Справа № 405/1663/16-к
1-кп/405/44/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000108 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дочку, призваного у зв`язку із мобілізацією до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , оператор протитанкового відділення групи вогневої підтримки 4 загону спеціального призначення, солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
29 січня 2015 року Ленінським РВК Миколаївської області старшого солдата ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації.
Будучи призваним на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , та проходячи службу на посаді оператора протитанкового відділення вогневої підтримки 4 загону військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 12 квітня 2015 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, та продовжував тимчасово ухилятися від військової служби до 08 грудня 2015 року.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 13 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000108, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 . Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування свою винуватість у злочинних діяннях повністю визнав і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням тривалістю 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, види покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши позицію прокурора та думки захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, прийшов до висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , яким перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_5 . Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив дії, що виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації. Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України і відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме пропонується у межах встановлених в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 судимості не має, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та наявність на утриманні малолітньої дитини.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 лютого 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000108, з одного боку та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13.02.2016 року покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на два роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1