Дата документу Справа № 313/2058/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 313/2058/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/128/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 у режимі відео конференції з приміщення Вільняньского СІЗО № 11,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора прокуратури Веселівського району Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Н. Іванівка Веселівського району Запорізької області, громадянин України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

-14 серпня 1995 року за ст.ст. 206 ч. 2, ст. 141 ч. 3 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-17 червня 1997 року за ст. 183-3 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-16 лютого 2000 року за ст.ст. 81 ч. 2, ст. 81 ч. 3 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

- 26 серпня 2004 року за ст. 263 ч. 1, 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-17 вересня 2005 року за ст.ст. 121 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч. 4, ст. 263 ч. 1 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. 16 грудня 2013 року звільнився умовно-достроково з невідбутним терміном покарання 8 місяців 28 днів,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 06 жовтня 2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта, на загальну суму 1572,48 гривень

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор не погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого, вважаючи безпідставним перекваліфікацію судом дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, за якою той обвинувачувався, на ч. 1 ст. 121 КК України. Прокурор вважає, що суд, не дав належної оцінки свідченням потерпілого ОСОБА_10 про те, що обвинувачений припинив злочинні дії проти потерпілої ОСОБА_11 лише після того, як ОСОБА_12 його відштовхнув, а проти самого ОСОБА_10 коли потерпілий відштовхнув ОСОБА_7 та вибіг з будинку, а також свідченням потерпілої ОСОБА_11 щодо постійних конфліктів з ОСОБА_7 , а також тому, що обвинувачений будь-якої медичної допомоги потерпілій не надав. Окрім того, на думку прокурора судом не надано належної оцінки способу, знаряддю злочину, кількості, характеру і локалізації поранень, що в сукупності свідчить про намір обвинуваченого спричинити смерть потерпілим, яка не настала у зв`язку зі своєчасно наданою медичною допомогою.

В зв`язку з чим, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним в у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та з урахуванням ст. 68 КК призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

05 жовтня 2014 pоку, приблизно о 15.00 год., ОСОБА_7 , після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , знаходячись у приміщенні кухонної кімнати будинку АДРЕСА_2 - за місцем мешкання ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, із ревнощів, використовуючи ніж, який ОСОБА_7 відшукав у приміщенні вказаного будинку, наніс ОСОБА_10 один удар вказаним ножем у підщелепну область праворуч, спричинивши рану підщелепної області праворуч, проникаючу у м`які тканини та 3 удари у грудну клітину праворуч, спричинивши потерпілому 3 рани в області передньої поверхні грудної клітини справа: в 1-му міжребер`ї проникаючу до ребра; в 3-му міжребер`ї, проникаючу до плевральної порожнини, без пошкодження внутрішніх органів; в 5-му міжребер`ї, проникаючу до м`язового шару, рана грудної клітки на рівні 3-го міжребер`я, проникаюча до плевральної порожнини, яка згідно з висновком експерта № 795 від 07.11.2014 р. є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя, всі інші рани грудної клітки та підщелепної області праворуч є легкими тілесними ушкодженнями, які потягли за собою короткочасний (понад 6, але не більше 21 днів) розлад здоров`я, після цього, без розриву у часі ОСОБА_7 наніс ОСОБА_11 не менше двох ударів зазначеним ножем у грудну клітину ліворуч, спричинивши дві рани передньої поверхні грудної клітини ліворуч нарівні 2-го і 3-го міжребер`я, одна з яких проникає до плевральної порожнини без пошкодження внутрішніх органів та згідно з висновком експерта № 796 від 07.11.2014 р. є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя, а друга рана не проникає до плевральної порожнини та є легким тілесним ушкодженням, яке спричинило за собою короткочасний (понад 6, але не більше 21 днів) розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та вважав, що доводи апеляції є обґрунтованими, але вирок, якій постановлений з істотними порушеннями КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду; обвинуваченого, який вважав вирок суду правильним; захисника, якій заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, але вважав, що вирок підлягає скасуванню з наявністю істотних порушень вимог КПК, з призначенням нового судового розгляду; надавши обвинуваченому останнє слово, в якому останній висловив думку щодо законності вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню, як постановлений з істотним порушеннями кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 384 КПК України суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Зі змісту цієї норми кримінального процесуального закону видно, що виконання судом вищевказаного зобов`язання не пов`язано з тим, чи роз`яснив прокурор обвинуваченому про таку можливість до передачі обвинувального акта до суду.

У постанові Верховного Суду України від 25 червня 2015 року № 5-111кс15 зазначено, що право на суд присяжних обвинуваченого у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, повинно міститись у переліку прав обвинуваченого, закріплених у письмовій пам`ятці про права та обов`язки. Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватися до реалізації такого права, і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.

Як вбачається з матеріалів судового провадження (технічного запису судового засідання), місцевий суд під час підготовчого судового засідання не роз`яснив ОСОБА_7 , який обвинувачується у злочині, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, доказів вручення обвинуваченому пам`ятки про права та обов`язки, в якій зазначено про право обвинуваченого на суд присяжних, матеріали також не містять, отже суд порушив вимоги ч. 1 ст. 384 КПК України.

Невиконання місцевим судом під час підготовчого судового засідання вказаних вимог процесуального закону є -істотним порушенням та безумовною підставою для скасування судових рішень, адже, крім іншого, ставить під сумнів ухвалення судового рішення законним складом суду. Таким чином, виходячи із передбачених ч.6 ст. 9, п.2 ч.1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, враховуючи, передбачену ст. 8 КПК України засаду верховенства права, ухвалений стосовно ОСОБА_7 вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Допустив місцевий суд і інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які у відповідності до ч. 1 ст. 415 КПК України, п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, є підставами для скасування судових рішень, а саме, підготовче провадження здійснено за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання. Крім того, в матеріалах справи відсутні данні про визначення колегії суддів для судового провадження, передбачені ст. 35 КПК України.

Допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення по справі. За таких обставин, вирок суду першої інстанції, як і ухвала підготовчого судового засідання підлягають скасуванню.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку особи після скоєного підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції. Також при новому розгляді суду першої інстанції необхідно визначити та вказати суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, що в порушення вимог ст. ч.3 ст. 374 КПК України- є відсутнім у вироку щодо ОСОБА_7 . На думку колегії суддів, якщо при новому судовому розгляді до винної особи буде застосований закон про більш тяжке кримінальне правопорушення, то покарання повинно бути посилене.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного. Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити на 30 днів, по 09 березня 2016 року включно.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 02 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів, по 09 березня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3