№ 317/2317/15-к
№ 1-кп/317/20/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого, адвоката: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0000404 у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тихонівка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше в силу статті 89 КК України не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 призвано на військову службу у зв`язку із мобілізацією 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 28 квітня 2014 року солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується поблизу АДРЕСА_2 , на посаду гранатометника.

06 жовтня 2014 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 була надана відпустка з терміном прибуття до розташування військової частини до 16 жовтня 2014 року.

Під час перебування у відпустці за межами місця проходження служби, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу, ОСОБА_5 16 жовтня 2014 року не з`явився до місця проходження служби Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокована в АДРЕСА_2 .

Як встановлено органом досудового слідства, в період з 16 жовтня 2014 року по 07 травня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_5 , будучі придатним для проходження військової служби, знаходився за межами розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

07 травня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Військової прокуратури Запорізького гарнізону та повідомив про себе.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що він проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

06 жовтня 2014 року командуванням частини йому було надано відпустку з терміном прибуття до розташування частини 16 жовтня 2014 року.

Перебуваючи вдома, він вирішив не повертатися з відпустки до військової частини.

Про своє неповернення до місця проходження служби він не повідомив ані командуванню військової частини, ані до військової прокуратури, ані своїм товаришам по службі.

В травні 2015 року він вирішив звернутися до військової прокуратури та повідомити про себе, оскільки знав, що рано чи пізно його виявлять.

У скоєному щиро розкаюється.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у пред`явленому обвинуваченні доведена і підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; письмовими доказами: витягами з наказів по ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , листом, рапортами, пояснювальними записками, актом про результати проведення службового розслідування, довідкою військово-лікарської комісії.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що наприкінці 2014 року він допомагав командуванню ВЧ НОМЕР_1 в якості оператора ПК та вносив до комп`ютера різні списки військовослужбовців вказаної військової частини, які йому давало командування.

Він пам`ятає, що в списках осіб, які самовільно залишили розташування військової частини восени 2014 року був солдат ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді Помічника командира частини з правової роботи ВЧ НОМЕР_1 .

14 листопада 2014 року він повернувся до розташування частини з відпустки та дізнався про те, що ОСОБА_5 в числі інших військовослужбовців частини, не повернувся до розташування ВЧ НОМЕР_1 .

Витягами з наказів № 379 та 407 по особовому складу ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що 16 жовтня 2014 року було виявлено відсутність в розташуванні частини військовослужбовця ОСОБА_5 гранатометника 1 стрілецької роти.

Листом № 7/500 від 21 травня 2015 року, який було направлено ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я Військового прокурора Запорізького гарнізону, встановлено, що в числі осіб, по яким проводились розшукові заходи, є військовослужбовець ОСОБА_5 .

Рапортом командира 1 стрілецької роти на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 підтверджується факт нез`явлення до розташування частини 16 жовтня 2014 року солдата ОСОБА_5 .

Цей же факт підтверджується пояснювальними записками від Діловода стройової частини та Головного старшини батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Актом про результати проведення службового розслідування № 355/2 від 26 грудня 2014 року встановлено, що 06 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_5 пішов в короткострокову відпустку на 10 днів і не повернувся до розташування частини у встановлений термін.

Довідкою військово-лікарської комісії № 711 від 21 травня 2015 року підтверджено, що станом на момент огляду ОСОБА_5 є придатним до військової служби.

Вказані докази як окремо, так і в своїй сукупності доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Прийнявши до уваги добровільні пояснення обвинуваченого, враховуючи досліджені в кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки він, будучі військовослужбовцем не строкової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу статті 89 КК України не судимий, за місцем проходження служби та місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

В той же час в даному кримінальному провадженні наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому: щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину.

Таким чином, суд констатує наявність в даному кримінальному провадженні двох вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та приймає до уваги той факт, що дитина обвинуваченого є хворобливою, що підтверджено відповідною медичною довідкою, та потребує особливого догляду.

Також суд враховує той факт, що з 03 листопада 2015 року обвинуваченого ОСОБА_5 демобілізовано зі Збройних Сил України, внаслідок чого суттєво зменшилась його суспільна небезпечність по відношенню до родового об`єкту злочинів, встановлених Розділом ХІХ Кримінального кодексу України. Крім того, суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_5 самостійно звернувся до органів прокуратури та повідомив про вчинений ним злочин.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги статті 69 КК України та призначити йому більш м`яке основне покарання, не зазначене в санкції ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді громадських робіт.

Перешкод до застосування даного виду покарання до обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, суд не вбачає.

Речові докази та витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Суд не вбачає підстав для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1