передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т. 2 м.к.п., а. 159-160), йому залишити;
4) викрутку, передану на зберігання в камеру схову Кам`янець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області (т. 3 м.к.п., а. 14-15), після набрання вироком законної сили знищити;

5) автомобілі марок «ВАЗ-2101» та «Opel Combo», передані на зберігання потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т. 3 м.к.п., а. 54), їм залишити.
Стягнути з ОСОБА_10 (паспорт серії НОМЕР_9 , виданий 30 травня 2007 року Кам`янець-Подільським МВ УМВС України в Хмельницькій області) на користь держави 736 (сімсот тридцять шість) грн. 56 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів (т. 2 м.к.п., а. 81, 152).

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_36 -Годлевська