Справа №295/8650/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001451 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не працюючого, з середньою освітою, відбуває покарання у ЖВК № 4 з 07.09.2014 року, засуджений 21.11.2011 року Шевченківським районним судом м.Києва за ст.ст. 187 ч. 2, 185 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України, міра покарання позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 з 07.09.2014 року відбуваючи покарання у Житомирській виправній колонії управління ДПтС України в Житомирській області № 4 за адресою: м.Житомир, вул. Ватутіна, 172 (далі - ЖВК №4), 24.09.2014 року за порушення встановленого порядку відбування покарання постановою начальника ЖВК № 4 ОСОБА_4 отримав дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 3 місяці.

Після цього, 11.03.2015 року о 10 годині 55 хвилин під час обходу керівництвом ЖВК № 4 жилих приміщень дільниці посиленого контролю ЖВК № 4 ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився виконувати письмове розпорядження т.в.о. начальника ЖВК № 4 від 11.03.2015 року, згідно якого засуджений ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 118 КВК України та згідно затвердженого графіку чергувань мав приступити до роботи з благоустрою колонії та прилеглої до неї території, а саме: прибрати приміщення камери № 3 дільниці посиленого контролю виправної колонії, у якій засуджений утримувався та яка перебувала у незадовільному санітарному стані, хоча був здоровий та забезпечений адміністрацією колонії необхідним інвентарем.

Своїми умисними діями, які виразилися у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням винним себе визнав повністю, розкаявшись, суду пояснив, що 24.09.2014 року за порушення встановленого порядку відбування покарання на нього постановою начальника ЖВК № 4 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу строком на 3 місяці. 11.03.2015 року о 10 годині 55 хвилин він в категоричній формі відмовився виконувати письмове розпорядження т.в.о. начальника ЖВК № 4 від 11.03.2015 року, а саме прибрати приміщення камери № 3 дільниці посиленого контролю ЖВК №4, у якій він утримувався у зв`язку з тим, що на його думку вона була в задовільному санітарному стані.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги думку прокурора, захисника, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і виходить з того, що призначене покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, відсутність потерпілих по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого, який відбуває покарання за вчинення іншого злочину, до нього за формальними ознаками підлягає застосуванню ст.ст. 81, 82, 101 КК України, станом на 07.09.2015 року невідбута частина покарання становить 1 місяць і 7 днів, має зареєстроване місця проживання, його молодий вік, наявність ряду хронічних захворювань, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння судовому слідству, молодий вік тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 391 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на арешт.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що дане кримінальне правопорушення він вчинив у місці позбавлення волі в період строку невідбутого покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року. Тому остаточно покарання обвинуваченому слід призначити за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Речові докази згідно наданих суду матеріалів - відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на два місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2011 року, з урахуванням ч.1 ст.72 КК України ОСОБА_4 остаточно визначити покарання у виді трьох місяців позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1