Справа № 527/2111/14-к
провадження № 1-кп/527/6/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2016 року м..Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
представника потерпілого - ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8
- ОСОБА_9
обвинувачених - ОСОБА_10
- ОСОБА_11
- ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000132 від 03.03.2014 року про обвинувачення
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого по окремих цивільно-правових угодах, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бакумівка Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого дезінфектором у ТОВ НВП «Глобинський свинокомплекс», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 18.03.2013 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Глобине Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має двох малолітніх дітей, працюючого водієм у ТОВ «Агро-Сула», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.4 ст. 296, ч.1, ч.4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачені групою осіб вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, застосуванням вогнепальної зброї - мисливської рушниці та дерев`яної бити - предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, за наступних обставин.
2 березня 2014 року близько 23-ї год. 30 хв. ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на автомобіліChevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, типу легковий седан, який знаходився у користуванні ОСОБА_11 , приїхали до зупинки громадського транспорту, що знаходиться в центрі м. Глобине по вул. Леніна, поблизу магазинів «Спокуса», «Побутова хімія» та входу до центрального ринку. В цей час там перебували раніше незнайомі їм молоді люди - ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Неподалік від них, перед магазином «Спокуса» по мобільному телефону розмовляв їх знайомий ОСОБА_4 .
В салоні зазначеного автомобіля знаходилися мисливська рушниця «ІЖ-12» № НОМЕР_2 , та дерев`яна бита, виготовлена заводським способом по типу дубинки, яка не є холодною зброєю. Вказане майно належало на праві власності ОСОБА_11
Виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб і нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з хуліганських мотивів, вчинили дії, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка полягала в нанесенні тілесних ушкоджень руками, ногами, дерев`яною битою по різних частинах тіла ОСОБА_4 .. Удари битою безпосередньо наносив ОСОБА_12 , ОСОБА_10 приніс вказане знаряддя із автомобіля до місця бійки.
Внаслідок таких протиправних дій потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців, садна, припухання м`яких тканин голови, які, згідно висновку експерта № 38 від 14.03.2014 року, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у виді синців, саден тулуба та верхніх кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачені уперто переслідували ОСОБА_4 з метою нанесення останньому тілесних ушкоджень. Протиправні дії вчинялися щодо нього поблизу зупинки громадського транспорту, біля магазину «Харчі», поблизу готелю «Берізка».
Крім цього, ОСОБА_11 вчиняв інші протиправні дії, а саме, направляв мисливську рушницю «ІЖ-12» № НОМЕР_2 в бік ОСОБА_13 , вимагаючи покинути зупинку та висловлюючи в його адресу погрози про здійснення пострілу. Поблизу автобусної зупинки вчинив один постріл в повітря, а також з погрозами приставляв рушницю до виска ОСОБА_4 поблизу магазину «Харчі», що створювало реальну загрозу для його життя та здоров`я.
ОСОБА_10 під час хуліганських дій також застосував вогнепальну зброю. Тримаючи в руках мисливську рушницю «ІЖ-12» № НОМЕР_2 , яку взяв у ОСОБА_11 , здійснив один постріл в повітря поблизу магазину «Спокуса». Підійшовши до ОСОБА_6 з рушницею в руках в районі ялинок, поблизу готелю, з відстані близько 2 метрів направив рушницю в бік останнього, після чого висловив погрозу здійснити постріл та наказав тікати з місця події.Такі дії створювали реальну загрозу для життя та здоров`я потерпілого.
В ході досудового розслідування даного факту хуліганства, з метою не явки за повісткою про виклик на 14 годину 16 червня 2014 року та підтвердження «поважності» неявки до СВ Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_11 підробив офіційний документ, а саме посвідчення про відрядження від 28.05.2014 року, видане на його ім`я, посвідчене печаткою ФОП « ОСОБА_11 » в графі «вибув», та печаткою Київського міжнародного контрактового ярмарку в графі «прибув», що підтверджено висновком судово-технічної експертизи документів № 606 від 22.07.2014 року.
Згідно висновку експерта № 606 від 22.07.2014 року, в посвідченні про відрядження на ім`я ОСОБА_11 від 28.05.2014 року, є ознаки підробки, а саме виправлення цифр в датах.
Після цього, ОСОБА_11 використав завідомо підроблене посвідчення про відрядження, надавши його через свого захисника до СВ Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області, як документ, що підтверджують неможливість його явки до слідчого о 14 год. 16.06.2014 року.
Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю, вказавши, що обставини в обвинувальному акті викладені правильно. Всі обвинувачувані ( ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) під час судового розгляду свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України не визнали. Мотивували тим, що наміру порушувати громадський порядок не мали, всі дії вчинили з метою самозахисту від незаконних дій потерпілих. При цьому не заперечували, що застосовували мисливську рушницю та биту, належні ОСОБА_11 , які були в керованому ним автомобілі.
Обвинувачений ОСОБА_11 , зокрема, дав у судовому засіданні такі показання.

Він та ОСОБА_15 (його кум) були на полюванні. Потім поїхали в магазин на грабарці, де випили по бокалу пива. В цей час прийшов їх знайомий ОСОБА_16 і запропонував з`їздити в селище Градизьк поїсти шашликів. Вони погодились.
Їхали до центру м. Глобине на автомобілі Chevrolet Aveo сірого кольору. Там на зупинці зліва стояли три чоловіка. Один з них махнув йому рукою, щоб зупинився. Він ( ОСОБА_17 ) прийняв вліво, зупинився,приспустив вікно і запитав, що хочуть. В цей час ОСОБА_15 стало погано і той вийшов з автомобіля . Його ( ОСОБА_17 ), хтось із тих, що стояли на зупинці попросив підвезти всіх в сторону цукрозаводу, в бар. Він відповів, що нікуди і нікого везти не буде, не таксист, вільного місця в автомобілі немає, прийде ОСОБА_15 і вони поїдуть далі.

Далі між ОСОБА_15 та ОСОБА_18 зав`язалася бійка, з яких причин йому не відомо. Хто наніс перший удар він не бачив. Всі, що стояли на зупинці побігли туди: хто бив, хто розбороняв. В бійці були задіяні всі. Бачив як ОСОБА_15 били втрьох, хто саме не знає. Він зрозумів, щоОСОБА_15 остався сам, тому дістав рушницю і зробив постріл вгору, щоб припинити бійку. Кричав, щоб розійшлися. Рушниця знаходилася в спеціальному чохлі в задній частині салону автомобіля. Після пострілу він віддав рушницю ОСОБА_16 , щоб той поклав її в машину.

Далі всі почали бігти через дорогу в напрямку ялинок біля готелю. Там він бачив, як ОСОБА_18 наносив удари ОСОБА_15 , ОСОБА_15 падав.

Нікого з потерпілих він особисто не знав, ОСОБА_18 лише візуально. Свідка ОСОБА_19 також не знає і на місці події його не пам`ятає. Коли він зупинив автомобіль біля зупинки, зразу ніхто не погрожував, погрожували їм вже під час бійки між ОСОБА_18 та ОСОБА_15 . Діброва раз чи два вдарив ОСОБА_15 , той присів. ОСОБА_15 бився для самозахисту. У нього в руках бити він не бачив. Бита належить йому ( ОСОБА_17 ). Років 7 тому він придбав її на Закарпатті і весь час возив під водійським сидінням для самозахисту. Биту він забрав у ОСОБА_16 всередині ринку, вже в кінці події, щоб той нею нікого не вдарив. В той час на ринку були ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 біг туди з битою. Інших потерпілих в цей час вже не було. Вони зникли ще під час бійки біля ялинок. Пам`ятає, що хтось у когось намагався забрати биту біля магазину «Харчі». У кого тоді була бита не пам`ятає.

Вважає в цій ситуації потерпілим ОСОБА_15 . Під час бійки той разів чотири опинявся долі біля «Спокуси», біля ялинок, біля «Харчів», а також на ринку, де він побачив того лежачого на землі, у крові і з пробитою головою. Він попрохав охоронника ринку викликати швидку. Після цього приїхала міліція та швидка. Заряжка автомобілем швидкої допомоги забрали в лікарню. В лікарні він бачив ОСОБА_18 і всіх інших, вважав, що вони приїхали подивитися, що сталося з ОСОБА_15 . Особисто він ( ОСОБА_17 ) ні на кого рушницю не наводив, нікому не погрожував, ударів не наносив, нецензурно не висловлювався. Про постріл працівників міліції після їх приїзду до ринку повідомив відразу і видав рушницю добровільно.

Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 2 березня 2014 року разом з ОСОБА_17 полював на гусей. Рушниці при собі не мав. Після цього разом заїхали в кафе на Грабарці, де випили по бокалу пива. ОСОБА_20 він себе не почував. Там зустріли ОСОБА_21 , який запропонував поїхати в селище Градизьк, щоб замовити шашлики. Було близько 23-00 год. вони сіли в машину і поїхали в сторону центра м. Глобине.

ОСОБА_22 був за кермом автомобіля, він ( ОСОБА_15 ) сидів збоку на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_23 позаду. Під`їжджаючи до центра міста, на вулиці Леніна побачили трьох людей на зупинці, двоє з яких махали руками, зупиняючи машину. Жодного з них на той час він не знав. ОСОБА_24 під`їхав до них та зупинився, запитав, що трапилось. З розмови він ( ОСОБА_15 ) зрозумів, що ті хлопці прохали ОСОБА_25 ( ОСОБА_17 ) відвезти їх на завод, в кафе - для продовження банкету, але той їм відмовив. Незнайомці відразу почали погрожувати, що «надають по шапці, якщо не відвезе».

В цей час йому ( ОСОБА_15 ) стало зле і він вийшов з автомобіля. Неподалік від автобусної зупинки ходив чоловік, як потім стало відомо ОСОБА_18 , який голосно розмовляв по телефону, нецензурно висловлювався, перегукувався з тими хлопцями, кричав про якусь самооборону. Це його ( ОСОБА_15 ) дратувало. Він підійшов до Діброви і сказав: «Що ти ореш як переляканий?» Той відразу безпричинно наніс йому удар в обличчя кулаком, можливо, два удари. Далі він (обвинувачений) нічого не пам`ятає. Отямився вже вранці в лікарні. У нього був поламаний ніс, вибитий зуб, розбита голова. Лікарню покинув самовільно, експерт його не оглядав. Вважає себе потерпілим, але на його заяви прокуратура відповіді не дає. Тілесних ушкоджень він ОСОБА_18 не спричиняв, можливо, й спричиняв, але не пам`ятає цього. Він не бачив, щоб використовували биту.
Мисливська рушниця лежала в автомобілі в чохлі, позаду салону. Знав він також , що ОСОБА_17 мав биту для самооборони, але чи перебувала вона в салоні на час події сказати не може.

Також обвинувачений стверджував, що з його боку та боку його товаришів ( ОСОБА_17 , ОСОБА_16 ) під час події ніяких нецензурних висловлювань чи погроз на адресу потерпілих не було.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що коли ОСОБА_18 наносив удари ОСОБА_15 , він в салоні автомобіля намацав дерев`яний предмет (дерев`яну биту), і з метою захисту товариша взяв її в руки. На той час у процес втрутилися інші потерпілі і били ОСОБА_15 . Він з битою підбіг до них і сказав, щоб припинили. Його ніхто не слухався, тому він кілька разів ударив ОСОБА_18 , щоб припинити дії щодо ОСОБА_15 . На той момент, виходячи з ситуації, вважав, що іншого шляху допомогти товаришу ОСОБА_15 немає. Він переживав за його життя та здоров`я. Можливо, при цьому допустив якесь порушення закону, в чому розкаюється, але це не було пов`язано з хуліганськими мотивами.

Винним у тому, що його дії були хуліганськими не визнав. Зазначив, що не поводився зухвало, нікого не ображав, нецензурно не висловлювався, не мав наміру самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб. ОСОБА_26 якби не ситуація з ОСОБА_15 ніякої бити не використовував би. Про її наявність йому заздалегідь відомо не було.

Ні він, ні його товариші не мали наміру порушувати громадський порядок, а лише хотіли поїхати в селище Градизьк на ринок, щоб поїсти шашлики. ОСОБА_17 під`їхав до зупинки, де знаходились ОСОБА_19 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , так як хотів з`ясувати чому вони махали руками. ОСОБА_15 в той час говорив, що почуває себе погано. Потерпілі хотіли поїхати в кафе-бар біля залізничного вокзалу, але ОСОБА_17 їм відповів, що в салоні лише 2 вільних місця, а по черзі возити їх він не буде, бо не таксист. Їм це не сподобалося. Він чув, як хтось із потерпілих сказав: «Не відпускайте, таксист не приїде».

Від дачі інших показань та допиту його іншими учасниками процесу обвинувачений ОСОБА_10 відмовився, мотивуючи тим, що згідно закону він не повинен доводити свою невинуватість і має право не давати показання.

Зовсім по іншому обставини події описали потерпілі та безпосередні очевидці події свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_14 .

Зокрема, потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив , що він та його друзі - ОСОБА_14 та ОСОБА_6 приїхали в центр м. Глобине в кафе-бар «На висоті». Своїх знайомих там не знайшли, тому планували поїхати для продовження відпочинку в бар до залізничного вокзалу. Хтось, здається, ОСОБА_19 викликав таксі. Чекали таксі біля автобусної зупинки громадського транспорту в центрі м. Глобине, в районі центрального ринку. До них під`їхав автомобіль Шевроле Авео сірого кольору, який зупинився в двох метрах від нього. Відкрилося скло водійських дверей, і водій ( ОСОБА_17 ) запитав: « Що ви тут робите?». Він відповів йому, що чекають таксі, запитав: «Ви таксист?». ОСОБА_17 запропонував їм сісти в машину. Він (потерпілий) сказав, що в машині повно людей, так як це було видно навіть через тоновані стекла. Водій показав йому через вікно «ствол» і наказав сідати, казав: «Ми нічого Вам не зробимо». Далі ОСОБА_17 вийшов з автомобіля і навів на нього рушницю. Сказав: « ОСОБА_30 поки живий». Це прозвучало в нецензурній формі.
Він (потерпілий) вперше був у такій ситуації, тому пережив навіть не страх, а скоріше шок. Почав відходити назад, забрав із собою ОСОБА_19 . Чув як пролунав постріл. Хто це зробив не бачив. Після цього підійшов ОСОБА_18 , запитав, що коїться. Його кулаком правої руки в обличчя відразу вдарив ОСОБА_15 . Як тільки почалася бійка , він та ОСОБА_19 відійшли назад до магазину «Добробут», і стали там за деревом. Він став викликати міліцію. Представився, сказав, де стріляють. З того місця, де стояв оглядовості події частково заважала автобусна зупинка, але він бачив у когось з тих, хто вийшов з машини, в руках біту та рушницю. Також бачив, як ОСОБА_27 вдарили битою. Хто саме сказати не може, так як не запам`ятав.
Обвинувачених до цього не знав. Ті були в стані алкогольного сп`яніння, він бачив це по їх очах і не сумнівається в цьому, так як в той день спиртне не вживав.
Від магазину «Добробут» він з ОСОБА_19 перемістилися на стадіон, бо до них почав хтось іти і гукав : «Ідіть поговоримо». На стадіоні біля металічної споруди стояли десь хвилин три. Хотіли впевнитися, що ніхто до них не біжить. Коли після цього повернулися назад до «Спокуси» на місці події вже була міліція, ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , пізніше підійшов ОСОБА_18 . Бачив, що у того опухлий ніс і синці під очима.
Причини для такого конфлікту не було. Розмова з водієм ОСОБА_32 ( ОСОБА_17 ) тривала не більше 30 секунд, було сказано слів десять. Образ із його сторони (від потерпілого) ніяких не було. Тому він впевнений, що був би на його місці хтось інший, відбулося б те саме. Хлопці хотіли «побушувати».
Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що обвинувачених до події не знав. 2.03.2014 року близько 23 год. 30 хв. він зі своїми друзями - ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , стояли на зупинці в центрі м. Глобине в десяти метрах від магазину «Спокуса» та шукали номери таксі. Хотіли поїхати додому.

У цей час до них під`їхав автомобіль Шевроле Авео сірого кольору, який зупинився біля зупинки. Опустилося скло і почалася розмова з ОСОБА_28 , про що не чув. Водій почав кричати, нецензурно висловлюватися. Потім вийшов з автомобіля з рушницею ( це був ОСОБА_17 ), приставив рушницю до голови ОСОБА_28 і казав, що зараз вистрелить.

ОСОБА_28 з ОСОБА_19 почали відходити до магазину «Добробут», пролунав постріл вгору. В цей момент з автомобіля вийшли ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . До них підійшов ОСОБА_18 , який неподалік розмовляв по мобільному телефону, і запитав, що трапилось, ОСОБА_15 відразу вдарив його кулаком в обличчя. У Діброви з рук випав телефон. Він хотів його підняти, але ОСОБА_15 на нього наступав.Зав`язалася бійка. Діброва почав відходити. В цей час до них направилися ОСОБА_17 і ОСОБА_16 : у ОСОБА_17 була рушниця, у ОСОБА_16 бита. ОСОБА_15 вихватив у ОСОБА_16 биту і почав бити нею ОСОБА_18 . ОСОБА_18 крикнув йому (потерпілому): «Допоможи вихватити биту». З цією метою він підбіг до нього, але у них нічого не вийшло. Коли він намагався вирвати биту, то отримав один чи два удари в область стегна від ОСОБА_15 .

Потім ОСОБА_16 наставив на нього рушницю і сказав, щоб він відійшов. Він злякався, що той вистрелить і відбіг метрів на десять. Обвинувачені у цей час продовжували бити ОСОБА_18 . Діброві вдалося вирватися і він почав тікати в сторону ялинок біля готелю. Його наздогнали та повалили на землю і продовжували бити. Він відразу ж побіг туди, але ОСОБА_16 наставив йому рушницю в обличчя. Він підняв руки, говорив ОСОБА_16 , щоб заспокоївся, але той у відповідь сказав: «Знесу голову, тікай звідси», кричав, щоб з піднятими руками відходив назад. Він це виконав. Потім ОСОБА_16 сказав: «Біжи» і він побіг в сторону магазину «Кулінічі», так як рушницю і погрози сприймав як реальну небезпеку. Там перейшов дорогу і направився в напрямку зупинки, де все почалося. Коли прийшов туди, вже нікого не було. Під`їхала міліція, запитувала, що тут коїться. Він розповів їм за трьох п`яних, один з яких був з рушницею і стріляв. Міліція шукала рушницю. Де поділися бита та рушниця він не бачив.

В цей час під`їхала машина, в якій були друзі ОСОБА_18 - ОСОБА_35 та ОСОБА_36 . Всі разом з працівниками міліції пішли на ринок. Там зустріли ОСОБА_17 . Один з працівників міліції говорив тому: « ОСОБА_37 , заспокойся, іди додому, що ти робиш?»

Після події він бачив ОСОБА_18 . У того був розпухлий ніс та садна. На його думку всі обвинувачені були п`яні, так як весь час нецензурно лаялися та «орали». Він особисто до події хвилин за 40 випив бокал пива, був адекватним. Під час події жодному з її учасників удари не наносив. Наносив їх лише ОСОБА_18 , так як захищався. У нього ( ОСОБА_27 ) в області стегна від удару битою з`явився синяк, який швидко зійшов. За медичною допомогою після події він не звертався.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 2.03.2014 року після 23-00 год. повертався з кафе-бару «Каприз», де святкував день народження племінниці. Там вживав горілку, але під хорошу закуску, тому п`яним не почувався. Ішов в сторону центра м. Глобине до магазину «Харчі», весь час розмовляв по мобільному телефону із ОСОБА_38 . Розмовляючи, побачив, що до входу в центральний ринок підійшли його товариші ОСОБА_27 , ОСОБА_19 і ОСОБА_28 . Він продовжував говорити по телефону.

Під`їхав автомобіль «Шевроле Авео», з нього вийшли три чоловіки, один з них тримав в руках биту, інший - мисливську рушницю. Вони підійшли до його товаришів. Один направив рушницю в область обличчя ОСОБА_28 і здійснив постріл вгору. Про це він (потерпілий), продовжуючи розмовляти по «побілці», повідомив ОСОБА_39 , і, думає, що той також почув цей постріл. Він підійшов і спитав: «Що трапилося?» ОСОБА_26 відразу отримав від ОСОБА_15 удар кулаком в обличчя. Телефон випав з рук, але ОСОБА_15 не дав його підняти і почав наступати на нього. Він ( ОСОБА_18 ) відходив в сторону магазину «Харчі», а ОСОБА_15 намагався наносити удари.

До них підійшли двоє чоловіків один з рушницею, а інший ( ОСОБА_16 ) з битою. ОСОБА_15 вихватив у ОСОБА_16 биту і почав наносити йому (потерпілому) удари нею. В цей час підбіг ОСОБА_27 і вони вдвох з ним намагалися відібрати биту. Це не вдалося. Він впав на асфальт. В цей час ОСОБА_16 приставив йому рушницю до скроні і попередив , що здійснить постріл. Його почали бити ногами по різних частинах тіла, а ОСОБА_15 битою. Йому вдалося через деякий час піднятися і він почав втікати через дорогу в сторону готелю «Берізка», ОСОБА_15 переслідував його. В районі ялинок, перед готелем «Берізка», дві особи продовжували наносити йому удари ногами, один удар був завданий битою. Хто саме його наніс сказати не може.

В цей час ОСОБА_27 хотів йому допомогти, але ОСОБА_16 направив на нього рушницю і сказав, щоб той тікав. Після цього він (потерпілий) піднявся. Бита тоді була в руках у ОСОБА_15 . Він почав відходити в сторону центрального ринка , а ОСОБА_15 його переслідував. На вході в ринок той зупинив його і сказав: « Давай поговоримо». Він (потерпілий) зупинився і відразу отримав удар кулаком в носа, від чого пішла кров. В цей час, помітивши, що до них наближається ОСОБА_17 , він зрозумів, що розмови не буде і почав втікати в сторону стадіону. ОСОБА_15 наздоганяв його, тому він розвернувся і вдарив того по обличчю. ОСОБА_15 впав і кричав при цьому : « ОСОБА_40 , неси рушницю я буду стріляти по ногах». Він (потерпілий) через стадіон добіг до свого знайомого на вул. ОСОБА_41 , умився у нього і попрохав відвезти додому. Після цього поїхав у лікарню, щоб зафіксувати побої. Там побачив ОСОБА_17 . Прохав працівника міліції ОСОБА_42 перевірити ОСОБА_17 на стан сп`яніння, але той відмовив йому, мотивуючи тим, що це його знайомий і він поїде додому.

Черговий лікар Глобинської ЦРЛ відмовився оглянути його (потерпілого) та госпіталізувати, мотивуючи, що все і так пройде. Після події йому було важко ходити, спина та поясниця від саден були чорні, довелося робити МРТ головного мозку.

До цієї події жодного з обвинувачених він особисто не знав, причину їх дій не розумів, погрозу про здійснення пострілу сприйняв як реальну. На його думку обвинувачені були у нетверезому, збудженому стані.

Свідок ОСОБА_29 пояснив суду, що на час події працював охоронником на ринку м. Глобине. Пізно ввечері (точного часу не пам`ятає) знаходився майже в кінці ринку, в районі контейнерів, і почув кілька хлопків, схожих або на зрив петарди або на постріли (два чи три, точно не пам`ятає). Він відразу пішов на звук до входу на центральний ринок. Звідти побачив, що через дорогу, біля ялинок , напроти готелю б`ються три хлопці. Двоє (він їх не знав) билися проти одного - Діброви, якого він знав, як підприємця, що працює на ринку. У Діброви у руках нічого не було, а в одного із хлопців у руці була бейсбольна бита, якою він наносив удари по ОСОБА_18 . Після події міліція забрала цю биту у хлопця, якого називали ОСОБА_25 . В процесі вказаної бійки ОСОБА_18 відходив назад, а двоє хлопців наздоганяли його. Були і якісь слова, але за давністю події він їх вже не пам`ятає. « Діброва молодець, не тікав, вів себе достойно, давав відповідь». В цей вечір, до бійки, він ОСОБА_18 вже бачив, коли обходив територію ринку. Той говорив перед «Спокусою» по телефону. Коли бійка перемістилася на територію ринку, він (свідок), виконуючи інструкцію, викликав міліцію. Вважає, що ОСОБА_18 оборонявся. Також, вже після події , на прохання чоловіка по імені ОСОБА_25 , який тримав у руках биту, викликав швидку для якогось «чоловіка, що лежить на ринку».

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 стояли на зупинці в центрі м. Глобине і шукали номери таксистів . Зі сторони Росії (так жителі називають мікрорайон м. Глобине) під`їхав автомобіль, в якому було троє людей: два спереду, один на задньому сидінні. Відчинилося вікно і прозвувачало запитання : «Що ви тут робите?» . ОСОБА_13 відповів: «Ждемо таксистів». Чоловік на передньому сидінні відразу звернувся з нецензурною лайкою, потім вийшов, наставив рушницю ОСОБА_28 в голову і сказав: « ОСОБА_30 , або я вистрелю». В цей момент з автомобіля вийшов чоловік з битою і відразу ж прозвучав постріл вгору. Едуард ОСОБА_28 побіг в сторону магазину «Добробут».

Підійшов ОСОБА_18 , який до цього розмовляв по мобільному телефону поблизу магазинів «Кузя» та «Спокуса», запитав спокійно, що тут робиться. Його відразу вдарив чоловік, який сидів за кермом. Він (свідок) почав втікати до ОСОБА_28 . Той сказав йому, що викликав міліцію.

На його (свідка) погляд всі обвинувачені були п`яні (не зв`язна мова, п`яний голос). Ті, що сиділи спереду висловлювалися нецензурною лайкою, всі погрожували в його бік: «Уходь, будем бить і стрілять!» Той хто сидів на передньому сидінні ( ОСОБА_17 ), той стріляв і наніс перший удар; із битою, наскільки він зрозумів, був ОСОБА_15 . Коли він (свідок), будучи зляканим, втікав до ОСОБА_28 , то чув другий постріл. На місці події, куди повернулися через деякий час, побачили міліцію, ОСОБА_27 та автомобіль з друзями ОСОБА_43 , також обвинувачених, чи всіх - не пам`ятає. Автомобіля Шевроле Авео на місці не було. Швидкої допомоги він також не бачив. У Діброви було щось із носом, кров на обличчі. Під час цієї події ніхто тілесних ушкоджень йому ( ОСОБА_19 ) не наносив.

Свідок ОСОБА_44 у судовому засіданні пояснив, що в день події розмовляв з ОСОБА_18 своїм другом, по телефону. Той повертався з дня народження. Розмова була тривалою, але ні про що. Під час неї ОСОБА_18 повідомив його про якусь машину із зброєю, він (свідок) чув розмову на підвищених тонах, і раптом зв`язок обірвався. Зрозумів, що щось сталося. Зателефонував ОСОБА_45 і разом з ним та ОСОБА_46 під`їхали до «Спокуси». ОСОБА_47 на території ринку. Побачили, що хтось лежить на землі. Чоловік був у свідомості. Коли приїхала швидка допомога вони допомогли завантажити його. Після цього приїхав до ринку ОСОБА_18 , видно було, що він пом`ятий і обличчя побите. Той сказав, що була бійка і він тікав від тих, що били. На ринку бачив також ОСОБА_27 . Всі разом поїхали в лікарню.

Допитаний судом, як свідок, ОСОБА_48 повідомив, що пізно ввечері йому зателефонував ОСОБА_49 і сказав, що «у Діброви якісь неприємності, таке як його б`ють. Він з ним нещодавно довго розмовляв по телефону, але зв`язок перервався». Він (свідок) вирішив виручати товариша ( ОСОБА_18 ). Поїхав в центр міста Глобине на автомобілі. Коли під`їхав, то біля магазину «Спокуса» вже стояла міліція, було багато людей. ОСОБА_22 - його знайомий, розмовляв з міліціонером. Він (свідок) допоміг завантажити якусь людину в поганому стані до швидкої допомоги. На її обличчі бачив кров. Зразу, навіть подумав, що то ОСОБА_18 .

Діброви не було, і вони ходили його шукати. Той появився пізніше, його хтось привіз. Товариш жалівся, що болить і розпухнув ніс, а також на біль у руці. Казав, що його побили . Далі вони поїхали в лікарню. Діброва пішов у приймальне відділення. В лікарні він (свідок) знову побачив ОСОБА_50 . На його погляд, той був у нетверезому стані, так як координація його рухів була порушена.

Свідок ОСОБА_51 повідомив суду, що пізно ввечері йому зателефонував ОСОБА_35 і сказав, що «якісь проблеми із їх товаришем ОСОБА_18 б`ються і хтось стріляв. Зв`язок з ним перервався». Він (свідок) , ОСОБА_52 та ОСОБА_31 приїхали в центр до магазину «Спокуса». Там побачили ОСОБА_50 , який розмовляв із працівником міліції ОСОБА_53 . Бачили також якось чоловіка із розбитою головою, якого забрала швидка допомога, а також і ОСОБА_21 , якого до цього він знав. Потім до них підійшов ОСОБА_18 . У того було щось на обличчі і брудна куртка. Всі поїхали до лікарні.

Свідок ОСОБА_54 пояснив у суді, що знає ОСОБА_18 , оскільки той раніше, будучи студентом, працював разом з ним в одній фірмі. Він вже спав, коли до його будинку постукав ОСОБА_18 . Повідомив, що його побили. Обличчя і руки в нього були в крові. Дружина надавала йому першу допомогу. Потерпілий говорив, що до пуття не знає хто його побив, казав, що була рушниця, яку приставляли до виска. В той час в країні всі говорили за «тітушок», майдан, було неспокійно, тому він підвіз ОСОБА_18 до центру, де висадив біля приміщення колишнього ресторану.

Крім показань потерпілих, свідків на вину обвинувачених у грубому порушенні громадського порядку вказують і інші, об`єктивні докази, досліджені у судовому засіданні.

Так, в протоколі огляду місця події від 2.03.2014 року, складеного в присутності понятих слідчим СВ Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_55 , зафіксовано виявлення та вилучення біля магазину «Спокуса» по вул. Леніна в м. Глобине на асфальті, на відстані 2 м від східців, які ведуть до магазину, дерев`яної лакованої бити довжиною 80 см, діаметром у верхній частині 6 см, у нижній частині 3 см. Названа бита з деревини темно-жовтого кольору долучена до кримінального провадження в якості речового доказу та оглянута в судовому засіданні.

При цьому обвинувачений ОСОБА_11 визнав, що саме цю биту він придбав для самозахисту і возив із собою в салоні автомобіля.

Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи від 20.05.2014 року № 10, предмет, вилучений біля магазину «Спокуса» по вул. Леніна в м. Глобине виготовлений заводським способом по типу дубинки і не є холодною зброєю.

З протоколу огляду від 4 березня 2014 року (як встановлено в засіданні рік в ньому зазначено помилково : 2013 замість 2014) вбачається, що предметом огляду стала двохствольна мисливська рушниця ІЖ-12 калібру 12, номер НОМЕР_2 , з вертикальним розміщенням каналів стволів, які забруднені. Її в приміщенні Глобинського РВ добровільно видав ОСОБА_11 і повідомив, що вона належить йому та була з ним 2.03.2014 року в автомобілі біля магазину «Спокуса». Протокол огляду, крім понятих, підписаний також і ОСОБА_17 без будь-яких зауважень.

Документально підтверджено, що ОСОБА_11 28.12.2012 року отримав дозвіл на зберігання та носіння названої зброї, дозвіл дійсний до 28.12.2016 року, тобто на час події діяв.

В протоколі слідчого експерименту, проведеного 28.05.2014 року із підозрюваним ОСОБА_10 , зафіксовані показання останнього про те, що 2 березня 2014 року близько 23 год. 30 хв. біля зупинки громадського транспорту, поблизу магазину «Спокуса», між ОСОБА_17 та однією з осіб виникла сварка, ОСОБА_17 здійснив постріл у повітря; між ОСОБА_56 та однією з осіб почалася бійка. Під час бійки він ( ОСОБА_16 ) передав ОСОБА_12 дерев`яну биту, після чого взяв у ОСОБА_17 мисливську рушницю, здійснив постріл у повітря та направив рушницю на одного з незнайомих чоловіків.

Потім підозрюваний показав місце біля зупинки громадського транспорту, де ОСОБА_11 зупинив автомобіль Шевроле Авео , де здійснив постріл у повітря з мисливської рушниці ІЖ-12, також показав місце напроти магазину «Харчі», де ОСОБА_17 приставляв рушницю до голови ОСОБА_4 , а також місце, де він сам ( ОСОБА_16 ) здійснив постріл у повітря з мисливської рушниці. Протокол підписано понятими, в присутності яких проводився слідчий експеримент, та підозрюваним ОСОБА_10 без будь-яких заперечень.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка понятий ОСОБА_57 підтвердив, що був присутнім під час вказаної слідчої дії саме в тих місцях, що зображені на фототаблицях до протоколу. Пояснив, що стояв поблизу магазину «Спокуса», коли до нього підійшли два міліціонера і попрохали бути понятим при відтворенні. Він зрозумів, що його присутність необхідна для того, щоб посвідчити, що особу не змушують , і вона все показує самостійно. Тиску на ОСОБА_16 не було ніякого, але оскільки після цього пройшло більше півтора року подробиць його пояснень він (свідок) вже не пам`ятає. Під протоколом стоїть його підпис.

Суд визнав вказаний процесуальний документ належним та допустимим доказом і критично оцінив заяву ОСОБА_10 про тиск, який чинився відносно нього слідчим та прокурором, які показали йому перед слідчим експериментом відеозапис і наказали все відтворити саме так. Вказані дії обвинуваченим під час досудового слідства не оскаржувалися як незаконні, крім цього, жодна із камер відеоспостереження, в силу свого розміщення, не фіксувала те , що відбувалося безпосередньо біля зупинки (з правої торцевої сторони) , але ОСОБА_16 продемонстрував, що саме там було вчинено постріл вгору з рушниці ОСОБА_17 . Це вказує на вільність його дій під час слідчого експерименту.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 № 38 від 14.03.2014 року у останнього було виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, синці, садно, припухання м`яких тканин голови, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк та при вказаних обставинах, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а також виявлено другу групу тілесних ушкоджень синці, садна тулуба, верхніх кінцівок, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею , можливо в строк та при вказаних обставинах і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з анатомічної локалізації, характеру, кількості тілесних ушкоджень, експерт дійшов висновку, що вони не могли утворитися при падінні з висоти росту людини.

Експерт ОСОБА_58 оглядав потерпілого 4.03.2014 року, тобто через добу після події, і виявив у нього : на верхній та нижній повіках лівого ока синець багрово-синюшного кольору розміром 4.0х3.5 см, припухання м`яких тканин спинки носа без зміни кольору тіла, на верхній губі зліва садно лінійної форми під кіркою вище рівня шкіри розміром 2.0х0.1 см; в ділянці крила лівої здухвинної кістки синець неправильної овальної форми багрово-синюшного кольору розміром 8.0х2.3 см, на його фоні садно неправильно-овальної форми під кіркою вище рівня шкіри розміром 1.5 х1.5 см, на спині в проекції 10 грудного хребця та 10 міжребір`я подібний синець з просвітленням по середині розміром 8.5х2.0 см, зліва на тому ж рівні розміром 8.0х2.0 см, в поперековій ділянці справа розміром 9.0 х2.0 см, по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині неправильно овальної форми розміром 5.0х5.0 см, на передній стінці живота зліва лінійної форми розміром 8.0 х 0.5 см, на правій долоні в ділянці підвищення 1-го пальця розміром 7.0х1.5 см.

Множинні садна та гематоми по всьому тулубу потерпілого ОСОБА_4 , на думку суду, є об`єктивним підтвердженням правдивості його показань про те, яким чином вони були спричинені обвинуваченими (повалили на землю, били ногами та битою). Такий же механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 описав і потерпілий ОСОБА_27 , який найдовше залишався поруч із ОСОБА_18 , так як ОСОБА_28 та ОСОБА_19 покинули місце події практично відразу. Про застосування щодо Діброви бити говорив і свідок ОСОБА_29 охоронник ринку, який став очевидцем фактично завершальної стадії події (тієї, що відбувалася біля ялинок, поблизу готелю) «двоє били ОСОБА_18 , один з них бейсбольною битою».

Також суд вважає, що локалізація синця багрово-синюшного кольору розміром 4.0х3.5 см на верхній та нижній повіках лівого ока потерпілого Діброви, припухання м`яких тканин спинки його носа - це наслідок удару кулаком по його обличчю. Про нанесення такого удару ОСОБА_59 вказували всі потерпілі. Локалізація тілесного ушкодження якраз свідчить, що удар був нанесений правою рукою особи, яка стояла обличчям до потерпілого.

В достовірності свідчень потерпілих ОСОБА_27 та ОСОБА_18 щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень останньому, а також щодо дій кожного з обвинувачених суд переконався і при дослідженні у судовому засіданні записів із камер відеоспостереження магазину «Спокуса» та магазину «Побутова хімія» , розташованих по вулиці Леніна м. Глобине поблизу зупинки біля якої відбувалася подія, а також записів із камер відеоспостереження магазину «Формула», розташованого по вул. Леніна, 271а, але з протилежної сторони через дорогу.

Кожна з відеокамер зафіксувала подію фрагментарно, виходячи з певного сектору оглядовості, відеозаписи доповнюють один одного і в межах доступної для них видимості відтворюють послідовність дій кожного з учасників події.

Так, на камері відеоспостереження магазину «Спокуса», видно як напроти магазину «Харчі» та «Спокуса» чоловік, візуально по статурі схожий на ОСОБА_18 , ходить та десь 9 хвилин розмовляє по мобільному телефону. Потім він різко направляється в сторону зупинки громадського транспорту і зникає з поля зору. Через дві хвилини цей чоловік з`являється в полі зору знову. Він відходить, на нього наступає інший чоловік, обмінюються ударами. З`являються ще двоє, в руках щось несуть. Той, що наступав першим, вихоплює в одного з тих, що підійшов якийсь предмет і біжить на того, що відступав. Біля нього з`являється ще один. Видно, як троє осіб напроти магазину «Харчі» б`ють одного ногами, той лежить скрутившись. Далі цей чоловік виривається, біжить через дорогу, його переслідують троє. Камера з магазину «Формула» зафіксувала о 23.36 год. відхід одного чоловіка від іншого з підняти руками в напрямку магазину «Кулінічі». Таким чином, камери зафіксували розвиток події так, як про неї розповіли потерпілі.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої ст. 62 Конституції України, зазначено, що вказана гарантія Конституції не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
У названому рішенні констатовано, що фактичні дані про скоєння злочину чи підготовку до нього можуть бути одержані не тільки в результаті оперативно розшукової діяльності уповноважених на це осіб, а й випадково зафіксовані фізичними особами, які здійснювали власні (приватні) фото-, кіно-, відео-, звукозаписи, або відеокамерами спостереження, розташованими як у приміщеннях, так і зовні.
Конституційний Суд прийшов до висновку, що положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення у вчиненні злочину не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що обвинувачення не може грунтуватися на фактичних даних, одержаних в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку встановленого законом, а також одержаних шляхом вчинення цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.
Відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим кодексом.

Суд дійшов висновку, що камери відеоспостереження названих магазинів працювали в звичайному цілодобовому режимі, інформація з них була отримана слідчим у кримінальному провадженні відповідно до ухвал слідчого судді про надання тимчасового доступу до відеозйомки із камер відеоспостереження, тобто встановленим КПК процесуальним способом.
З огляду на викладене, досліджені відеозаписи із камер відеоспостереження вищеназваних магазинів, збережені на дискових носіях інформації CD-R, суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, наявність грубого порушення громадського порядку в центрі м. Глобине, поблизу центрального ринку, в районі зупинки громадського транспорту та розташування магазинів «Харчі», «Спокуса», а також поблизу готелю біля ялинок в період після 23 год. 30 хв. 2.03.2014 року, та в чому воно полягало.
Суд критично оцінив заперечення захисту, а саме, адвоката ОСОБА_9 , про те, що вказані відеозаписи не підтверджують вчинення його підзахисними кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК, оскільки жодна з відекамер не фіксувала звуків, і не дає можливості стовідсотково ідентифікувати жодну особу, визначити підстави конфлікту, наявність погроз і нецензурних висловлювань.
Теорія кримінально-процесуального права передбачає, що підставою для висновку про винуватість обвинуваченого, можуть бути не лише прямі доказі, а і сукупність побічних доказів, нерозривно пов`язаних та узгоджених між собою. Такі під час судового слідства встановлені.
Так, жоден із обвинувачених та потерпілих не заперечує своєї присутності у вищезазначеному місці та у вказаний час. З огляду на викладене, показання всіх обвинувачених з приводу того, що вони не впізнають себе та потерпілих на відеозаписах камер спостереження суд вважає недостовірними і оцінює, як обрану ними форму захисту. Суд віддав перевагу показанням потерпілих як в частині описання механізму спричинення тілесних ушкоджень Діброві, так і в частині описання обставин події, її розвитку, мотиву, оскільки дійшов висновку, що обвинувачені давали недостовірні показання. Їх захисну версію вважає неспроможною та надуманою, адже вона спростовується об`єктивно.
Так, камера відеоспостереження магазину «Побутова хімія», який розташований безпосередньо на зупинці громадського транспорту, зафіксувала , що вже при під`їзді до початку цієї зупинки, яка розділена на частини кількома спорудами, автомобіль Шевроле Авео змінив траєкторію свого руху вліво в напрямку центрального ринку. При цьому чітко видно, що на зупинці не було жодної особи, тим більше осіб, які б зупиняли вказаний автомобіль. При такій траєкторії заїзду потерпілі ніяк не могли потрапити в поле зору водія автомобіля, оскільки знаходилися з правої (торцевої) сторони зупинки, що не заперечувалося і обвинуваченими. Таким чином, є неправдивим, що причиною зупинки автомобіля стало те, що потерпілі махали руками, щоб зупинились, а потім прохали підвезти їх.
Така версія до того ж повністю позбавлена логіки, адже автомобіль рухався справа по дорозі, яка має дві смуги. Зупинка по відношенню до нього знаходилася зліва, а отже ніякого сенсу «голосувати» поблизу смуги зустрічного руху для осіб, яким потрібно було їхати в попутному з обвинуваченими напрямку не було.
Далі на відеозаписі з цієї ж камери чітко видно, як з автомобіля одночасно виходять водій і пасажир з переднього сидіння. Обвинувачені стверджували, що за кермом був ОСОБА_17 , а зліва ОСОБА_15 . Таким чином, їх свідчення про те, що першим з автомобіля вийшов ОСОБА_15 , якому стало зле, також не знайшло підтвердження.
Крім цього, відеозаписом із камери спостереження магазину «Спокуса» спростовуються показання ОСОБА_12 про те, що після удару (чи ударів), нанесеного (нанесених) ОСОБА_18 , він більше нічого не пам`ятає. Так, на відеозаписі зафіксовано доволі активну роль саме трьох осіб у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_18 поблизу магазину «Харчі», в тому числі, наступальні дії особи, зовні схожої за статурою на ОСОБА_15 . Саме на ОСОБА_15 , як на особу, яка нанесла ОСОБА_18 перший удар вказали всі потерпілі.
Крім цього, з`ясовуючи направленість умислу обвинувачених, мотиви їх поведінки, суд врахував, що вони з потерпілими до вказаної події знайомі не були, будь-яких стосунків з ними не мали, не перебували в особистих неприязних стосунках, використали для своїх дій абсолютно незначний привід, вчинення саме таких дій було позбавлене будь-якої необхідності, адже поведінка потерпілих не була віктимною, вели себе в громадському місці нахабно, зухвало, намагаючись самоутвердитися, показати свою вищість, ігноруючи закон, правила поведінки та людської моралі.
Зміст та спрямованість діяння обвинувачених найлаконічніше і найточніше сформулював потерпілий ОСОБА_28 «хлопці хотіли побушувати». Крім цього, єдиний безпосередній очевидець фактично завершальної стадії події свідок ОСОБА_29 , вказував на явно оборонний характер дій Діброви, про це ж йшлося і в показаннях всіх потерпілих, це ж зафіксували і камери відеоспостереження.
Всі отримані під час судового слідства побічні докази узгоджуються між собою, доповнюють один одного і вказують на те, що було вчинене кримінально каране хуліганство. Так, про вчинення двох пострілів у повітря вказував свідок ОСОБА_14 ; кілька хлопків, схожих на зрив петарди чи постріли чув охоронник ринку ОСОБА_29 ; ОСОБА_4 у вечір, коли відбулася подія повідомив свідка ОСОБА_60 , що йому (потерпілому) до скроні приставляли рушницю. Заслуговує на увагу і те, що ОСОБА_28 вже під час події інформував міліцію про подію, а ОСОБА_18 звернувся з заявою наступного дня.
В той же час обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_17 заперечували явні речі. ОСОБА_15 вказував, що не бачив, щоб використовували биту. ОСОБА_17 також стверджував, що бити в руках ОСОБА_15 не бачив, а інші потерпілі, крім Діброви, зникли біля ялинок, хоча відеозаписом це не підтверджується. Поблизу магазину «Харчі» зафіксовано, що захищаються дві особи ( ОСОБА_18 та ОСОБА_27 ) та трьох осіб (обвинувачених), які вчиняють фізичне насильство, один з них предметом схожим на биту (дубинку), який був вилучений відразу після події.
З огляду на викладене, у суду є підстави вважати, що саме обвинувачені вчинили кримінально каране хуліганство щодо потерпілих.
В п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що при вирішенні питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Такі обставини в даному кримінальному провадженні встановлені. Тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 були нанесені битою предметом заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, а постріли з рушниці та направлення рушниці безпосередньо в ОСОБА_28 , ОСОБА_61 , ОСОБА_18 створювало реальну загрозу для їх життя та здоров`я.

Доказами вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст. 358 КК України є повідомлення ТОВ «Київський міжнародний контрактовий ярмарок» від 20.06.2014 року № 184 про те, що назване товариство не мало господарських відносин із ФОП ОСОБА_11 та проводило заходи (міжнародну виставку та міжнародний меблевий форум) в травні 2014 року. Крім цього, згідно висновку судово-технічної експертизи документів № 606 від 22.07.2014 року в посвідченні про відрядження на ім`я ОСОБА_11 від 28.05.2014 року, є ознаки підробки, а саме виправлення цифр в датах. Вчинення вказано діяння обвинувачений визнав повністю і не заперечував, що підроблений документ був наданий ним слідчому через захисника.
Дослідивши докази обвинувачення та захисту, оцінивши кожен доказ з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність у достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб (хуліганство), із застосуванням вогнепальної зброї - мисливської рушниці та дерев`яної бити, що є предметом заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразилися у підробленні іншого офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем, який має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, ОСОБА_11 вчинив злочин передбачений ч.1 ст. 358 КК України.
В діях ОСОБА_11 по умисному використанню завідомо підробленого документа наявний склад злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Вина обвинувачених доведена в установленому законом порядку. Заперечення захисту вказаних висновків суду не спростовують. Так, отримання ОСОБА_12 під час події 2.03.2014 року, внаслідок оборонних дій Діброви, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, жодним чином не впливає на кримінально-правову оцінку хуліганства.
Показання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наявні в матеріалах дослідженого за клопотанням захисту кримінального провадження № 40000142 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 судом не враховуються, оскільки показання учасників процесу, відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд отримує усно.
Крім цього, деяка неузгодженість показань свідка ОСОБА_14 з показаннями інших потерпілих в частині початку події, на яку звертав увагу адвокат ОСОБА_9 (свідок вказував, що перший удар Діброві наніс ОСОБА_17 ) розцінена судом, як особисте сприйняття свідком ситуації, що склалася. Суд вважає, що свідок в даному випадку добросовісно помиляється, так як особисто обвинувачених до цього не знав.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують обтяжують та покарання.

Обвинувачені вчинили тяжкий умисний злочин проти громадського порядку та моральності, ОСОБА_11 ще й умисні злочини невеликої тяжкості. Всі обвинувачені - особи молодого віку. ОСОБА_11 має сім`ю, двох малолітніх дітей, ОСОБА_12 проживає з матір`ю інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, ОСОБА_12 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під час іспитового строку, має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. За місцем проживання обвинувачені негативно не характеризуються, дані про притягнення їх до адміністративної відповідальності відсутні, жоден не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 офіційно працевлаштовані, за місцем роботи характеризуються позитивно, ОСОБА_10 працює по окремих цивільно-правових угодах.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених не встановлено. Останні не розкаялися у вчиненому, не сприяли слідству у розкритті злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_12 є рецидив злочину. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не встановлено.
Показання потерпілих про те, що всі обвинувачені перебували в стані алкогольного сп`яніння, суд до уваги не взяв через відсутність об`єктивних даних з цього приводу, а саме, медичного освідування винних осіб на стан сп`яніння. Тому вказана обставина такою, що обтяжує покарання не визнана. Всі сумніви з цього приводу трактовані на користь обвинувачених.
Відповідно до роз`ясень даних в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України, всі обвинувачені заслуговують покарання у виді позбавлення волі, проте, ОСОБА_12 призначається більший строк, як особі, яка має рецидив злочину, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 мінімальний строк, передбачений санкцією цієї статті, який буде достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для застосування звільнення від покарання з випробуванням у виді іспитового строку, для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
Остаточне покарання ОСОБА_11 призначається за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_12 за правилами ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, оскільки останній був засуджений вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2013 року за ч.1 ст. 121 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, під час якого вчинив новий умисний злочин. Суд вважає, що останній на шлях виправлення не став.
Доля речових доказів вирішується відповідно до вимог ст. 100 КПК України:
три дискові носії інформації CD-R із відеозаписами із камер відеоспостереження з магазинів «Спокуса», «Побутова хімія», «Формула» підлягають зберіганню при справі; мисливська рушниця ІЖ-12 калібру 12, № НОМЕР_2 , належна ОСОБА_11 , як знаряддя вчинення злочину, підлягає конфіскації, дерев`яна бита, як така що не має ніякої цінності знищенню.
Судові витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судово-криміналістичної експертизи документів в сумі 393 грн. 12 коп. покладаються на ОСОБА_11 . Документального підтвердження будь-яких інших судових витрат сторони не надали.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 18.03.2013 року, до покарання за цим вироком, призначити остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`завши його прибувати за кожною вимогою до суду та поклавши на нього обов`зки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися без дозволу суду з місця проживання та реєстрації - АДРЕСА_3 ; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`завши його прибувати за кожною вимогою до суду та поклавши на нього обов`зки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися без дозволу суду з місця проживання - АДРЕСА_2 ; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296 КК та ч.1, ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання:
-за ч.4 ст. 296 КК України - 3 роки позбавлення волі.
- за ч.1 ст. 358 КК України - штраф розміром 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 1700 грн.
-за ч.4 ст. 358 КК України штраф розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`завши його прибувати за кожною вимогою до суду та поклавши на нього обов`зки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатися без дозволу суду з місця проживання та реєстрації - АДРЕСА_4 ; повідомляти суд про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судовий збір у сумі 393 грн. 12 коп.
Речові докази три дискові носії інформації CD-R із відеозаписами із камер відеоспостереження з магазинів «Спокуса», «Побутова хімія», «Формула», зберігати при справі; дерев`яну биту знищити; мисливську рушницю ІЖ-12 калібру НОМЕР_3 , № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_11 конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1