Справа № 1/760/185/13р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - Губко А.О.

при секретарях - Сус Ю.В., Голик Т.С.

за участю прокурорів - Чолака І.І., Голомши М.М.

за участю адвокатів - Гуріча О.В., Федорова О.Й.

за участю законного представника

неповнолітнього підсудного - ОСОБА_3

за участю захисника - ОСОБА_4

за участю підсудних - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Шпола Черкаської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, навчається на 2 курсі Національного авіаційного університету, не працюючого, не одруженого, дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого

та

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, освіта повна середня, навчається на 2 курсі Національного авіаційного університету, не працюючого, не одруженого, дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4, раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2011 року, біля 02 год. 00 хв., підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, після розпиття спиртних напоїв разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджені за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, знаходячись по вул. Тупікова, 31/2-А в м. Києві, помітивши припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом вступили між собою в злочинну змову.

І, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджені за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, підійшли до вищевказаного автомобіля.

Після чого ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, стали спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_7, який вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, про можливу небезпеку, а останній в цей час, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1 і, шляхом ривка за ручку, відкрив передні пасажирські двері автомобіля та проникши у салон, сів на переднє пасажирське сидіння, де знявши кришку замка запалювання автомобіля, шляхом замикання проводів замка запалювання, намагався запустити двигун, однак не зміг цього зробити.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджені за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, стали штовхати вищевказаний автомобіль, з метою запуску двигуна та подальшого зникнення з місця скоєння злочину.

При цьому, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року засуджений за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, виштовхали автомобіль марки «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_7, який також засуджений тим же вироком за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на проїзну частину дороги біля будинку №42 по вул.Гетьмана в м.Києві, незаконно заволодівши тим самим транспортним засобом, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 9188, 16 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні не визнав і суду показав, що 26.10.2011 року, біля 20 год. 00 хв., він разом з ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у дворі будинку по вул. Тупіковій в м. Києві, на багажнику автомобіля марки «ВАЗ 2101№ розпивали спиртне, і десь біля 23 год. 40 хв. вони з ОСОБА_5 повернулися до гуртожитку, і наступного дня, біля 06 год. 00 хв., його розбудили працівники міліції, які на службовому автомобілі його, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відвезли до приміщення Солом'янського РУГУ МВС України в м.Києві, де його допитали в якості підозрюваного, і він під психологічним тиском слідчого ОСОБА_18 та присутніх при цьому оперативних працівників міліції, прізвищ яких він не пам'ятає, змушений був визнати себе винуватим у скоєнні злочину, якого він не вчиняв, обмовивши себе та ОСОБА_5 таким чином під час досудового слідства.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні не визнав і надав суду аналогічні показання, стверджуючи, що 26.10.2011 року він взагалі не вживав спиртних напоїв, а на досудовому слідстві визнав свою вину у вчиненні злочину, якого він теж не скоював, обмовивши таким чином себе та ОСОБА_6, під психологічним тиском слідчого ОСОБА_18 та інших працівників правоохоронних органів міліції, прізвищ яких він не знає.

Не зважаючи на невизнання підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому їм злочині, передбаченого ч.2 ст.289 КК України їх вина підтверджується зібраними доказами по справі:

- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 який суду пояснив, що 26.10.2011р. він разом з патрульними працівниками Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходився на добовому чергуванні і, отримавши біля 02 год. 00 хв. від чергового виклик про угон автомобіля «ВАЗ 2101», під час відпрацювання оперативної інформації на дорозі, по вул.Гетьмана, 42, ними був виявлений вищевказаний автомобіль, в якому знаходилося троє хлопців, а четвертий стояв біля автомобіля, які,побачивши їх, почали тікати.

Проте ці хлопці, якими у подальшому виявилися ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, були ними затримані та доставлені до Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві.

- аналогічними показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12та ОСОБА_13

- показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка слідчого ОСОБА_18, який суду показав, що 26.10.2011р. він, працюючи слідчим Солом'янського РУ ГУМВС України в м.Києві, перебував на добовому чергуванні і після отримання матеріалів про угон автомобілю порушував кримінальну справу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які під час допиту надали чіткі та послідовні показання щодо вчинення ними разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 цього злочину.

Крім того, як стверджував у суді свідок, під час проведення досудового розслідування ні він, ні інші працівники міліції не застосовували будь-яких недозволених методів до підсудних.

- показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, який суду показав, що 26.10.2011р., біля 22 год. 00 хв., він разом з ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої на багажнику автомобіля марки «ВАЗ 2101», який стояв у дворі між будинками, в якому ОСОБА_5 запропонував всім погрітися, і він сів на водійське сидіння, ОСОБА_8 - на переднє сидіння, біля нього, а ОСОБА_5 з ОСОБА_6 сіли позаду.

І, перебуваючи в салоні, він намагався проводами запалення завести автомобіль, проте йому це не вдалося, після чого всі хлопці вийшли з автомобіля і стали його штовхати на проїзну частину, і в цей час на міліцейському автомобілі до них під'їхали працівники міліції, які його затримали, а ОСОБА_8, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вдалося втекли.

- показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8, який підтвердив в суді факт розпиття ним 26.10.2011р., біля 22 год. 00 хв., разом з ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на багажнику автомобіля марки «ВАЗ 2101» спиртних напоїв, в процесі чого ОСОБА_5 запропонував погрітися в цьому автомобілі, і вони втрьох розмістилися в його салоні, а ОСОБА_5 залишився стояти біля автомобіля.

В цей час ОСОБА_7 намагався завезти автомобіль, але йому не вдалося, і вони вирішили його штовхнути, проте, хто з хлопців допомагав штовхати автомобіль, він не пам'ятає, оскільки ОСОБА_5 з ОСОБА_6 пішли раніше до гуртожитку і до кінця з ними не були.

А через деякий час на службовому автомобілі до них під'їхали працівники міліції, які затримали ОСОБА_7, а через деякий час і його.

- показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_14, який стверджував в суді, що 26.10.2011р., біля 02 год. 00 хв., він, повертаючись по вул. В.Гетьмана додому, звернув увагу на двох підозрілих, незнайомих йому молодих хлопців, які намагалися штовхати автомобіль «ВАЗ 2101», про що він по №102 повідомив правоохоронним органам.

І як стверджував в суді даний свідок, серед цих хлопців ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_6 на місці вчинення злочину не було.

- протоколом очної ставки від 01.03.2012р. проведеної між обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6, під час якої ОСОБА_6 заперечував свою причетність до скоєного злочину і не підтвердив надані ОСОБА_7 показання. (а.с.147-152 т.1)

- протоколом очної ставки від 10.04.2012р. проведеної між обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_5, під час якої ОСОБА_5 на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання.

(а.с.153-156 т.1)

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 27.10.2011р. за участю обвинуваченого ОСОБА_7, який добровільно вказав місце вчинення ним, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 угону автомобіля марки «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1 (а.с.76-81 т.1)

У судовому засіданні для перевірки алібі підсудного ОСОБА_6 судом допитаний в якості свідка ОСОБА_15, який проживав у гуртожитку в одній кімнаті з ОСОБА_6, і запевняв суд, що останній 25.10.2011р. повернувся додому до 00 год. 00 хв. і до 06 год. 00 хв. ранку, до прибуття працівників міліції, не залишав кімнату.

Разом з тим, судом не приймаються до уваги вищевказані показання свідка ОСОБА_15 і критично розцінюються, оскільки вказаний свідок являється приятелем підсудного ОСОБА_6 і зацікавлений в результатах розгляду даної кримінальної справи саме на користь підсудного, крім того ця версія алібі непричетності підсудного ОСОБА_6 виникла вже в ході судового розгляду справи, і даний свідок був допитаний вперше лише в суді і за клопотанням сторони захисту.

Крім того, допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 - вахтер гуртожитку по АДРЕСА_1, яка суду показала, що після 00 год. 00 хв. і до 06 год. 00 хв. ранку прохід до гуртожитку, окрім студентів по спеціальним перепусткам, взагалі заборонений і, знаючи в обличчя студентів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не пам'ятає щоб вони виходили 25.10.2011р. з гуртожитку і того ж дня заходили до приміщення гуртожитку.

Проте, судом не можуть бути взяті до уваги ці показання свідка як підтвердження алібі підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки вони не підтверджують і не спростовують їх алібі.

Інших же доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 26.10.2011 року в кімнаті гуртожитку в період часу з 00 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., судом не встановлено.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд критично розцінює доводи підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо їх непричетності до інкримінованого їм злочину і приймає до уваги показання ОСОБА_5 на досудовому слідстві, які він давав 26.10.2011 року в якості підозрюваного і того ж дня, в якості обвинуваченого, в яких він в деталях повідомив про свої дії та ОСОБА_6, а також засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_7, з якими вони разом вчинили цей злочин, вважає їх правдивими, оскільки вони послідовні та узгоджуються між собою та з іншими здобутими доказами.

При цьому суд приймає до уваги і вважає правдивими і показання допитаного 23.11.2011 року на досудовому слідстві, в якості обвинуваченого ОСОБА_6, який у присутності адвоката ОСОБА_17 повністю підтвердив надані раніше слідчому показання ОСОБА_5 щодо вчинення ним, ОСОБА_5 і засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 даного злочину, оскільки вони є послідовними та повністю узгоджуються як між собою, так і з показаннями допитаних свідків працівників міліції - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, очевидця ОСОБА_14 та інших свідків, попереджених судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдиві показання, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вже засуджених вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 02.10.2012 року за ч.2 ст.289 КК України за вчинення угону автомобілю у групі з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, який на даний час набрав законної сили.

Обмови щодо підсудних з боку допитаних свідків судом не встановлено.

Щодо показань, допитаного 05.03.2013 році у судовому засіданні свідка ОСОБА_14, який стверджував в суді, що не бачив на місці події, біля автомобіля «ВАЗ 2101», держномер НОМЕР_1, разом з іншими двома хлопцями, якими виявилися ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_5 суд сприймає такими, що вказаний свідок міг добросовісно помилятися щодо подій, очевидцем яких він був 26.10.2011 року, т.б. за спливом часу.

Тим паче, свідок ОСОБА_14 був допитаний 24.02.2012 року на досудовому слідстві і, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, детально повідомив про події, очевидцем яких він став 26.10.2011 року, і дав правдиві показання, яким суд вірить та приймає до уваги.

Судом не приймаються до уваги твердження підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про застосування до них психологічного тиску при затриманні оперативними працівниками міліції, а у подальшому слідчим ОСОБА_18, а також щодо побиття працівниками правоохоронних органів ОСОБА_5, що стало причиною їх самообмови на досудовому слідстві при визнанні ними своєї вини по пред'явленому їм обвинуваченню, оскільки з цього приводу прокуратурою Солом'янського району м.Києва проводилася службова перевірка, в ході якої доводи підсудних не підтвердилися, і постановою прокурора від 22.07.2013 року закрите кримінальне провадження за ч.1 ст.373 КК України відносно слідчого СВ Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 та інших оперативних працівників міліції на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (в редакції 2012 року).

Крім того, суд критично сприймає показання підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_5, надані в суді щодо невживання ними разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 26.10.2011 року спиртних напоїв, оскільки вони спростовуються як їх показаннями на досудовому слідстві, так і показаннями інших свідків, які безпосередньо разом з ними приймали участь у розпитті спиртного та іншими вищевказаними доказами.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про їх достовірність та допустимість, а підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Обставин, що пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_5 в силу ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудному ОСОБА_6 в силу ст. 66 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в силу ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Призначаючи підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ними злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу кожного з підсудних, раніше не судимих, , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, їх позитивні характеристики з місця навчання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також з місця проживання на ОСОБА_5 (т.2 а.с. 56, 125,126), вчинення даного злочину ОСОБА_6 у неповнолітньому віці, конкретні обставини та роль кожного з них при вчиненні цього злочину, факт відшкодованої матеріальної потерпілій шкоди шляхом повернення їй працівниками міліції викраденого майна і вважає можливим за наявності вищевикладених обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, на підставі ст.69 КК України призначити йому більш м'яке покарання, ніж передбачено санкцією вказаної статті.

Враховуючи вищевикладене та особу кожного з підсудних, які раніше не судимі і на даний час навчаються, а також позитивні характеристики на них суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних можливі без ізоляції їх від суспільства із застосуванням до ОСОБА_5 ст.75 КК України, а до ОСОБА_6 ст.ст. 75, 104 КК України та звільнення їх від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вони в період встановленого судом випробувального строку не скоять новий злочин та виконають покладені на них у відповідності зі ст.76 КК України судом обов'язки, без конфіскації їх майна.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2101» держномер НОМЕР_1, переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9, суд вважає необхідним залишити у її розпорядженні. (т.1 а.с.19-20);

- мобільний телефон марки «НОКІА 6300» з сім-карткою оператору мобільного зв'язку «Київстар» НОМЕР_2, переданий в камеру зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві, суд вважає необхідним повернути підсудному ОСОБА_6 (т.1 а.с.17-20)

- мобільний телефон марки «НОКІА 7230» ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою оператору мобільного зв'язку «Київстар» НОМЕР_4, переданий в камеру зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві, суд вважає необхідним повернути підсудному ОСОБА_5 (т.1 а.с.17-20)

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи і періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Визнати винним ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання - 5 (п'ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік шість місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи і періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 2101» держномер НОМЕР_1, переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_9 - залишити у її розпорядженні. (т.1 а.с.19-20);

- мобільний телефон марки «НОКІА 6300» з сім-карткою оператору мобільного зв'язку «Київстар» НОМЕР_2, переданий до камери зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві -повернути ОСОБА_6

(т.1 а.с.17-20)

- мобільний телефон марки «НОКІА 7230» ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою оператора мобільного зв'язку «Київстар» НОМЕР_4 - переданий до камери зберігання речових доказів ГУМВС України в м. Києві - повернути ОСОБА_5 (т.1 а.с.17-20)

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя: