Справа № 1319/110/12 Головуючий у 1 інстанції: С.Є. Лєсной
Провадження № 11/1390/611/12 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Грищука В.О., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Ковальчука Т.О.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2012 року, яким їх визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2012 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, не судимий відповідно до ст.89 КК України, не військовозобовязаний

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід взяття під варту залишено засудженому без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання рахується з 06 березня 2012 року з часу фактичного затримання засудженого.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка і мешканка АДРЕСА_2, громадянка України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружена, не працююча, раніше не судима

засуджена за ч.2 ст.185 КК України на один рік позбавлення волі.

Запобіжний захід взяття під варту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання засудженій рахується з 13 лютого 2012 року, тобто з часу її фактичного затримання.

Питання про речові докази та відшкодування судових витрат вирішено відповідно до ст.ст.81,93 КПК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 листопада 2011 року, о 14 год. 00 хв., на території ТОВ "Львівське хлібоприймальне підприємство", що по вул. Угорській,22 в м. Львові, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали майно даного товариства, а саме сталеву трубу вартістю 164 грн. Того ж дня о 16 год. 00 хв. біля АЗС "АNР", що на пр-кті ОСОБА_3 в м. Львові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з викраденим були затримані працівниками міліції.

В апеляції засуджена ОСОБА_2 просить скасувати вирок та призначити їй покарання не повязане з позбавленням волі. Свої вимоги мотивує тим, що призначене судом покарання є занадто суворим, просить врахувати її позитивну характеристику, щире каяття, її сприяння розкриттю злочину, а також те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності. При цьому наполягає, що ніколи не ухилялась від суду, тому у суду не було причин оголошувати її в розшук.

Засуджений ОСОБА_1 теж подав апеляцію, в якій просить вирок відносно нього змінити пом'якшити призначене йому покарання, обмежившись відбутим ним строком позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Адже він не мав наміру на крадіжку. Територія, на якій він знайшов кусок труби, не була відгороджена, через неї проходили люди, скорочуючи собі шлях до магазину. Трубу він знайшов біля смітника, і оскільки не знав, що територія належить ТОВ "Львівське хлібоприймальне підприємство", підняв трубу. Також заперечує, що під час скоєння злочину був в нетверезому стані. При цьому вказує, що несвоєчасно отримав копію обвинувального висновку.

Заслухавши доповідача, виступ засудженого ОСОБА_1 на підтримання апеляцій, думку прокурора про часткове задоволення апеляцій, обговоривши наведені в апеляціях доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інкримінованому їм злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Частинною 2 статті 65 Кримінального кодексу України передбачено принципи призначення покарання: "Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів."

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не врахував усіх обставин, що помякшують покарання, і призначив покарання, яке, на думку колегії суддів, є більш суворим з числа передбачених за вчинений злочин.

Крім цього суд безпідставно послався на обставини, що обтяжують покарання: те що підсудні не працюють, перебували у розшуку, а ОСОБА_2 веде антигромадський спосіб життя, оскільки таке посилання суперечить ч.3 ст.67 КК України.

Колегія суддів вважає, що до засуджених: ОСОБА_1, який не судимий відповідно до ст.89 КК України, ОСОБА_2, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, які визнали себе винуватими, щиро розкаялися у вчиненому, з"явилися із зізнанням, активно сприяли розкриттю злочину, є молодими особами, можливо застосувати більш м"який вид покарання, що передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України арешт.

Колегія суддів вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, особам засуджених і буде сприяти перевихованню засуджених і запобігати вчиненню ними нових злочинів.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2012 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на шість місяців арешту.

Вважати ОСОБА_2 засудженою за ч.2 ст.185 КК України на пять місяців арешту.

У решті вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.