Провадження № 1/2517/2329/11
Єдиний унікальний № 1-116/11
ВИРОК

Іменем України

18 квітня 2011 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Коваленка А.В.,

при секретарі Гапоненко Л.М..,

з участю прокурора Сухонос А.В.,Трохименко Р.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,. уродженка м.Прилуки Чернігівської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працююча ,одружена, але з чоловіком не проживає, має неповнолітнього сина проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 , засуджена 01.07.10 р. Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 1 ст. 191 КК України до 2(двох) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з збереженням товарно-матеріальних цінностей на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 згідно вироку Прилуцького міськрайсуду від 01.07.10 р., за ч. 1 ст. 191 КК України засуджена до 2 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з збереженням т.м.ц. на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік, 4 травня 2010 року застосувала до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 фізичне покарання та спричинила останньому тілесні ушкодження , які згідно висновку судово - медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудна свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та показала , що вона дійсно 04 травня 2010 року на протязі довгого часу не могла знайти свого сина в результаті чого розхвилювалася і коли він прийшов додому близько 22 години то вона його вдарила кілька разів і він утік до тітки. В скоєному щиро кається та просить суворо не наказувати, оскільки на даний час вона відносини в сім»ї добрі і вона займається вихованням сина.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили факт нанесення підсудною тілесних ушкоджень своєму сину ОСОБА_2

Крім показань потерпілого та свідків, які узгоджуються між собою її винуватість підтверджується наявними в справі доказами:

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 126 від 21.02.2011 року у ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 маються тілесні ушкодження, які виникли від дії твердих тупих предметів, по давності можуть відповідати 04.05.2010 року і згідно пункту 2.3.5 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до Легких тілесних ушкоджень (а.с.91).

Наведений обєм доказів, суд визнає достатнім, самі докази допустимими , в звязку з чим, вважає за можливе покласти їх в основу постановляємого обвинувального вироку відносно ОСОБА_1.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії підсудної належить кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України, як нанесення легких тілесних ушкоджень .

При призначенні визначенні виду та міри покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує як пом»якшуючі її вину обставини те, що вона щиро кається, активно сприяла розкриттю злочину. Обставиною , що обтяжує покарання підсудній є те, що вона вчинила злочин відносно неповнолітнього. Крім того суд, враховує те, що підсудна негативно характеризується за місцем проживання.

За таких обставин суд вважає необхідно призначити покарання підсудній ОСОБА_1 у вигляді штрафу .

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку то остаточне покарання визначається за правилами передбаченими в частинах першій-третій ст..70 КК України.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу, при призначенні їх за сукупністю вироків, складанню з іншими видами покарання не підлягають то покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2010 року, яким ОСОБА_1 засуджена за ст. 191 ч.1, до двох років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з збереженням товарно-матеріальних цінностей на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік підлягає виконню самостійно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначити їй покарання у виді штрафу, в розмірі 850 (вісімсот п»ятдесят) грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01.07.2010 року, яким ОСОБА_1 засуджена за ст. 191 ч.1, до двох років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю з збереженням товарно-матеріальних цінностей на 1 рік, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України звільнена від покарання з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу, залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його оголошення.

С у д д я ОСОБА_9