Дата документу Справа № 319/1054/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/260/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Донецької області, перебуває в Слідчому ізоляторі Управління ДПСУ в Донецькій області м.Артемівська,

відмовлено у звільнені від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_7 відмовлено у звільненні на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від відбування ним покарання, призначеного вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 13.12.2013 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції про непоширення дії вказаного закону на засудженого. Тому ОСОБА_7 просить суд апеляційної інстанції скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 розглянуто за його відсутності у відповідності до положень ч.4 ст.401 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка вважала апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити ухвалу суду.

Встановлено, що ОСОБА_7 призначено покарання вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 13.12.2013 року за скоєння ним злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.2 ст. 309 КК.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» в зв`язку з тим, що він має неповнолітню дитину і матір, яка досягла 70-річного віку, суд першої інстанції вцілому вірно виходив з того, що з цих підстав можуть бути звільненні від подальшого відбування покарання лише особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, та злочини з необережності, які не є особливо тяжкими.

Проте, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК, який з огляду на положення ст.12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, то дія Закону України «Про амністію у 2014 році» на нього не поширюється.

Разом з тим, судова колегія звертає свою увагу на те, що вирок Сніжнянського міського суду Донецької області щодо ОСОБА_7 за скоєння ним злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.2 ст. 309 КК було ухвалено ще 13.12.2013 року, т.т. до набуття чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому питання про застосування до ОСОБА_7 положень даного Закону не розглядалось. Винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні і за ч.2 ст.307 КК, зокрема, була ним оскаржена в апеляційному порядку.

Вказаний вирок не набув законної сили, оскільки був оскаржений обвинуваченим і прокурором в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області. До теперішнього часу судове рішення за апеляційною скаргою не прийняте. В зв`язку з чим, вирішення питання про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» можливе лише або одночасно за результатами розгляду його вищезазначеної апеляційної скарги апеляційною інстанцією, або судом першої інстанції за клопотанням про це ОСОБА_7 за умови визнання апеляційною інстанцією останнього винним або частково винним у пред`явленому йому обвинуваченні.

За таких обставин за відсутності судового рішення апеляційної інстанції про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні ним тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК, суд першої інстанції не вправі був приймати рішення про застосування чи незастосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» та відмовляти йому в цьому через те, що він засуджений за ч.2 ст.307 КК, зокрема, оскільки вирок суду не набув законної сили.

Отже, дійшовши вцілому правильного рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2014 році», суд припустився помилки щодо підстав такої відмови, а тому судове рішення в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

В ухвалі Куйбишевського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2014 року змінити мотиви для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2014 році» на підстави, зазначені в мотивувальній частині даної ухвали апеляційного суду Запорізької області.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4