Справа №№ 148/14/16-к
В И Р О К
Іменем України

02 лютого 2016 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, не працює, не судимий, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
3.11.2015, близько 1:00 год., ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, підійшовши до будівлі колишнього колгоспного складу, розташованого в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 .

Підійшовши до приміщення вищевказаного колгоспного складу, ОСОБА_4 знайшов неподалік дерев`яну палицю та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою вказаної палиці проламав штахетину вхідних дверей, які зачинялись на навісний замок, після чого через отвір, який утворився внаслідок пролому, проник до приміщення колишнього колгоспного складу, звідки діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрав зварювальний апарат «Дніпро М», який відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 984 від 17.11.2015 має вартість 1896 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.

Наступного дня ОСОБА_4 , викрадений ним зварювальний апарат «Дніпро М» розібрав на запчастини, які здав на пункт прийому металобрухту за 800 грн., тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і суду показав, що дійсно 3.11.2015, він проник до складу, який належить ОСОБА_6 і викрав звідти зварювальний апарат, який заніс до себе додому. Через декілька днів, він попросив свого знайомого ОСОБА_7 допомогти йому розібрати і здати на металобрухт. Разом з ОСОБА_7 , який не знав, що він викрав його, вони розібрали даний зварювальний апарат і відвезли в смт. Вапнярку, де здали на металобрухт і отримали кошти в сумі 780 грн., які розділили між собою порівну. Дану крадіжку він вчинив в зв`язку з тим, що в нього важке матеріальне становище. Він проживає разом із матір`ю, яке є інвалідом, недочуває та повністю осліпла, і він за нею доглядає. Живуть вони лише на її пенсію, яка є мізерною. На той час в них не було коштів на продукти харчування. Тому він коли працював в день у ОСОБА_8 , побачив, де той залишає зварювальний апарат і вирішив його викрасти. Отримані кошти витратив на продукти харчування. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати.

Крім повного і беззастережного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України також підтверджується показами свідків та дослідженими матеріалами справи.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він проживає по сусідству з ОСОБА_4 , який в листопаді 2015 року, попросив допомогти йому розібрати зварювальний апарат і здати мідь на металобрухт. Вони домовились, що кошти розділять пополам. Про те, що вказаний апарат був викрадений він нічого не знав. Розібравши його, вони відвезли в смт. Вапнярку, де здали на металобрухт і отримали кошти в сумі 780 грн., які розділили порівну.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що в листопаді 2015 року, він приймав мідь у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і заплатив їм гроші в сумі 780 грн.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується висновком товарознавчої експертизи № 984 від 17.11.2015, відповідно до якого ринкова вартість з урахуванням зносу зварювального апарату «Дніпро М», придбаного 21 жовтня 2014 року за 2000 грн., на момент вчинення злочину, а саме на 3.11.2015 року могла складати 1896 грн.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого являється крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення в судовому засіданні доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.3 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, щире каяття, сприяння в розкритті злочину.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині, сприяння в розкритті злочину, вчинення злочину внаслідок важкого матеріального становища.

Обтяжуючих вину обставин в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів, буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної ст. 185 ч.3 КК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги позицію державного обвинувача, сторони захисту, суспільну небезпечність вчиненого злочину, обсяг заподіяної шкоди, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому злочині, запевнив суд, що став на шлях виправлення, встановленні в судовому засіданні пом`якшуючі вину обставини, а також те, що його виправлення можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливе застосувати відносно ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, поклавши обов`язки визначенні ст. 76 п. п. 2, 3 КК України.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

При вирішенні питання щодо судових витрат понесених на проведення товарознавчої експертизи в сумі 306,90 грн., то вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-374, 377 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на один рік і шість місяців.

Відповідно до ст. 76 п. п. 2, 3 КК України засудженому ОСОБА_4 забороняється виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, а також засуджений зобов`язаний повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесенні судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 306,90 грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя