Провадження № 1-в/761/42/2016
У Х В А Л А
Іменем України
11 лютого 2016 року

суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та умовно дострокове звільнення,-
В С Т А Н О В И В :
На розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва 29 грудня 2015 року, надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та умовно дострокове звільнення.
Своє клопотання заявник мотивує тим, що 7 жовтня 2015 року Ірпінським міським судом Київської області було винесено вирок відносно ОСОБА_4 , яким його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Термін відбування покарання засудженому, рахувався з 19 вересня 2014 року.
24 грудня 2015 року Апеляційним судом Київської області була розглянута апеляційна скарга, за результатами розгляду обвинувачений та його захисник відмовилися від апеляційної скарги, тобто вирок Ірпінського міського суду Київської обл. від 7 жовтня 2015 року залишився без змін.
З 24.12.2014 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 83 8-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Цей закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю. Цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 відбуває покарання з 19.09.2015 р. і на цей час відбув понад 2/3 строку.
Враховуючи викладене заявник просить суд застосувати до ОСОБА_4 . Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та звільнити останнього умовно-достроково від відбування покарання.
В судовому засіданні заявник клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Засуджений підтримав думку захисника.
Прокурор проти клопотання заперечив часково.
Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд проходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України вирішення питань виконання вироку, зокрема, питань про звільнення від покарання та (або) його відбування, віднесене до компетенції суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з ч. 3 прикінцевих положень ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
З поданого клопотання вбачається, що ОСОБА_4 засуджений Ірпінський районним судом Київської області та на даний час перебуває в Київському СІЗО № 13.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КВК України органами виконання покарань є: Державний департамент України з питань виконання покарань, його територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція. 2. Установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи (далі виховні колонії). 3. Кримінально-виконавчі установи поділяються на кримінально-виконавчі установи відкритого типу (далі виправні центри) і кримінально-виконавчі установи закритого типу (далі виправні колонії). 4. Виправні колонії поділяються на колонії мінімального, середнього і максимального рівнів безпеки. 5. Виправні колонії мінімального рівня безпеки поділяються на колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання і колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання. 6. У межах, визначених цим Кодексом та законами України, виконання кримінальних покарань також здійснюють Державна виконавча служба, військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон. 7. Територіальні органи управління, кримінально-виконавча інспекція, арештні доми, виправні центри, виправні та виховні колонії організовуються і ліквідуються Державним департаментом України з питань виконання покарань, а військові частини, гауптвахти і дисциплінарний батальйон Міністерством оборони України.
Тобто з положень даної статті вбачається, що Київський слідчий ізолятор не є установою виконання покарань.
Беручи до уваги, що у п. 3 Розділу II «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на аналіз положень статей 537, 539 КПК, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильною є позиція, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення:
під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК).
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_4 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, суд позбавлений можливості розглянути по суті його клопотання про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Що стосується питання застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , суд роз`яснює, що вирішення даного питання має вирішуватись в окремому провадженні, та в даному випадку після вирішення питання про застосування до засудженого Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки КПК України не передбачає винесення судом єдиного рішення по різним предметам розгляду, кожне з яких може бути окремо оскаржено в апеляційному порядку.
Керуючись ч. 1, 2 ст. 539 КПК України, ст. 72 КК України, ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», ст. 11 КВК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та умовно дострокове звільнення - повернути останньому.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1