Єдиний унікальний номер 227/1174/15-к Номер провадження 11-кп/775/123/2015

ВИРОК

Іменем України

29 жовтня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новодонецьке міста Добропілля Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, який проживає в будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 04.03.2005 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі; 2) 01.09.2008 року Київським районним судом міста Донецька за ст.185 ч.3, 309 ч.1 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі; 3) Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , неодноразово будучи судимим за вчинення крадіжок чужого майна, повторно вчинив крадіжки чужого майна за наступних обставин.

28 січня 2015 року приблизно о 23-й годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на першому поверсі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дитячий візок вартістю 1274 гривні, який належить ОСОБА_8 та з викраденим зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі.

2 лютого 2015 року приблизно о 23-й годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на першому поверсі під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дитячий візок вартістю 985,66 гривень, який належить ОСОБА_9 та з викраденим зник, завдавши потерпілій матеріальної шкоди у вищевказаному розмірі.

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаних злочинів, передбачених ст.185 ч.2 КК України, і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки і відповідно до ст.76 КК України на нього покладені такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В апеляційній скарзі прокурор Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_10 просить скасувати зазначений вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого, який вчинив крадіжки чужого майна у стані алкогольного сп`яніння, раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, останні злочини, як і попередні вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, внаслідок чого призначив ОСОБА_7 м`яке покарання і безпідставно звільнив його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Прокурор прокуратури Донецької області ОСОБА_5 в апеляційному суді частково підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти скарги, і просив вирок щодо нього залишити без зміни.

Потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 були належним чином сповіщені про дату, час і місце апеляційного розгляду апеляційної скарги, однак не повідомили апеляційний суд про поважні причини свого неприбуття, що відповідно до вимог ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним вищезазначених крадіжок майна потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 доведена судом першої інстанції. Ці обставини, як і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Покарання ОСОБА_7 у виді 2 років позбавлення волі за злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України, призначено в межах санкції зазначеної норми закону, з урахуванням конкретних обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і відповідає вимогам ст.ст.65-67 КК України.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що обвинуваченому призначено несправедливе покарання внаслідок його м`якості не можуть бути визнані обґрунтованими.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, не може бути визнане обґрунтованим.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_7 вчинив крадіжки чужого майна у стані алкогольного сп`яніння і ця обставина є такою, що обтяжує покарання. Він є особою, раніше тричі судимою за вчинення корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, останні злочини, як і попередні вчинив через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення, про що обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Наведені обставини свідчать, що рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України прийнято судом без належного урахування даних про особу обвинуваченого, які не свідчать про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, і не відповідає вимогам ст.75 КК України.

Згідно вимог ч.1 ст.420 КПК України неправильне звільнення від відбування покарання як і необхідність застосування більш суворого покарання, є окремими підставами для скасування вироку суду першої інстанції і постановлення апеляційним судом свого вироку.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст.404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Добропільської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, скасувати.

В решті цей вирок щодо нього залишити без зміни і вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.185 ч.2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з відбуванням цього покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з дня взяття його під варту для відбування призначеного покарання на виконання цього вироку.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього вироку.

Судді: