АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/24/16 Справа № 172/1620/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000414, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, такого, що не працює, не одруженого, такого, що має середню освіту, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що раніше судився,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Манвелівка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, такого, що не працює, не одруженого, такого, що має середню освіту, мешканця АДРЕСА_2 , такого, що раніше судився,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі

відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено їм покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки кожному.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців кожному із обвинувачених.

Відповідно до ст. 75 КК України обох обвинувачених від призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки кожному та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Також, стягнуто процесуальні витрати та вирішено долю речових доказів.

Обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими в тому, що в третій декаді травня 2014 року вони разом із особою, стосовно якої постановою прокурора Васильківського району Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, вживали алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, запропонувала вчинити крадіжку металевих виробів з приміщення " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", який розташовано по АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дали свою згоду.

В той же день, близько 15 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, прибули до території Храму, де ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, шляхом зриву листа фанери, який закривав віконний отвір, проникли в приміщення Храму, а ОСОБА_7 залишився на вулиці.

Перебуваючи в приміщенні Храму, ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, таємно викрали та передали ОСОБА_7 металеві вироби: кутники та труби, а також спортивну сумку чорного кольору та відеокасети в кількості 9 штук, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 , який є настоятелем Храму, майнову шкоду на суму 251 грн. 21 коп.

Викраденим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме кримінальне провадження, розпорядилися на власний розсуд.

Першим заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , подано апеляційну скаргу на вказаний вирок суду першої інстанції, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності вини обвинувачених та правильності правової кваліфікації їх дій, він просить вказаний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченим призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців кожному.

Покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та в наслідок цього призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених.

Як стверджує прокурор в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не в повній мірі враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, а також не врахував дані про особу обвинувачених, які ніде не працюють, не одружені, не мають дітей, злочин вчинили у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною. За викладених обставин, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про те, що виправлення обвинувачених можливе без відбування ними призначеного їм покарання.

Окрім цього суд першої інстанції, як стверджує прокурор в апеляційній скарзі, неправильно застосував норми ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" у разі коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області підтримала у повному обсязі, думку обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.
Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються.
Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.
За викладених обставин при розгляді вимог апеляційної скарги прокурора питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 185 КК України колегією суддів не перевіряються.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів апеляційного суду вважає не обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях статті (санкції частини статті) Особливої частини того ж Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КПК України, відповідно до положень Загальної частини того ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 засуджені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ним було враховано ті обставини, що вчинений злочин є умисним, корисливим та віднесений до категорії тяжких, наявність обставини, яка обтяжує покарання (вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння) та обставин, які пом`якшують покарання (щиросердне каяття та сприяння в розкритті злочину шляхом дачі правдивих та послідовних показань щодо обставин вчинення злочину), а також взято до уваги дані про особу обвинувачених (обидва не працюють, за місцем мешкання характеризуються посередньо).
Окрім того, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, судом першої інстанції було встановлено, що жоден із обвинувачених не був ініціатором вчинення даного злочину. Як зазначають обвинувачені, ініціатором вчинення злочину була інша особа, при цьому вони називають його прізвище та ім`я. Постановою прокурора Васильківського району Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року матеріали кримінального провадження стосовно вказаної обвинуваченими особи виділені в окреме кримінальне провадження, однак до цього часу ця особа органом досудового розслідування не встановлена.

Завдана даним кримінальним правопорушенням майнова шкода становить 251 грн. 21 коп., тобто незначну суму. На момент вчинення даного кримінального правопорушення жоден із обвинувачених до кримінальної відповідальності не притягувався.

За викладених обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченим покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, за якою їх засуджено, на мінімальний строк та про можливість виправлення обвинувачених без відбування призначеного їм покарання, тобто звільнення обвинувачених від призначеного їм покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів апеляційного суду, доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі в обґрунтування її вимог, є необґрунтованими, оскільки деякі обставини, на які посилається прокурор (вчинення злочину з проникненням у приміщення) є необхідною умовою для кваліфікації дій саме за ч. 3 ст. 185 КК України, за якою засуджені обвинувачені, а тому не можуть бути повторно прийняті до уваги при призначенні покарання. Такі дані про особу обвинувачених, як те, що вони не перебувають в зареєстрованому шлюбі та не мають дітей, на які також посилається прокурор в обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, на думку колегії суддів апеляційного суду, не можуть бути визнані такими, що обтяжують покарання, а тому не можуть бути підставою для відмови в застосуванні норм ст. 75 КК України.

Інші ж обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування вимог апеляційної скарги (вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину, який відповідно до норм ст. 12 КК України є тяжким і т.ін.), на думку колегії суддів, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Оскільки суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість звільнення обвинувачених від призначеного їм покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, колегія суддів апеляційного суду вважає, що застосування судом першої інстанції принципу часткового складання призначених покарань на підставі ч. 4 ст. 70 КК України є також обґрунтованим та не суперечить правовій позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Оскільки, на думку колегії суддів апеляційного суду, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А :

Вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року, ухвалений стосовно, ухвалений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: