Провадження № - 1кп/201/28/2015
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000630 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 19 вересня 2014 року, близько 18-30 годин він, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ-2170 р/н НОМЕР_1 рухався по пр. Героїв в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з боку Бульвару Слави в напрямку вул. Яснополянської зі швидкістю 30 км/годину.
Під час руху, ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипеда «Гудерей» під керуванням водія ОСОБА_6 , який змінював напрямок свого руху вліво, в напрямку смуги руху автомобіля ВАЗ-2170, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди не вжив, внаслідок чого в районі будинку АДРЕСА_2 , скоїв на нього наїзд.
Внаслідок наїзду водій велосипеду ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, пневмоцефалії, перелому основи черепа в області правого крила основної кістки, перелому передньої та верхньої стінок правої верхньощелепної пазухи, рани скроневої області праворуч, параорбітальних гематом праворуч та ліворуч, субкон`юктивального крововиливу правого ока, саднин обличчя та голови, численних саднин верхніх та нижніх кінцівок, гематоми лівої гомілки, які згідно висновків судово-медичної експертизи № 4190-Е від 28.10.2014 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Згідно висновків судово-автотехнічної експертизи № 70/27-719 від 09.10.2014 року порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-2170, не виконав вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п.12.3 " У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди",
невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наставшими наслідками.
На думку сторони обвинувачення вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не визнав себе винним та пояснив, що 19.09.2014 року він на автомобілі ВАЗ-2170 р/н НОМЕР_1 рухався по пр. Героїв в м. Дніпропетровську в бік вул. Яснополянської. Видимість та оглядовість була не обмежена, проїжджа частина - суха. Обвинувачений зупинився перед пішохідним переходом і в цей час з правого боку його випередив велосипедист потерпілий у справі. Обвинувачений відновив свій рух та рухаючись зі швидкістю 30 км/год порівнявся з велосипедистом біля наступного пішохідного переходу. Автомобіль рухався з інтервалом від велосипеда 1 м., а велосипед рухався з інтервалом 1 м. від правого бордюру. В цей час потерпілий різко повернув ліворуч і вдарив переднім колесом велосипеда об кут бамперу, внаслідок чого велосипед розвернуло і потерпілий впав. При цьому обвинувачений не встиг ані загальмувати, ані змінити напрямок руху, так як було дуже мало часу для вчинення цих дій. Обвинувачений трохи від`їхав вліво, щоб не заважити руху, та, зупинившись, вийшов з автомобіля, викликав лікарів та ДАІ і намагався надати першу допомогу. В подальшому, в судовому засіданні обвинувачений змінив свої показання і пояснив, що в момент зіткнення з велосипедом він рухався зі швидкістю 50 км/год.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено наявності складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , а отже він підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

З суб`єктивної сторони злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України характеризується необережною формою вини, яка складається з наявністю у винної особи прямого умислу або злочинної недбалості до порушень правил дорожнього руху та необережності до наслідків порушення цих правил. Для наявності суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_3 необхідно встановити факт порушення ним правил дорожнього руху.

З показань потерпілого вбачається, що 19.09.2015 р. близько 18-30 годин, він рухався по пр. Героїв в м. Дніпропетровську на велосипеді «Гудерей» зі швидкістю 20 км/год на відстані 30 см 1,2 метра від бордюру і мав намір переїхати по пішохідному переходу на лівий бік вулиці для чого повернув вліво на пішохідний перехід, однак сталась дорожньо-транспортна пригода, обставини якої потерпілий не пам`ятає.

З протоколу огляду місця події від 19.09.2015 р. (т. 2 а.с. 3) вбачається, що об`єктом огляду являється ділянки дороги по пр. Героїв в м. Дніпропетровську між Бульваром Слави до вул. Янополянської. На дорозі знаходиться автомобіль ВАЗ, який розташовано на відстані 13,5 м. за місцем зіткнення, яка знаходиться на пішохідному переході, та на відстані 5,6 м. від правого краю проїжджої частини. При цьому автомобіль має пошкодження у вигляді подряпин на правому куті переднього бамперу, розбитої правої передньої фари, деформації переднього правого крила, а велосипед має пошкодження у вигляді потертості на вилці переднього колеса зліва, відірвано ліхтар.

Вказаний протокол огляду місця події в сукупності з показаннями потерпілого, являючись належними та допустимими доказами підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди 19.09.2014 р., а не 19.08.2014 р. як вказано в обвинувальному акті, однак ці докази жодним чином не доводять того факту, що обвинуваченим в даній дорожній обстановці було порушено вимоги ПДР.

В той же час, висновком експерта № 70/27-201 від 02.06.2015 р. (т. 1 а.с. 105) встановлено, що потерпілим в даній дорожній обстановці було порушено п. 10.1 ПДР, що знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій велосипеда «Гудерей» отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме, відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку 2-го ступеню, пневмоцефалію, перелом основи черепа в області правого крила основної кістки, перелом передньої та верхньої стінок правої верхньощелепної пазухи, рани скроневої області праворуч, параорбітальну гематому праворуч та ліворуч, субкон`юктивальний крововилив правого ока, саднини обличчя та голови, численні саднини верхніх та нижніх кінцівок, гематому лівої гомілки, що вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 4190-Е від 28.10.2014 року. (т. 2 а.с. 48).

Даний висновок експерта, являючись належним та допустимим доказом, підтверджує факт отримання потерпілим внаслідок вищезазначеної ДТП тяжких тілесних ушкоджень, однак знову ж таки, жодним чином не доводить того факту, що обвинуваченим в даній дорожній обстановці було порушено вимоги ПДР.

Стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України згідно якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В обґрунтування доказу вини ОСОБА_3 стороною обвинувачення покладено висновок експерта № 70/27-719 від 09.12.2014 р. (т. 2 а.с. 45) згідно якого: в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2170 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3. ПДР. При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля ВАЗ 2170 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3. ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.

Як вбачається з вказаного висновку експерта та постанови про призначення судово-автотехнічної експертизи від 07.10.2014 р. (т. 2 а.с. 41) експертові були надані наступні вихідні данні:

- технічний стан автомобілю ВАЗ-2170 державний номер НОМЕР_1 : справний;
- завантаження автомобілю ВАЗ-2170 державний номер НОМЕР_1 : без завантаження;
- технічний стан велосипеду Гудерей: справний;
- завантаження велосипеду Гудерей: без завантаження;
- тип дорожнього полотна: асфальтобетон;
- стан дорожнього покриття: сухе, чисте;
- проїзна частина: горизонтальна;
- видимість та оглядовість водію : необмежена;
- місце зіткнення знаходиться на відстані 3,7 м від правого узбіччя проїзної частини пр. Героїв ( за напрямком руху автомобілю ВАЗ);
- швидкість автомобілю ВАЗ: 30 км/годину ( з показів водія ОСОБА_3 );
- автомобіль ВАЗ рухався з боковим інтервалом 2,6м до правого узбіччя;
- велосипед Гудерей під керуванням водія ОСОБА_6 рухався з боковим інтервалом до правого узбіччя 1,2 метра;
- з моменту зміни напрямку руху і до місця зіткнення велосипед проїхав відстань 5,0 м. зі швидкістю, з якою велосипед проїжджає відстань 5,0 м за 1,8...2,0 сек.
Вказані вихідні данні отримані з протоколу огляду місця події та слідчого експерименту, проведеного 07.10.2014 р. за участі ОСОБА_3 в якості свідка (т. 2 а.с. 34). Судом, під час судового розгляду, протокол даного слідчого експерименту визнано недопустимим доказом на підставі п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України, так як в ході вказаного слідчого експерименту ОСОБА_3 давав показання в якості свідка, а в подальшому був визнаний підозрюваним і обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Фактично під час проведення слідчого експерименту обвинувачений був позбавлений можливості реалізувати своє право на свободу від самовикриття, так як йому не було органом досудового слідства повідомлено про право, та не було забезпечено право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти нього, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання. Більш того, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_3 , як свідок, зобов`язаний був надавати показання та вказувати на обставини ДТП. Тобто вказаними діями органом досудового слідства порушено одну з фундаментальних засад кримінального провадження свободу від самовикриття.

Оскільки висновок експерта № 70/27-719 від 09.12.2014 р., яким встановлено, що в діях ОСОБА_3 маються порушення вимог п. 12.3. ПДР, зроблено на підставі вихідних даних, отриманих в ході слідчого експерименту від 07.10.2014 р., то цей висновок підлягає визнанню недопустимим доказом на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України, так як він здобутий завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, зокрема діяння передбачені п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Таким чином, протокол слідчого експерименту від 07.10.2014 р. та висновок експерта № 70/27-719 від 09.12.2014 р. являються недопустимими доказами і вони не можуть бути використаними при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення згідно вимог ч. 2 ст. 86 КПК України.

11.03.2015 р. було проведено слідчий експеримент (т. 1 а.с. 77) за участі обвинуваченого та потерпілого в ході якого було встановлено, що: місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на відстані 2,8 м від правого узбіччя проїзної частини пр. Героїв (за напрямком руху автомобілю ВАЗ); швидкість автомобілю ВАЗ: 50 км/годину (з показів водія ОСОБА_3 на слідчому експерименті); автомобіль ВАЗ рухався з боковим інтервалом 1,9 м. до правого узбіччя; велосипед Гудерей під керуванням водія ОСОБА_6 рухався з боковим інтервалом до правого узбіччя 0,85 метра; з моменту зміни напрямку руху і до місця зіткнення велосипед проїхав відстань 4,6 м. зі швидкістю, з якою велосипед проїжджає відстань 4,6 м за 1,4...1,8 сек. Вихідні данні були отримані в ході слідчого експерименту зі слів як обвинуваченого так і потерпілого і їх достовірність не викликає сумніву з огляду на те, що з протоколу не вбачається будь-яких розбіжностей в показаннях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
Вказані вихідні данні, а також вихідні данні, які не оспорювались сторонами в судовому засіданні стосовно технічного стану транспортних засобів, їх навантаження, стану дорожнього покриття, видимості та оглядовості, були надані експерту.
Альтернативним вихідним даним, з метою повноти судового розгляду, було надано експерту швидкість автомобіля ВАЗ-2170 р/н НОМЕР_1 30 км/год. про яку обвинувачений говорив в судовому засіданні при його першому допиті в якості обвинуваченого.
02.06.2015 р. експертом складено висновок № 70/27-201 (т. 1 а.с. 105) згідно якого в даній дорожній обстановці при швидкості автомобіля ВАЗ-2170 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 30 км/год., останній повинен був діяти згідно вимог п. 12.3. ПДР.
У тому разі, якщо час руху велосипеда «Гудерей» з моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення дорівнювався 1,4 с., то, при заданому механізмі пригоди, в діях водія автомобіля ВАЗ-2170 ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
У тому разі, якщо час руху велосипеда «Гудерей» з моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення дорівнювався 1,8 с, то, при заданому механізмі пригоди, дії водія автомобіля ВАЗ-2170 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
При швидкості автомобіля ВАЗ-2170 р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 50 км/год., останній повинен був діяти згідно вимог п. 12.3. ПДР. При заданому механізмі пригоди в діях водія автомобіля ВАЗ-2170 ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП.
Таким чином, експертом дано висновок про те, що в діях водія ОСОБА_3 маються порушення вимог п. 12.3 ПДР лише за наявності двох умов одночасно: 1). в разі швидкості руху автомобіля під керуванням обвинуваченого 30 км/год. та, 2). в разі якщо час руху велосипеда «Гудерей» з моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення дорівнювався 1,8 с.
Під час досудового слідства та в судовому засіданні швидкість руху автомобіля ВАЗ 2170 встановлена лише з показань обвинуваченого, який під час досудового слідства і на початку судового засідання пояснював, що рухався зі швидкістю 30 км/год., а після слідчого експерименту 11.03.2015 р. пояснював, що рухався зі швидкістю 50 км/год. Жодним іншим доказом швидкість руху автомобіля ВАЗ 21070 в 30 км/год. не підтверджена.
Час руху велосипеда «Гудерей» з моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення дорівнювався 1,4…1,8 с. згідно даних встановлених під час проведення слідчого експерименту на достовірності яких наполягає і обвинувачений і потерпілий в своїй заяві від 28.09.2015 р.
Статтею 62 Конституції України, яка являється нормою прямої дії чітко передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка декларує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і має ухвалюватись лише за наявності системи беззаперечних, безсумнівних, достовірних та неспростованих доказів вини обвинуваченого у вчиненні ним злочину.

Суд, керуючись основними засадами кримінального провадження, які зазначено вище, приходить до однозначного висновку, що оскільки в судовому засіданні не встановлено достовірно швидкість автомобіля ВАЗ 2170 30 км/год., та встановлено що час руху велосипеда «Гудерей» з моменту зміни напрямку руху ліворуч до моменту зіткнення дорівнював 1,4 с. або 1,8 с., то застосовуючи принцип забезпечення доведеності вини, закріплений і в Конституції України і в КПК України, суд зобов`язаний сумніви щодо швидкості руху автомобіля ВАЗ 2170 і часу зміни руху велосипеда «Гудерей» тлумачити на користь обвинуваченого і за відсутності інших доказів винуватості ОСОБА_3 ухвалити виправдувальний вирок.

Будь-яких інших доказів наявності в діях ОСОБА_3 складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме суб`єктивної сторони вини в порушенні п. 12.3. ПДР України, стороною обвинувачення не надано, а отже ОСОБА_3 підлягає виправданню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю того, що в діях останнього є склад злочину.

Сторонами кримінального провадження і судом не ставилось питання про призначення експертизи в порядку ч. 2 ст. 332 КПК України, так як висновок експерта, наданий стороною обвинувачення та отриманий внаслідок призначення експертизи судом не суперечать один одному, так як вихідні данні надані для проведення цих експертиз суттєво різняться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України виправдати в зв`язку з недоведеністю того, що в його діях є склад вказаного злочину.

Речовий доказ велосипед «Гудерей» повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1