ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.15 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002060 від 25 вересня 2015 року, за підозрою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Золочів Золочівського р-ну Харківської обл., громадянина України, одруженого, працюючого без офіційного працевлаштування вантажником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 24.09.2015 року близько 15.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території станції «Харків - Левада» ДП «Південна залізниця», що у Червонозаводському районі м. Харкова, проходячи повз електропотяг сполученням «Харків - Савенці» "Південної залізниці", виявив на залізничному полотні під електропотягом гальмівні колодки типу «Ф» в кількості 4 штук, та, діючи за раптово виниклим наміром, з метою особистої наживи, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись що його дії залишаться непоміченими сторонніми особами, з корисливих мотивів викрав гальмівні колодки типу «Ф» в кількості 4 штук, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи № 325 від 29.09.2015 року становить 295.80 грн., помістив їх в господарчу сумку яку поклав до своєї спортивної сумки та разом з викраденим майном направився до пункту прийому металобрухту, однак разом з викраденим майном був виявлений працівниками міліції, у зв`язку з чим він не зміг розпорядитися викраденим майном, тобто не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з обставин, які не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний в судовому засіданні, повністю визнав свою вину у вчинених злочинах, підтвердив факти та обставини їх вчинення так, як вони викладені судом вище.

При цьому обвинувачений просив врахувати, що він повністю визнає себе винними у скоєному злочині та щиро розкаюється, просив врахувати активне сприяння досудовому розслідуванню.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив факт активного сприяння ОСОБА_4 досудовому розслідуванню.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені та вони вважать недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15,ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості; повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв досудовому розслідуванню, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він одружений, до кримінальної відповідальності притягається вперше (а.с.57), працює без офіційного працевлаштування вантажником, має постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.63), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.60,62).

За таких обставин, а також з урахуванням позиції представника потерпілого, якому повернуто викрадене майно та який претензій до ОСОБА_4 не має, суд вважає, що досягнення цілей покарання ОСОБА_4 можливе за умови призначення покарання в мінімальних межах санкції статті, за якою він засуджується даним вироком.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі: 3 відпрацьовані та 1 податну до експлуатації гальмівні колодки типу Ф, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1