Справа № 396/1378/15-к
Провадження № 1-кп/396/122/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.09.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 вчинив вбивство через необережність.
В судовому засіданні встановлено та доведено, що ОСОБА_7 20 березня 2015 року близько 01.20 год., знаходячись на подвір`ї бару «Даниїл» у АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи умисел на заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 , не усвідомлюючи можливості настання тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав йому одного удару кулаком правою руки в обличчі в область носа, від чого останній впав на сходи перед вхідними дверями бару і вдарився потилицею голови об кут сходинки порогу бару, отримавши тяжкі тілесні ушкодження тяжку відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку тяжкого ступеня, перелом основи черепа, внаслідок яких помер о 22.20 год. 21 березня 2015 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав частково, пояснив, що 19 березня 2015 року він знаходився вдома у АДРЕСА_2 , де проживав на той час у громадянському шлюбі із ОСОБА_10 , о 18 год. Її батьки розповіли йому, що дружина ОСОБА_11 брата його дружини ОСОБА_12 народила дочку. Після цього він на машині із батьками поїхав до будинку ОСОБА_11 , купили квіти, поїхали до пологового будинку привітати дружину ОСОБА_11 із народженням дитини. В 21.30 год. він завіз батьків своєї дружини додому, і ОСОБА_11 запропонував відсвяткувати народження його дочки. Близько 22 год. вони прийшли до бару «Даниїл» у АДРЕСА_3 , сіли за третій стіл зліва і зробили замовлення пляшку горілки та закуску, й близько півгодини очікували замовлення. Коли вони очікували замовлення, прийшла компанія із 5 чоловік, серед яких був ОСОБА_9 , вони присіли за четвертий стіл справа. Після цього їм принесли горілку та закуску і він покликав за свій стіл ОСОБА_13 , який сидів за столом компанії ОСОБА_9 , і запропонував випити за народження дочки ОСОБА_11 . Вони втрьох випили по півстаканчика, він, ОСОБА_7 , випив близько 20 грам горілки, після чого вийшов із ОСОБА_13 на вулицю перекурити. Коли вони повернулись з вулиці до бару, то він побачив, що ОСОБА_9 і ОСОБА_11 зчепилися та висловлювалися один до одного образливими словами. Він, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 відтягнули ОСОБА_11 на танцмайданчик, а ОСОБА_15 і ОСОБА_16 відвели ОСОБА_9 , як йому здається, на вулицю. Через кілька хвилин до них підійшов ОСОБА_15 і вибачився перед ними за образливі слова ОСОБА_9 . Після цього повернувся ОСОБА_9 і продовжив образливо висловлюватися до ОСОБА_11 , він, ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_9 і у нецензурній формі сказав йому залишити бар, після чого повернувся до ОСОБА_11 , і далі спілкувалися з ним. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_11 знову сіли за стіл, а він із ОСОБА_13 пішли на вулицю на перекур. Про те, що на вулиці перебуває ОСОБА_9 вони не знали. Із приміщення бару він виходив першим, а ОСОБА_13 йшов за ним. Він першим вийшов на вулицю, ОСОБА_13 в цей час притримував двері, бо вони були важкі. Коли він вийшов на вулицю, то побачив перед собою на відстані близько 90 см ОСОБА_9 , який стояв навпроти нього обличчям і курив, коли ОСОБА_9 побачив його, то почав цинічно посміхатися. Він, ОСОБА_7 , замахнувся на ОСОБА_9 рукою, не повністю стиснутою у кулак, в ділянку носа. Він не мав наміру наносити йому удар, хотів лише налякати його, проте допустив контакт з обличчям ОСОБА_9 , хоча удар був середньої сили. Побачивши, що ОСОБА_9 впав і лежить без свідомості, то намагався разом із ОСОБА_13 попід руки підняти його, сподіваючись, що той отямиться. Вони протягнули його кілька метрів до воріт бару, й коли побачили, що той не приходить до свідомості, поклали його на землю. Після цього він, ОСОБА_7 , побіг до бару, де взяв відро води і вийшов з ним на вулицю із наміром обмити ОСОБА_9 водою. Коли вийшов, то побачив біля ОСОБА_9 людей, які вийшли із бару. Він хотів викликати швидку із свого мобільного телефону, але будучи переляканим, не зміг його розблокувати, тому дав свій телефон ОСОБА_14 , який викликав швидку. Коли приїхала швидка, він пішов до будинку свого брата і до ранку телефонував знайомій медпрацівниці в лікарню, цікавлячись станом ОСОБА_9 . Зранку його викликали працівники міліції для пояснень і затримали, після чого його було взято під варту. Під час проведення слідчого експерименту 23.03.2015 р. він міг помилитися у своїх показаннях, бо саме перед початком цієї слідчої дії дізнався про смерть ОСОБА_9 і був у шоковому стані. У вчиненому щиро розкаюється, жалкує за вчиненим, просить вибачення у потерпілої, усвідомив свою вину, обіцяє більше не вчиняти правопорушень, у страшному сні не міг уявити собі таких тяжких наслідків, згідний відшкодувати майнову та моральну шкоду потерпілій у розмірі, визначеному судом. Просить суворо його не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 20 березня 2015 року їй зателефонувала сестра мого чоловіка, повідомивши, що її рідний брат ОСОБА_9 перебуває у реанімації, вона приїхала в м. Новоукраїнку та займалась його лікуванням, витрачала кошти на придбання медикаментів, він був у важкому стані, до тями ОСОБА_9 не прийшов і наступного дня помер. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 25 років, він проживав сам у м. Новоукраїнка, він є її єдиним братом, вони були прив`язані з дитинства і підтримували тісні родинні стосунки, вона втратила єдину близьку кровну людину. Їй невідомо, щоб брат зловживав спиртними напоями або вчиняв протиправні дії.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що працює завідувачем реанімаційного відділення Новоукраїнської ЦРЛ, виконує обов`язки лікаря-анестезіолога. ОСОБА_9 був доставлений до реанімаційного відділення у важкому стані після проведеної операції, його стан був вкрай тяжкий, перебував у комі, без свідомості, йому проводились реанімаційні заходи, шанси вижити у нього були мізерні. Пояснив, що ОСОБА_9 був також його сусідом, не вживав алкогольні напої, не був конфліктним, йому невідомо з ким той проживав. Він, ОСОБА_17 , заступив на чергування 21 березня 2015 року, також були місцеві анестезіологи, мав рану на тім`яній ділянці голови, інших тілесних ушкоджень не бачив, бо звертав увагу тільки на голову.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює начальником карного розшуку Новоукраїнського РВ УМВСУ, 19.03.2015 р. він був у барі «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області у вечірній час близько 23 год. й разом з товаришами відпочивав десь до 1 год. ночі наступної доби. Через деякий час після того, як він прийшов до бару, побачив, що у барі виник конфлікт в центрі бару серед групи молодих людей, між якими був також ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 між ними не було. ОСОБА_9 конфліктував з якимось молодим хлопцем, якого він не знає, цей хлопець говорив, що у нього народилась донька і тому він святкує, в барі голосно грала музика і він не чув суті конфлікту, ніхто нікого не бив, між ними відбувалась словесна перепалка, тому він зробив їм зауваження і попросив розійтись по своїх місцях. Через деякий час він почув, що на вулиці біля порогу бару лежить закривавлений хлопець і він вийшов подивитися, що сталося. Побачив ОСОБА_9 , який лежав на землі н стоянці на відстані близько 30 метрів від бару. У нього була рана ззаду на голові, голова була закривавлена, кров йшла з рота і з вух, він хрипів. На порозі бару надворі була пляма бурого кольору, схожа на кров, сліди крові вели від порогу бару до стоянки. Молодий хлопець дав йому мобільний телефон, я він пізніше дізнався це був обвинувачений ОСОБА_7 , й він, ОСОБА_14 , викликав швидку та міліцію. Пізніше приїхала машина швидкої допомоги і забрала ОСОБА_9 до лікарні, а працівники міліції, які прибули на виклик, опитували присутніх у барі, в т.ч. і обвинуваченого ОСОБА_7 , про обставини пригоди.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 19 березня 2015 року близько 22.30 год. він із ОСОБА_9 та іншими друзями прийшов до бару «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області, щоб продовжити святкування дня народження ОСОБА_9 , яке останній святкував вже другий день. Всього їх було четверо осіб. ОСОБА_9 був у стані легкого алкогольного сп`яніння. Вони сиділи за другим столом справа, а обвинувачений ОСОБА_7 із ОСОБА_11 сидів за третім столом зліва. Він разом із ОСОБА_9 та друзями в цей вечір випили близько 1,5 літри горілки на чотирьох. На столі, за яким сидів обвинувачений ОСОБА_7 він бачив пляшку коньяку, чи пив обвинувачений ОСОБА_7 і ОСОБА_11 не знає, бо за ними не спостерігав. Близько опівночі до їхнього столика, за яким він сидів разом із ОСОБА_9 , підсіли ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , яких він побачив, коли повернувся із вулиці, куди ходив перекурити. ОСОБА_9 запропонував їм впити за його день народження, а ОСОБА_11 запропонував випити за народження його доньки. Усім за столом розлили горілки, в т.ч. і ОСОБА_7 , чи встиг останній випити горілку не пам`ятає. В цей час ОСОБА_9 висловився образливими нецензурними словами на адресу новонародженої доньки ОСОБА_11 , й між ними виникла словесна перепалка, вони встали з-за столу і почали сваритися. До них підходив свідок ОСОБА_14 і пропонував їм заспокоїтись. Суперечка між ними тривала близько 2-х хвилин. Він, ОСОБА_15 , відвід ОСОБА_11 в центр бару на танцмайданчик та вибачився перед ним за слова свого друга ОСОБА_9 , з ОСОБА_11 він перебував на танцмайданчику близько 5-10 хвилин. Чи просив ОСОБА_9 вибачення у ОСОБА_11 за свої слова не пам`ятає. Після конфлікту із ОСОБА_11 ОСОБА_9 пішов на вулицю, куди пішов ОСОБА_7 не бачив. Через кілька хвилин він, ОСОБА_15 , вийшов на вулицю і побачив, що ОСОБА_7 із якимось хлопцем тягнуть під руки ОСОБА_9 , який був закривавлений і без свідомості, у нього йшла кров з рота. Він із дівчиною ОСОБА_18 надавали ОСОБА_9 першу медичну допомогу. Крістіна тримала язик ОСОБА_9 , щоб він його не ковтнув. Після приїзду швидкої допомоги вони допомогли покласти ОСОБА_9 на каталку і поїхали разом з ним в Новоукраїнську ЦРЛ. Йому невідомо, щоб між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 раніше були конфліктні ситуації.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що працювала барменом у барі «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області в ніч з 19 на 20 березня 2015 року. Обвинувачений ОСОБА_7 і ОСОБА_11 прийшли раніше близько 22-23 год. 19 березня 2015 року й за третім столом зліва святкували народження дочки, пізніше прийшла компанія молодих людей, в якій були з хлопці і дівчини, серед них був ОСОБА_9 , які святкували його день народження. Дві компанії сиділи майже навпроти. Обидві компанії вживали спиртні напої, випили більше 3-х літрів горілки, яку замовили у барі. Усі молоді люди з обох компаній були у нетверезому стані, у них була нечітка мова, невпевнена хода. Після того, як вони почали конфліктувати, вона відмовилась продавати їм спиртне. Через деякий час вона помітила, як ОСОБА_11 підсів за стіл компанії ОСОБА_9 , згодом вона почула гуркіт стільців і побачила як ОСОБА_9 штовхнув ОСОБА_11 , між ними була сварка, вони схопились руками один за одного й вона чула від обох взаємні погрози. Компанія дорослих чоловіків, серед яких був свідок ОСОБА_14 зробила їм зауваження, розборонивши їх. У цей час ОСОБА_7 вона не бачила. Вона притримала ОСОБА_11 на танцмайданчику у барі, в цей час ОСОБА_20 поруч вже не було. Через деякий час вона побачила як ОСОБА_7 схопив відро води, яке поніс на вулицю. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила велику калюжу крові біля порогу бару, а біля воріт було багато людей, там лежав хлопець. ОСОБА_11 із бару не відлучався.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив, що весною цього року, точного числа та місяця не пам`ятає, ймовірно що це було 19-20 березня 2015 року, близько 22-23 год. він прийшов до бару «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області щоб випити чашку кави. У барі було багато людей, пізніше прийшли молоді люди, серед яких були ОСОБА_13 , ОСОБА_9 . Він, ОСОБА_21 , сидів зліва спиною до танцмайданчику. Через деякий час він почув якийсь шум і йому на ліве плече впали двоє молодих людей, обличчя яких він не розгледів, він їх відштовхнув від себе. Хтось із них за щось вибачився перед іншим, в їхню сторону він не дивився і не може точно стверджувати хто це був. Через короткий час він пішов до автомату, щоб замовити музику, і побачив що присутні у барі почали виходити на вулицю. Він також вийшов на вулицю і побачив на порозі бару калюжу крові, поріг був висотою 15-20 см, сходинки були обкладені плиткою. На вулиці було багато людей, через деякий час приїхала швидка і когось забрала, після цього приїхала опергрупа.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 19 березня 2015 року вдень він був на роботі, йому подзвонили і сказали, що у нього народилась дочка, він приїхав додому близько 19 год. і почав вирішувати організаційні питання. У нього вдома був обвинувачений ОСОБА_7 , який готувався одружитися із його сестрою ОСОБА_12 .. Він і ОСОБА_7 на машині поїхали в пологовий будинок у м. Новоукраїнка щоб провідати дружину. Повернувшись додому він із ОСОБА_7 вирішили відсвяткувати народження доньки. До приходу в бар «Даниїл» вони не вживали спиртних напоїв, бо ОСОБА_7 був за кермом машини.
Близько 22 год. цього дня вони прийшли у бар «Даниїл» у АДРЕСА_3 , сіли за столик і замовили 0,5 літра горілки та закуску і почали чекати замовлення. Через деякий час прийшла компанія разом із ОСОБА_9 , які вже були напідпитку. Серед цієї компанії він знав ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і дівчину ОСОБА_22 , ОСОБА_9 і ОСОБА_13 не знав, познайомився із ними пізніше. До них підійшов ОСОБА_13 , ймовірно друг ОСОБА_7 , якому він, ОСОБА_11 , запропонував випити за народження доньки. ОСОБА_7 разом із ними не пив. Потім ОСОБА_7 і ОСОБА_13 вийшли на вулицю на перекур, а він підсів до столика, за якою була компанія ОСОБА_9 і спитав, що вони святкують. Він разом із компанією ОСОБА_9 випили за його день народження, після чого ОСОБА_9 ненадовго відлучився, ходив по бару. Коли той повернувся, то він, ОСОБА_11 , запропонував випити за народження доньки, ОСОБА_9 сказав у грубій нецензурній формі, що коли його, ОСОБА_11 , дочка підросте, то він буде мати із нею статеві стосунки. Його це обурило і вони встали з-за столу і почали шарпатися між собою, штовханина між ними тривала близько 5 хвилин, після чого їх розборонили. ОСОБА_9 заспокоював ОСОБА_15 і ОСОБА_14 а його заспокоював ОСОБА_7 . Цей конфлікт виник близько 23 год., точного часу не пам`ятає. ОСОБА_9 був у нетверезому стані, хитався, мав нечітку мову і від нього було чути запах алкоголю. Він, ОСОБА_11 , також випив близько 100 грам горілки.
В цей час із вулиці повернулися ОСОБА_7 і ОСОБА_13 . ОСОБА_9 відвели до танцмайданчику і почали заспокоювати, ОСОБА_9 повернувся і знову на відстані почав ображати його дочку, кликав його, ОСОБА_11 , на вулицю «з`ясувати стосунки», поводив себе агресивно. Тоді ОСОБА_7 сказав ОСОБА_9 йти додому і той пішов на вихід, жодних погроз він ОСОБА_9 не висловлював. Він із ОСОБА_15 ще пару хвилин постояли на танцмайданчику і знову сіли за стіл, а ОСОБА_7 і ОСОБА_13 вийшли на вулицю. Через деякий час він вийшов на вулицю і побачив скупчення людей, біля бару зліва лежав хлопець обличчям догори, було погане освітлення і він зразу його не розгледів, слідів крові він не пригадує, він намагався допомогти йому піднятися. Вже після повернення додому він помітив у себе на руках сліди крові.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що ввечері 19 березня 2015 року близько 21.30 год, точного часу не пам`ятає, вона прийшла до бару «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_15 .. ОСОБА_13 і ОСОБА_23 , яка з ними довго не сиділа і пішла раніше. Коли вони прийшли до бару, там уже сиділи ОСОБА_7 і ОСОБА_11 . Вони сиділи за столом зліва, а вона із друзями сіла за другий стіл справа. Відстань між обома столами була близько 5 метрів. За весь час перебування у барі вона і друзі випили близько 1 літри горілки, святкуючи день народження ОСОБА_9 . ОСОБА_7 і ОСОБА_11 також вживали спиртні напої за своїм столом, бо у них була пляшка горілки. За їхнім столом ОСОБА_7 мабуть не вживав спиртні напої. ОСОБА_7 і ОСОБА_11 були нетверезими, ОСОБА_11 був більш випившим, а ОСОБА_7 менш випившим, оскільки в обох була заплутана мова, ОСОБА_11 хитався сильніше, ОСОБА_7 менше хитався.
Вона не бачила сварки між ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , бо виходила на вулицю, а коли повернулась до бару, то бачила як ОСОБА_15 і ОСОБА_11 стояли в центрі бару і про щось говорили. Про конфлікт між ОСОБА_9 і ОСОБА_24 їй розповів ОСОБА_13 , вона особисто не чула, щоб ОСОБА_25 висловлювався образливими словами на дочку ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 і ОСОБА_7 пішли на вулицю, за ними пішов ОСОБА_13 . Через кілька хвилин вона вийшла на вулицю і побачила ОСОБА_9 , який лежав на землі біля воріт закривавлений. Біля нього були ОСОБА_15 і ОСОБА_13 . Освітлення було поганим, вона бачила, що ОСОБА_9 лежить на боку, на обличчі була кров. Поруч стояли інші люди, ОСОБА_7 поруч вона не бачила. У її присутності ОСОБА_9 ніхто не пересував. ОСОБА_9 був без свідомості, хрипів, тілесних ушкоджень вона не бачила. Їй пізніше розповіли, що ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_9 і той впав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що близько 22 год. 19 березня 2015 року він разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , прийшов до бару «Даниїл» у м. Новоукраїнка Кіровоградської області і сіли за другим столиком справа, у барі вже знаходився ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , які сиділи на деякій відстані. ОСОБА_7 покликав його до свого столу випити за народження дочки ОСОБА_11 , він пив разом із ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , вони були у середній тяжкості сп`яніння, бо випили близько пляшки горілки. Потім ОСОБА_7 і ОСОБА_11 сіли за стіл до ОСОБА_9 і останній образив дочку ОСОБА_11 , після чого між ОСОБА_9 і ОСОБА_11 виникла сварка. Їх розтягнули один від одного. Пізніше ОСОБА_9 пішов на вулицю, він із ОСОБА_7 також пішли на вулицю на перекур. Він не пам`ятає, хто з них першим вийшов на вулицю, бо був у нетверезому стані, Вхідні двері бару були масивні і важкі, тому він їх тримав рукою. Коли він відкрив двері, то побачив ОСОБА_9 , який стояв навпроти на порозі бару та курив. Потім він побачив як ОСОБА_7 , не говорячи ні слова, наніс ОСОБА_9 один удар, ймовірно кулаком руки, в голову, як йому здається в лице, точно він не встиг розгледіти. В цей час ОСОБА_7 не погрожував ОСОБА_9 і не був агресивним. Після цього ОСОБА_9 впав і він із ОСОБА_7 намагались його підняти. Інших ударів ОСОБА_7 ОСОБА_9 не наносив і не намагався наносити. Після падіння він, ОСОБА_13 , побачив на носі ОСОБА_9 кров і що з його вуха тече кров. Після цього він разом із ОСОБА_7 під руки потягнули ОСОБА_9 до воріт, після чого потягнули його назад до бару. Чому вони його відтягували від бару і назад не може сказати, скоріше за все це запропонував ОСОБА_7 . Вони поклали ОСОБА_9 на бік, бо той ковтав язик Що було далі точно не пам`ятає. Він знайомий із ОСОБА_7 зі школи, знає його як адекватну людину, йому невідомо, щоб ОСОБА_7 колись бився. Він розповідав про те, що сталося ОСОБА_16 , ОСОБА_15 і також працівникам міліції.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, його вина в необережному заподіяння смерті іншій людині підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що саме ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 удару в обличчя, від якого останній впав і вдарився головою об кут сходинки порогу бару.
Також вина обвинуваченого підтверджується іншими доказами, а саме показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні та письмовими матеріалами кримінального провадження, які суд в основних деталях визнає узгодженими та послідовними, правдивими та достовірними, а також у їх сукупності та взаємозв`язку достатніми для переконання у наявності вини обвинуваченого.
Зокрема вина обвинуваченого доводиться наступними письмовими доказами:
- протоколом огляду місця події від 20.03.2015 р. та фототаблиці до нього, в ході якого оглянуто подвір`я бару «Даниїл» по АДРЕСА_3 та виявлено плями бурого кольору, схожа на кров, на сходах бару, а також виявлено та вилучено куртку зі слідами бурого кольору, схожі на кров (а.с.161-164);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 від 20.03.2015 р., відеозапис якого було оглянуто в судовому засіданні, під час якого свідок ОСОБА_13 показав де та яким способом обвинувачений наносив ОСОБА_9 удар і яким чином останній падав на сходи подвір`я бару (а.с.165-168), які в основних деталях узгоджуються із показаннями, наданих ним в судовому засіданні;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 23.03.2015 р., відеозапис якого було оглянуто в судовому засіданні, під час якого останній показав де та яким способом він наносив ОСОБА_9 удар і яким чином останній падав на сходи подвір`я бару (а.с.188-193), які в основних деталях узгоджуються із показаннями, наданих ним в судовому засіданні;
- протоколом огляду трупа від 22.03.2015 р. та фототаблицями до нього, згідно якого на тілі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лобної ділянки голови, саден обличчя справа, тильної поверхні правої кисті та ділянок передніх поверхонь колінних суглобів, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів у м`які тканини голови, переломи кісток основи черепу, забій головного мозку в області лобних доль (а.с.183-187);
- висновком експерта № 43 від 23.04.2015 р., згідно якого на тілі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження відкрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які тканини голови, крововиливи під м`які мозкові оболонки, забій головного мозку, переломи кісток основи черепу, крововилив в центрі лобної ділянки голови, садна передніх поверхонь колінних суглобів, тильної поверхні прямої кисті, задньої поверхні правого променево-зап`ястного суглобу. Враховуючи наявність крововиливу в центрі лобної ділянки голови, наявність крововиливу в м`які тканини правої потилично-тім`яної ділянки голови, наявність переломів кісток основи черепу, крововиливів та ділянок забою в області полюсів та базальних поверхонь лобних доль, експерт прийшов до висновку про інерційний механізм виникнення черепно-мозкової травми, можливо, при падінні на тверду поверхню із наданим тілу прискоренням, можуть відповідати строку, вказаному в постанові та у живих осіб несуть ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення. Враховуючи локалізацію та взаємне розташування тілесних ушкоджень в області голови потерпілого, не виключається можливість їх виникнення від не менше одного травматичного контакту в лобну ділянку голови із послідуючим падінням потерпілого та ударом правою потиличною ділянкою голови об тупий предмет. Тілесні ушкодження у вигляді саден передніх поверхонь колінних суглобів, тильної поверхні правої кисті та задньої поверхні правого променево-зап`ястного суглобу могли виникнути від травматичних контактів з тупим (тупими) об`єктом (об`єктами), за 1-3 доби до моменту дослідження при самих різноманітних обставинах, в т.ч. і при падінні з вертикального чи близького до такого положення тіла, у живих осіб несуть ознаки легких тілесних ушкоджень, відношення до причини смерті не мають. Потерпілий в момент нанесення йому тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми найбільш ймовірно знаходився обличчям до травмуючого об`єкту та найбільш ймовірно у вертикальному чи близькому до такого положенні. Смерть потерпілого настала від відкритої черепно-мозкової травми із крововиливами під м`які оболонки, забою головного мозку, переломами кісток основи черепу та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями. Із висновку вбачається, що ОСОБА_9 був доставлений до приймального відділення Новоукраїнського ЦРЛ у стані алкогольного сп`яніння. (а.с.178-182);
- висновком експерта № 43/1 від 23.04.2015 р., згідно якого тілесні ушкодження, що були виявлені під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , а саме відкрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів у м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки, переломи кісток основи черепу, забій головного мозку, крововиливів в центрі лобної ділянки голови виникли від не менше одного травматичного контакту тупого об`єкта в лобну ділянку голови із послідуючим падінням потерпілого та ударом правою потилично-тім`яною ділянкою голови об тупий предмет. Яких-небудь інших тілесних ушкоджень, що могли б бути характерними для боротьби чи самооборони не виявлено. Локалізація та взаємне розташування тілесних ушкоджень на тілі трупа ОСОБА_9 доступно для спричинення їх власноручно, але враховуючи морфологічні особливості, характер, масивність ушкоджень для спричинення їх власноручно не характерно. На виявлених тілесних ушкодженнях відобразились загальні ознаки контакту з тупим (тупими) предметом (предметами), індивідуальні особливості контактуючої поверхні яких не відобразились. Судово-медичних даних, що дозволяли б говорити про силу, направлення удару немає. ОСОБА_9 в момент нанесення йому тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми найбільш ймовірно знаходився обличчям до травмуючого предмету та найбільш ймовірно у вертикальному чи близькому до такого положенні. Положення особи, що спричиняла ушкодження, могло бути самим різноманітним та змінюватись у процесі (а.с.197-200);
Суд не приймає як доказ протокол огляду предмету від 26.03.2015 р. (а.с.194), а саме пари шкарпеток чорного кольору, джинсів синього кольору, спортивне взуття кросівки, які зав`язуються за допомогою шнурків та плавки сірого кольору, оскільки як вбачається ці предмети виявлені під час проведення слідчого експерименту на території бару «Даниїл» від 23.03.2015 р., тобто через три дні після вчинення злочину, зважаючи на те, що під час проведення огляду місця події безпосередньо після вчинення злочину ці речі не були виявлені та вилучені, а тому суду невідомо де ці предмети перебували протягом трьох днів.
Суд вважає, що досудове розслідування по кримінальному провадженні проведено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, проте не погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України та вважає, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати по ч.1 ст.119 КК України, у зв`язку із наступним.
Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється жодним з учасників судового процесу, подія, внаслідок якої помер ОСОБА_9 , спричинена діями обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок яких потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження в області лобної ділянки голови, які є первісними, та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, які є вторинними та знаходяться у причинному зв`язку із первісними.
Визначальним при цьому є психічне ставлення винного до настання наслідків своїх дій, тобто мотив його дій і спрямованість умислу.
З`ясовуючи мотив дій і спрямованість умислу, суд виходить із того, що про намір винного заподіяти тілесні ушкодження та прямий умисел можуть свідчити: погрози, висловлювані винним до посягання; неприязні взаємовідносини між винним і потерпілим, поведінка винного і потерпілого, яка передувала вчиненню злочину; спрямованість дій винного і характер заподіяних потерпілому ушкоджень (поранення голови, лівого боку грудей, печінки, лівого і правого пахів тощо); застосування таких знарядь чи засобів, якими безсумнівно може бути заподіяна смерть (вогнепальної зброї, сильнодіючої отрути, високої чи занадто низької температури тощо); інтенсивність дій винного (нанесення багатьох ударів, ран, які свідчать про намір заподіяти смерть); причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину.
В судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим і потерпілим ОСОБА_9 були відсутні будь-які стосунки, оскільки вони перед цим не знали один одного, а познайомились лише незадовго в барі незадовго до вказаної події, як повідомили свідки (як з компанії обвинуваченого, так і з компанії ОСОБА_9 ), обвинувачений не висловлював останньому жодних погроз, а лише вимагав його покинути приміщення бару та перестати ображати новонароджену доньку його товариша. Побачивши ОСОБА_9 на порозі бару, коли обвинувачений вийшов на вулицю, у нього раптово виникли до нього неприязні стосунки, оскільки він побачив, що ОСОБА_9 , незважаючи на пропозиції його знайомих припинити образливі висловлювання в їх адресу, не збирався залишати приміщення бару, а тому у нього виник умисел на заподіяння йому тілесних ушкоджень.Про цей умисел свідчить характер і спосіб завдання йому ушкоджень, а саме нанесення одного удару кулаком правої руки в обличчя. Суд не погоджується із позицією сторони захисту про те, що обвинувачений взагалі не мав наміру завдавати ОСОБА_9 будь-яких ударів, а намагався лише налякати його, так як про наявність умислу завдати останньому тілесні ушкодження свідчить динаміка дій обвинуваченого, а саме раптове для потерпілого замахування кулаком руки в область перенісся ОСОБА_9 і наявність легкого тілесного ушкодження в області у вигляді синця та крововиливу в лобній ділянці голови, які мають характер легких тілесних ушкоджень, що свідчить про цілеспрямованість і достатню силу, а тому суд розцінює такі дії обвинуваченого як непрямий умисел на заподіяння легкого тілесного ушкодження, оскільки обвинувачений, замахуючись кулаком руки перед обличчям потерпілого усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки, й хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.
Суд не має можливості встановити силу заподіяння обвинуваченим удару потерпілому, у зв`язку з чим посилається на показання обвинуваченого, який повідомив, що удар (поштовх) був несильним, інакше наслідки його удару в обличчя були б іншими, наприклад перелом перенісся. Висновки судово-медичних експертиз та інші докази не спростовують такі показання обвинуваченого, у зв`язку з чим робить висновок про незначну силу удару обвинуваченого в обличчя потерпілого.
В той же час, суд не погоджується із позицією обвинувачення, що обвинувачений мав намір на заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого, оскільки ця обставина не доведена переконливими належними і допустимими доказами.
Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст.62 Конституції України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.90 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Пленум Верховного Суду України у Постанові № 2 від 07.02.03 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» роз`яснив судам, що з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства при розгляді даної категорії справ суди повинні для вірної кваліфікації даних дій ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, питання про умисел необхідно вирішувати з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку підсудного, а так само потерпілого, що передували події. Крім того, визначальним при цьому, як зазначає Пленум, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. У випадках, коли особа, яка позбавила життя потерпілого, не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча і повинна була їх усвідомлювати (злочинна недбалість), її дії слід розцінювати як вбивство через необережність, і кваліфікувати за ст.119 КК України.
Не можливо, зокрема, розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного від падіння, від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків.
Жодна із сторін судового процесу не оспорює наявність причинно-наслідкового зв`язку із діями обвинуваченого, які прямо призвели до настання легких тілесних ушкоджень, в результаті чого потерпілий впав, вдарившись потилицею голови об кут сходів, отримавши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, внаслідок яких настала смерть потерпілого.
Судом встановлено під час судового розгляду, що смерть потерпілого ОСОБА_9 сталася не від удару, безпосередньо завданого обвинуваченим, а внаслідок травми голови, одержаної від падіння та удару потилицею об сходи порогу бару. Останній помер наступного дня в лікарні, не приходячи до свідомості. Згідно даних медичних документів ОСОБА_9 на момент надходження до стаціонару знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду провадження, судом не встановлено доказів, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_7 завдаючи удару потерпілому ОСОБА_9 мав умисел заподіяти йому тяжке тілесне ушкодження. Як пояснив обвинувачений, він не займався будь-якими видами рукопашного бою, раніше ніколи ні з ким не бився, а тому суд погоджується з тим, що останній не має навиків заподіяння ударів, спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Про відсутність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому свідчить також той факт, обвинувачений після падіння потерпілого ОСОБА_9 забігав у бар набрати води, щоб обмити його та привести до тями, він разом із ОСОБА_13 намагалися підняти його, сподіваючись, що ОСОБА_9 прийде до свідомості, надав свідкові ОСОБА_14 свій мобільний телефон для виклику швидкої, цілу ніч телефонував і цікавився станом потерпілого.
Оскільки обвинувачений не передбачав, хоча повинен і міг передбачити вказані наслідки, на підставі встановлених обставин в провадженні, суд вважає, що дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК Украни, як вбивство через необережність.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що обвинувачений, маючи непрямий умисел на заподіяння ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді його смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, оскільки знав, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, бачив, що він стояв на порозі бару неподалік від сходів і завдаючи несподіваного, без попередження, удару в обличчя ОСОБА_9 повинен був і міг передбачити, що останній може не втриматися на ногах і впасти, а тому у спричиненні смерті ОСОБА_9 зі сторони обвинуваченого має місце необережність у формі злочинної недбалості.
Доказів, які б спростовували такі покази обвинуваченого у справі відсутні.
Обставин, які виключають протиправність діянь обвинуваченого судом не встановлено. Ніяких інших обставин при яких потерпілий ОСОБА_6 міг отримати тілесні ушкодження від яких наступила його смерть ні досудовим розслідуванням, ні судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він має молодий вік (а.с.212), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.213), має постійне місце проживання (а.с.222), одружений (а.с.228), працює (а.с.77), за місцем проживання та праці характеризується виключно позитивно (а.с.218-221,223), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.215,216), алкогольної залежності не виявлено, лікування не потребує (а.с.217).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем попереднього навчання, за місцем праці та проживання, одружений, утриманців немає, має постійне місце проживання та роботи, щиро розкаявся, жалкує за вчиненим, вибачився перед потерпілою, частково відшкодував завдану майнову шкоду, погоджується відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування майнової шкоди.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Суд не погоджується із позицією обвинувачення про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, виходячи із наступного.
Злочин обвинуваченим було вчинено близько 1.20 год. 20 березня 2015 року, й того ж дня його було затримано працівниками міліції та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Точного часу затримання суду невідомо у зв`язку із відсутністю в матеріалах провадження протоколу затримання, а тому суд посилається на показання обвинуваченого, який пояснив, що його було затримано та допитано зранку цього ж дня. Проте, органом досудового розслідування не було проведено медичне освідування ОСОБА_7 на предмет встановлення у нього стану алкогольного сп`яніння, хоча така можливість була, у зв`язку з чим документальних підтверджень цього факту немає, а тому суд вирішуючи це питання виключно на показаннях обвинуваченого та свідків.
Обвинувачений пояснив, що напередодні випив у барі не більше 20 грам горілки приблизно 23 год. 19.03.2015 р., тобто за дві години до вчинення злочину, не вважає себе таким, що перебував у стані сп`яніння, зважаючи на незначну кількість випитого. Більше не пив, оскільки наступного дня зранку мав керувати автомобілем.
Показання свідків з цього приводу мають суперечливий характер. Свідок ОСОБА_15 пояснив, що на столі, за яким сидів обвинувачений, була пляшка коньяку, чи пив безпосередньо ОСОБА_7 сказати не може, він також не пригадує чи пив останній за їхнім столом. Свідок ОСОБА_16 пояснюючи, що ОСОБА_7 був нетверезий, посилалась на те, що бачила за їхнім столом пляшку горілки, а також на те, що його товариш ОСОБА_11 був більше випившим, а ОСОБА_7 менше випившим, в обох була заплутана мова, ОСОБА_11 хитався сильніше, а ОСОБА_7 менше, крім цього пояснила, що вона сама була у стані середньої тяжкості сп`яніння. Свідок ОСОБА_13 пояснював, що ОСОБА_7 з другом були у стані середньої тяжкості сп`яніння, бо випили пляшку горілки, хоча про те чи бачив він як ОСОБА_7 вживав алкогольні напої не пояснив. Свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_7 перед цим керував автомобілем, до приходу у бар вони не вживали спиртне, разом із ним в барі ОСОБА_7 не пив. Свідок ОСОБА_19 пояснила, що обидві компанії були нетверезі, у зв`язку з чим вона навіть відмовилась більше продавати їм спиртне, у всіх молодих людей цих компаній була нечітка мова і невпевнена хода, проте конкретних показань щодо стану сп`яніння ОСОБА_7 не надала.
За таких обставин, з урахуванням відсутності документальних підтверджень факту та ступеню сп`яніння обвинуваченого, зважаючи на принцип, що усі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого, суд вважає, що не здобуто прямих і достовірних доказів про те, що ОСОБА_7 незадовго до вчинення злочину випив більшу кількість спиртного ніж 20 грам горілки, ця кількість вжитого алкогольного напою за дві години до вчинення злочину з огляду на комплекцію тілобудови обвинуваченого не переконує суд, що обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому ця обтяжуюча покарання обставина не приймається у зв`язку із недоведеністю.
Згідно висновку експерта № 516 від 07.04.2015 року, обвинувачений ОСОБА_7 на момент вчинення правопорушення не страждав і в даний час не страждає психічним захворюванням, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними,підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України, у відношенні інкримінованого йому правопорушення слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.201-203).
Зважаючи на вимоги ст.50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи зазначені обставини та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого, суд вважає, що відсутні передумови для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, а тому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 має молодий вік, вперше вчинив необережний злочин середньої тяжкості, виявив намір виправити свою поведінку та відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, має постійне місце проживання та роботи, одружений, характеризується виключно позитивно, не порушував умов запобіжного заходу, що істотно знижує його суспільну небезпечність, суд вважає за можливе застосувати ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, який стимулюватиме його перевиховання та виправлення без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд виходить із наступного.
Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я… визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала внаслідок вчинення кримінального правопорушення у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст.128 КПК України).
Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі та її майну підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина цієї особи.
Цивільний позов підлягає до повного задоволення, оскільки ОСОБА_6 визнана потерпілою у кримінальному провадженні в результаті смерті її брата ОСОБА_9 , здійснювала витрати на його лікування та поховання, внаслідок смерті понесла моральні страждання, так як внаслідок неправомірних дій обвинуваченого втратила єдину близьку людину, у зв`язку з чим зазнала емоційного потрясіння, в її житті відбулися незворотні негативні зміни, а тому суд погоджується із ступенем її моральних страждань, який оцінений потерпілою в 250 тис. грн., оскільки жоден із учасників судового провадження не поставив їх під сумнів, й цей розмір відповідає вимогам розумності та справедливості. Також розмір матеріальних витрат підтверджується долученими чеками та квитанціями про придбання медикаментів та витрат на поховання, в т.ч. і на встановлення надгробного пам`ятника (а.с.68-72). Обвинувачений частково компенсував зазначені витрати в розмірі 5 тис. грн., у зв`язку з чим сума відшкодування, яка підлягає стягненню із обвинуваченого становить 34 903,91 грн. майнової шкоди та 250 000 грн. моральної шкоди.
Дія запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту завершилась 22 вересня 2015 року о 12.00 год., й оскільки обвинуваченому призначена міра покарання, не пов`язана із реальним відбуванням позбавлення волі, обвинувачений не допускав порушень раніше обраних видів запобіжного заходу, а тому суд вважає, що немає підстав для обрання йому запобіжного заходу до набуття вироком законної сили.
До строку відбування покарання обвинуваченому слід зарахувати час перебування його під вартою з 20 березня 2015 року до 24 червня 2015 року.
Долю речових доказів суд вирішує згідно положень ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368,370-374 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Із набранням вироком законної сили речові докази, а саме плавки сірого кольору, джинси синього кольору, шкарпетки та спортивні кросівки, які були вилучені під час проведення слідчого експерименту від 23.03.2015 р. і знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Новоукраїнського РВ УМВС України у Кіровоградській області, повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 34 903 тридцять чотири дев"ятсот три) грн. 91 коп. в рахунок відкшодування майнової шкоди та 250 000 (двісті п"ятдесят тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 284 903 (двісті вісімдесят чотири тисячі дев"ятсот три) гривні 91 коп.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий: ОСОБА_1