Справа № 466/8722/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1017/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у справі № 466/8722/15-к за поданням адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 та спостережної комісії при Шевченківській районній державній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року, якою у задоволенні подання відмовлено
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , покликаючись на необґрунтованість і незаконність ухвали районного суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

У доведеність своїх вимог зазначає, що при розгляді подання суд проявив однобічність і неповноту, не взяв до уваги та не врахував того, що відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі він тричі заохочувався адміністрацією ВК № 30, не допускав порушень режиму утримання та не має стягнень, своєю сумлінною працею і добросовісною поведінкою довів своє виправлення, а тому, відповідно до ст. 81 КК України, має право на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст судового рішення і доводи апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали й необхідність залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі і відбуває покарання у Личаківській виправній колонії № 30.

Початок строку відбування покарання 25.01.2012, кінець 25.07.2017.

16 жовтня 2015 року адміністрація виправної колонії і спостережна комісія при Шевченківській районній державній адміністрації Львівської міської ради звернулись до Шевченківського районного суду м. Львова із клопотанням в порядку ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

У своєму клопотанні зазначили, що на момент звернення ОСОБА_8 відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання у ВК № 30 характеризується позитивно, режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, тричі заохочувався адміністрацію установи.

Ухвалою районного суду від 04 листопада 2015 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Мотивуючи свої рішення суд послався на те, що адміністрацією місць ув`язнення не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

З правильністю цього висновку погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 107 КВК України, належне виконання законних вимог представників адміністрації виправної колонії та дотримання встановлених норм щодо порядку і умов відбування покарання є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення різних злочинів, у тому числі тяжких, судимість за які не погашена. На даний час також відбуває покарання у місцях позбавлення волі за вчинення декількох тяжких злочинів. Перебуваючи по даній справі у слідчому ізоляторі м. Харкова з 31.01.2012 допустив порушення вимог режиму утримання, за що адміністрацією установи було проведено з ним бесіду виховного характеру. Адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України суд повинен брати до уваги не лише тільки доводи клопотання адміністрації виправної колонії, а й інші характеризуючи дані про особу засудженого у їхній сукупності.

Надані адміністрацією колонії позитивна характеристика і наявність у нього трьох заохочень протягом строку відбування покарання ще не є свідченням сумлінної поведінки та виправлення ОСОБА_8 ..

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що у представлених виправною колонією матеріалах та характеризуючих даних про особу ОСОБА_8 відсутні достатні докази того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому рішення районного суду про відсутність підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України є правильним.

Клопотання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення від покарання, на що звертає увагу в апеляції засуджений, не є основним критерієм для застосування судом ст. 81 КК України, оскільки застосування даної норми є правом, а не обов`язком суду.

З врахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає і залишає рішення районного суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2015 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 та спостережної комісії при Шевченківській районній державній адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4