Справа № 745/438/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/856/2015
Категорія - ст.121 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000094, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та старшого прокурора прокуратури Сосницького району ОСОБА_9 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Сосницького району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 25.06.2010 року Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений умовно-достроково 4 березня 2014 року на 1 рік 4 місяці 19 днів,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено покарання у виді шести років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 25 червня 2010 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з вироком суду в частині призначеного покарання та звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить змінити вирок, пом`якшивши покарання. При призначенні покарання просить суд врахувати його вік, думку потерпілого, який до нього немає претензій та просив, щоб його не позбавляли волі.

Не погоджуюсь з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині вирішення питання щодо допустимості доказів та стягнення з засудженого процесуальних витрат на проведення експертизи, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В мотивувальну частину вироку внести зміни, а саме: визнати допустимими докази: протокол огляду події від 02.05.2015р. - житла ОСОБА_11 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 ; речовий доказ-ніж, вилучений 02.05.2015 року в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 під час огляду місця події; судову цитологічну експертизу № 141 від 26.06.2015 року (ножа); судову експертизу холодної зброї № 18 від 01.07.2015 року. Стягнути з ОСОБА_8 491,04 грн. процесуальних витрат за проведення експертизи холодної зброї на користь держави.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що протокол огляду місця події від 02.05.2015 року є допустимим доказом, оскільки право володіти та розпоряджатися будинком по АДРЕСА_1 належить саме Загребельській сільській раді, представником якої виступає Загребельський сільський голова ОСОБА_12 і саме з його дозволу було проведено огляд місця події даного будинку 02.05.2015 року. Вказує на те, що в ході огляду місця події від 02.05.2015 року вилучено та визнано речовим доказом ніж, по якому проведено судову експертизу холодної зброї, вартість якої становить 491,04 грн., однак внаслідок визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 02.05.2015 року визнано недопустимими речовий доказ - ніж, судову цитологічну експертизу холодної зброї № 18 від 01.07.2015 року та відповідно із обвинуваченого не стягнуто процесуальні витрати за проведення судової експертизи холодної зброї в сумі 491,04 грн., що також мають бути стягнуті.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченого, прокурор подав заперечення, в яких просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Посилається на те, що наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам кримінального провадження. Вказує на те, що ОСОБА_8 маючи не відбуту частину покарання за вироком Сосницького районного суду від 25.06.2010 року, повторно вчинив новий умисний злочин, тобто ОСОБА_8 належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення.

Як встановив суд, 1 травня 2015 року близько 19 години ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_13 , умисно завдав останньому одного удару ножем в життєво важливу частину тіла живіт, чим спричинив ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки зліва, з пошкодженням великого сальника та тонкого кишківника, що супроводжувалось кровотечею, які у відповідності до висновку експерта №76 від 19.06.2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого з вказаних в ній підстав, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення судом.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 визнав повністю свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за частиною 1 статті 121 КК України, як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, органом досудового розслідування та місцевим судом кваліфіковано правильно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини по кримінальному провадженню, пом`якшуючі обставини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок і громадську безпеку.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому статті.

Остаточна міра покарання судом призначена у відповідності з вимогами ст.ст. 71,72 КК України, оскільки злочин ОСОБА_14 скоєний в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком.

Такими, що не заслуговують на увагу, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого про те, що потерпілий просив не позбавляти його волі, оскільки це не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як на те вказує обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається як на такі, що пом`якшують його покарання, місцевим судом враховані.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що протокол огляду місця події від 02.05.2015 року є допустимим доказом, оскільки право володіти та розпоряджатися будинком по АДРЕСА_1 належить саме Загребельській сільській раді, представником якої виступає Загребельський сільський голова ОСОБА_12 і саме з його дозволу було проведено огляд місця події даного будинку 02.05.2015 є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий, за погодженням із прокурором, зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження огляд житла ОСОБА_11 в приміщенні будинку АДРЕСА_1 було проведено за письмовою згодою голови Загребельської сільської ради Сосницького району ОСОБА_12 . Однак надалі слідчий не дотримався вищевказаних вимог закону та не звернувся з відповідним клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недопустимість доказу протоколу огляду місця від 02.05.2015 року, недопустимість якого тягне за собою: недопустимість речового доказу ножа, вилученого 02.05.2015 року в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 під час огляду місця події; недопустимість судової цитологічної експертизи №141 від 26.06.2015 року (ножа); недопустимість судової експертизи холодної зброї №18 від 01.07.2015 року. Свій висновок про недопустимість доказу суд в мотивувальній частині вироку належним чином аргументував з посиланням на норми чинного кримінального процесуального законодавства.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні чи скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для зміни чи скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та старшого прокурора прокуратури Сосницького району ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4