АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-800/10Головуючий у 1-й інстанції Берегуляк Ф.Г.
Провадження № 11-302/2010 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.364 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Максимовича Ю.А.

Суддів - Ваврів І. З., Коструби Г.І.

з участю - прокурора Гузіка Й.М.

засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, одружений, на утриманні дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, приватний підприємець, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст. 364 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, за ч.1 ст. 366 КК України на 1 (один) рік обмеження волі з позбавленням права обіймати керівні посади в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження з позбавленням права обіймати керівні посади в установах, підприємствах та організаціях усіх форм власності строком на 1(один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1, будучи фізичною особою - підприємцем, службовою особою, маючи найманих працівників, 10 грудня 2009 року уклав з Мельниця - Подільським обласним комунальним дитячим будинком - інтернатом договір №18 на проведення капітального ремонту спального приміщення (заміну віком деревяних на металопластикові) в Мельниця - Подільському обласному комунальному дитячому будинку - інтернаті на загальну вартість 71231 грн. з терміном виконання робіт до 25 грудня 2009 року.

У грудні 2009 року ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів в порушення п.3-3.10.12 ДВІ 1 Д.1.1-1 2000 "Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України №174 від 27 серпня 2000 року, діючи в особистих інтересах, умисно склав та підписав акт приймання виконаних робіт форми КБ-2в за грудень 2009 року, в який вніс завідомо неправдиві відомості щодо обсягів та вартості виконаних робіт по встановленню віконних блоків із металопластику в камяних стінах на суму 69 818 грн., достовірно знаючи, що фактично в грудні 2009 року роботи по капітальному ремонту спального приміщення (заміну вікон деревяних на металопластикові) в Мельниця - Подільському обласному комунальному дитячому будинку - інтернаті проведені не в повному обсязі останні повністю виконані в лютому 2010 року. На підставі вищевказаного акту підсудному ОСОБА_3 за відсутності на це законних підстав перераховано з обласного бюджету 69818 грн.

Внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_1 - внесення за відомо неправдивих відомостей в акт приймання виконаних робіт форми КБ-2 за грудень 2009 року - завдано істотної шкоди обласному бюджету - збитки в сумі 69 818 грн.

В апеляції засуджений, не оспорюючи доведеності своє вини та кваліфікації дій, просить вирок суду змінити, скасувавши додаткове покарання на підставі ч. 2 ст. 69 КК України, оскільки він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_2, вчинений ним злочин є нетяжким.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора , який просить вирок суду змінити, застосувавши при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 ст. 69 КК України, засудженого, який також просить вирок суду змінити, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляції, колегія суддів вважає , що вона підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідають фактичним обставинам справи і дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими, його дії за ч. 1 ст. 364 КК України та ч.1 ст. 366 КК України кваліфіковані правильно, що в апеляції не оспорюється.

Призначаючи ОСОБА_1 основне покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, урахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу засудженого. Суд дійшов висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі із звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Щодо призначеного судом першої інстанції основного покарання, то колегія суддів вважає, що воно призначене у відповідності до вимог ст.ст.50, 65-67 КК України є необхідне та достатнє для виправлення засудженого та не оспорюється в апеляції.

Проте, як убачається зі справи, суд, призначаючи додаткове покарання ОСОБА_1, не достатньо повно урахував зазначені у вироку обставини справи, що суттєво впливають на міру покарання, а саме: повне визнання своєї вини, щире розкаяння у вчиненому, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_2, займається підприємницькою діяльністю, яка є єдиним джерелом як його існування так і найманих працівників, а також форсмажорні обставини, зокрема, погодні умови грудня 2009 року, які унеможливлювали установку вікон у терміни вказані в договорі.

У відповідності до положень ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов'язкове.

Враховуючи конкретні обставини справи та наведені дані про особу винного, колегія суддів вважає за можливе застосувати ст.69 КК України та призначити ОСОБА_1 покарання не повязане з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 373 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2010 року в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_1 вважати засудженим за ч.1 ст.364 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, за ч. 1 ст. 366 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, застосувавши вимоги ст. 76 КК України, зазначені у вироку.

В решті вирок Тернопільського міськрайонного суду від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4