Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа№ 1-395/10
ВИРОК

Іменем України

17 вересня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.

за участю прокурора Шевченка О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя Київської області. Бориспільського району, с Сеньківка, вул. Воровського 7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, не працюючого, не судимого, військовозоюов»язпного - в скоєнні злочину, передбаченого ч.І ет.164 КК України,-

встановив:

Згідно рішення Оржицького районного суду. Полтавської області від 20.06.1997 року та виконавчого листа №АЕ-16 від 20.06.1997 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян починаючи з 06.06.1997 року до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_1, покладений на нього обов»язок щодо утримання своєї дитини не виконував та після винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, злісно ухилявся від їх сплати. Будучи працездатним та маючи реальну можливість утримувати свою дитину, коштів на це не надавав. Працюючи неофіційно на будівництві будинків приватних осіб і роботах по їх ремонту та отримуючи за це доходи ОСОБА_4 добровільно аліменти не сплачував. Не повідомляв органи державної виконавчої служби про своє місце роботи незважаючи на. попередження про кримінальну відповідальність за ст.164 КК України

Внаслідок умисних дій ОСОБА_1 у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.05 2007 року по 28.09.2009 року на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 18236 грн. 09 коп.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, визнав цивільний позов і по суті пред'явленого обвинувачення пояснив, що був одружений з гр-ю ОСОБА_2 Від шлюбу в них 28.09.1991 року народився син ОСОБА_3.

Рішенням суду з року з нього було стягнено аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 06.06.1997 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту розлучення він з дитиною не спілкувався, аліментів, починаючи з 2007 року не сплачував, хоча мав змогу це робити, оскільки неофіційно працював. Він не є інвалідом, до Центру зайнятості для постановления на облік не звертався. Його декілька разів викликали до відділу державної виконавчої служби та попереджували про кримінальну відповідальність, за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. У нього була можливість сплачувати аліменти, оскільки він мав періодичні заробітки. До того ж він мав земельну ділянку за рахунок продажу якої міг погасити борг по аліментах, але оскільки в нього були борги то він цього не зробив. Він розумів, що несплачуючи аліменти поступає незаконно, але не думав, що все так серйозно. Вже після порушення відносно нього кримінальної справи він частково сплатив колишній дружині борг по аліментах

Від дослідження письмових та інших доказів по справі підсудний відмовився, визнавши свою вину повністю в пред'явленому обвинуваченні. Тому суд визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом

підсудного та матеріалів справи, які його характеризують. З цього приводу підсудному та учасниками судового розгляду судом роз'яснено вимоги ст. 299 КІІК України, про те, що вони позбавлені права посилання на докази, які"судом не досліджувалися, в апеляційній інстанції.

Таким чином, суд, оцінюючи вищевикладене, вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 злочину передбаченого ч.І ст.164 КК України, що кваліфікується, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обираючи покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів наркологів-психіатрів не перебуває, конкретні обставини справи.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не виявлено.

Обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено, а тому враховуючи всі вищевикладені обставини суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе і без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення за ним нагляду з обов»язковим залученням до праці, а міра покарання йому повинна бути обрана в межах санкції статті, яка передбачає покарання за даний злочин.

Що ж стосується цивільного позову ОСОБА_2 до підсудного ОСОБА_1 про стягнення аліментів на суму 18236 грн. 09 коп. то його слід залишити без розгляду, оскільки засудження особи за ст.. 164 КК України передбачає стягнення заборгованості по аліментах в примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 330,331,332 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання - 1 (один) рік обмеження волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою з моменту отримання копії вироку.

Суддя В.В.Журавський