Справа № 1-12/12
1/1121/52/12
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2012 року Світловодський міськрайонний суд у складі головуючого судді Гармаш Т.І. при секретарі Пересунько О.А. з участю прокурора Єднєва В.О., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську кримінальну справу за звинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, без спеціальності, непрацюючого, неодруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого

14.07.2005 року Кременчуцьким районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 187 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 21.12.2006 року звільнений згідно ст. 107 КК України, умовно-достроково не відбувши покарання 1 рік 8 місяців 19 днів.

22.06.2007 року Кременчуцьким районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України, на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, приєднано 6 місяців позбавлення волі згідно вироку Кременчуцького районного суду від 14.07.2005 року за вчиненні злочини передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 187 КК України, на загальний термін 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 30.09.2011 року звільнився по закінченню терміну відбуття покарання, із адміністративним наглядом до 28.02.2013 року.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2011 року ОСОБА_2, прибув, для відпочинку, на маршрутному таксі до міста Світловодська Кіровоградської області. Проходячи, близько 17 години по вулиці Приморській, неподалік перехрестя вулиці Приморської та Ювілейної в місті Світловодську, ОСОБА_2 наздогнав невідому йому жінку, якою виявилась гр. ОСОБА_3, переконавшись, що на вказаній вулиці крім нього та гр. ОСОБА_3, нікого не має, він, із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, обганяючи останню схопив гр. ОСОБА_3, правою рукою за ліве плече, на якому висіла її жіноча сумочка та притримуючи її за плече приставив свою ліву руку в області живота, тим самим зупинив рух жінки, спричинивши їй фізичний біль.

Продовжуючи свої злочинні дії, доводячи свій злочинний задум до кінця ОСОБА_2, наказав гр. ОСОБА_3, віддати власний мобільний телефон. Почувши від останньої відмову, ОСОБА_2, обурився та різко смикнув за ручки її сумочки, та таким чином відкрито повторно викрав у гр. ОСОБА_3, належну їй сумочку вартістю 10 гривень, в якій знаходились мобільний телефон марки «НОКІА N-73»вартістю 400 гривень, із вмонтованою мікро карткою пам'яті об'ємом 2 Гб вартістю 10 гривень, та сім-картою оператора мобільного зв'язку «Київстар»вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились кошти в сумі 17 гривень, кредитна пластикова картка «Приват Банку», яка видається банком безкоштовно, гаманець виготовлений із шкірозамінника, вартістю 5 гривень, чохол на три відділення, до мобільного телефону, виготовлений із шкірозамінника, вартістю 10 гривень та дві зв'язки металевих ключів загальною вартістю 100 гривень, з місця чинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив гр. ОСОБА_3, майнову шкоду на загальну суму 562 гривні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину не визнав, та суду показав що

його незаконно обвинувачують у злочині до якого він не причетний. 13.11.2011 року приблизно об 11год 30 хв. в місті Кременчуці він придбав телефон за 200 грн. у людини, яка, можливо і скоїла даний злочин. Ця людина йому не знайома. Потерпіла описала саме цю людину. Телефон був у нього з 12 год. до 16 год. Він відразу не хотів продавати телефон. Документів на телефон не було. 20.11.2011 року вони продали цей телефон. В цей день він їздив відмічатись в м. Кременчук. Телефон продавали ОСОБА_4 та Бондарева, а він не був присутній при цьому, оскільки поїхав відмічатись, та не бачив, скільки їм давали коштів, а дізнався з їх слів, що їм дали 350 грн. Показав, що 09.11.2011 року він був на роботі в с. Білецьківка, працював неофіційно у приватного підприємця, а ввечері був вдома. В місто Світловодськ 09.11.2011 року він не приїздив. Під час досудового слідства він визнавав вину, оскільки на нього вчинявся тиск з боку працівників міліції. Зокрема слідчий Задонний погрожував йому, шантажував та пригнічував. Те що потерпіла вказала на нього, то він вважає, що вона була поінформована працівниками міліції. Під час відтворення обстановки та обставин події він нічого не показував та не розповідав. Вважає, свідки надавали покази під тиском. Свідок ОСОБА_5 на нього взагалі не вказував, а вказував на ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Вважає, що поняті тісно співпрацюють з органами міліції. Зі скаргами на працівників міліції не звертався, оскільки боявся за своїх рідних та близьких.

Не зважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_2 та повне заперечення своєї причетності до вчинення злочину, його вина повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 суду показала що восени, точної дати вона не памятає близько 17 години у темну пору доби, вона йшла додому в місті Світловодську, біля пансіонату «Славутич». Попереду неї йшли хлопець з дівчиною, але потім вони десь зникли. Дівчину вона бачила зі спини, вона була худорлявої статури, одягнена у джинси та курточку. Після цього до неї ззаду підійшов молодий чоловік, взяв її за плече, повернув, щось приклав до неї і наказав віддати телефон. Потім він смикнув сумку, а вона намагалась утримати її, та схопилася за ремінець. Але молодий чоловік вирвав у неї сумку та побіг у сторону бару «Якоря», а вона пішла до зупинки. Про це вона повідомила міліцію. Вона добре роздивилась обличчя нападника, та впізнала його. Він був одягнений у куртку, спортивне взуття, темні брюки, був без шапки. У залі судового засідання потерпіла вказала на особу, яка напала на неї - це був підсудний ОСОБА_2 Потерпіла пояснила, що вона впізнала його за формою носа, очей, шкіри обличчя, а також по голосу. Повідомила, що в сумці знаходився мобільний телефон з сім-картою, комплект ключів від роботи, домашні ключі. Цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі, а саме просить відшкодувати матеріальну шкоду у сумі 2600 грн. та моральну шкоду у сумі 50000 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди вказує, що вона перенесла моральне потрясіння, лежала в лікарні, була довідка з лікарні, лежала в терапії.

Свідок ОСОБА_4 суду показала що жовтні чи листопаді 2011 року, точної дати вона не памятає, вони з ОСОБА_2 сиділи у неї вдома, в місті Кременчуці та пили чай. ОСОБА_2 сказав, що поїде в Білецьківку, до себе додому. Вона дала йому 10 гривень на дорогу. Коли він їхав, то був одягнений у спортивну куртку, спортивні штани, шапку, кросівки. О восьмій годині вечора він повернувся до неї та сказав, що у нього є телефон. Телефон був марки «Нокіа»сірого кольору. Раніше вона цей телефон не бачила. Вона подзвонила ОСОБА_6, щоб та приїхала з паспортом, оскільки у неї паспорта не було. Наступного дня приблизно об 11-12 годині вони прийшли втрьох до кіоску в місті Кременчуці, та продали телефон за 350 грн. ОСОБА_2 дав їм гроші на проїзд по 4 гривні. Про те, що телефон крадений ОСОБА_2 їх не повідомляв.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що минулого року точної дати вона не памятає , але в холодну пору року, їй подзвонила подруга, та сказала, що потрібен її паспорт, для того щоб здати телефон. Вони здали телефон у першому кіоску на ринку в місті Кременчук. Телефон був «Нокіа»сірого кольору. Гроші за телефон отримав ОСОБА_2 у сумі 350 грн., та дав їм на проїзд по 4 грн. Вона запитувала у ОСОБА_2 чи не крадений телефон, на що він відповів, що взяв у брата. Потім приїхали працівники міліції та повідомили, що телефон крадений.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він працює продавцем мобільних телефонів. Одного дня точної дати він не памятає, до його до кіоску підійшло троє чи четверо людей. Одну із них дівчину, він памятає. Продали телефон «Нокіа»Н-73 начебто чорного кольору, точно не памятає, без документів. Сказали, що телефон не крадений. Вони дали паспорт, він записав дані в журнал, де вони розписались. У нього великий потік телефонів. На час його допиту під час досудового слідства він добре памятав події. Підтвердив свої покази, які надавав під час досудового слідства, де вказував, що телефон придбав за 350 грн. Кому давав кошти не памятає. Продав телефон за 450 грн.

Як вбачається з витягу із записів про реєстрацію придбаних ОСОБА_5 телефонів (Т.1 а.с.32) 10.11 ним придбаний телефон марки «Нокіа»Н-73350 у громадянки ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що співробітники міліції запросили його бути понятим при відтворенні обстановки та обставин події. Коли це було він точно не памятає. Але памятає, що це було у холодну пору року. Приїхали до турбази «Славутич», нижче вхідних сходів, зі сторони вулиці Ювілейної. Були він, ще один свідок, працівник міліції, слідчий і підсудний. Підсудному задавали питання, він розповідав, що зі сторони вулиці Ювілейної побачив одиноку жінку, догнав її, взяв за плече, зірвав сумку і побіг в сторону парка. Говорив, що приїхав із міста Кременчука. Яке саме майно було викрадене підсудний не говорив. На підсудного фізичний і психологічний тиск не здійснювався. Покази підсудний давав добровільно. Його запитували, як все було, а він відповідав. Після відтворення він підписав протокол.

Крім цього вина підсудного підтверджується письмовими доказами.

Так, з протоколу усної заяви про злочин від 09.11.2011 року (а.с.7) вбачається, що потерпіла ОСОБА_3 (а.с.7) просить притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка відкрито заволоділа її сумкою, в якій знаходився телефон марки «Нокіа».

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14 грудня 2012 року (а.с.72-73) підтверджується, що ОСОБА_2 спочатку розповів, а потім показав місце, де він вчинив вказаний злочин та за допомогою статиста показав, яким чином він викрав сумочку у гр. ОСОБА_3

Згідно довідки № 1010 від 09.12.2011 року, наданої експертом оцінювачем ОСОБА_9, вартість: жіночої сумочки, розміром 30x25x10, виготовленої із шкірозамінника, придбаної в 1996 році за 100 гривень, яка перебувала у використані на протязі 15 років, станом на 09.11.2011 року, становить -10 гривень, мобільного телефону N-73», придбаного в 2004 році за 1990 гривень, який перебував у використані на протязі семи років, станом на 09.11.2011 року, становить - 300 гривень, мікро картки пам'яті, до мобільного телефону, об'ємом 2 Гб, яка перебувала у використані протягом семи років, станом на 09.11.2011 року, становить - 10 гривень; сім-картки оператора мобільного зв'язку «Київстар», придбаної в 2001 році за 25 гривень, яка перебувала у використані на протязі 10 років, станом на 09.11.2011 року, становить - 10 гривень, кредитна пластикової картки панку «Приват», видається безкоштовно; жіночого гаманця, виготовленого із шкірозамінника, придбаного в 1990 році, яки перебував у використані на протязі 11 років, станом на 09.11.2011 року, становить - 10 гривень; чохла до мобільного телефону, виготовленого із шкірозамінника, який має три відділення, придбаного в 2007 році за 50 гривень, який перебував у використані на протязі 4 років, станом на 09.11.2011 року, становить - 10 гривень, зв'язки металевих ключів, в кількості 8 шт., які перебували у використані, станом на 09.11.2011 року, становить - 120 гривень, зв'язки металевих ключів, в кількості 2 шт., які перебували у використані, станом на 09.11.2011 року, становить - 30 гривень.

З приводу вказаної довідки у судовому засіданні був допитаний експерт-оцінювач ОСОБА_9, який суду показав, що надані ним дані є середньою ринковою вартістю майна, виходячи з первісної ринкової вартості з врахуванням зносу. Пояснив, що він є експертом - оцінювачем, посвідчення судового він експерта немає. По даній справі слідчий його експертом не визнавав. Експертиза по даній справі не проводилась.

Після допиту експерта оцінювача ОСОБА_9 судом була призначена судово-товарознавча експертиза згідно висновку якої від 30 липня 2012 року (а.с.237-238) вартість: жіночої сумочки, коричневого кольору, прямокутної форми розміром 30x25x10, виготовленої із штучної шкіри, придбаної в 1996 році, становить -10 гривень, мобільного телефону N-73», сірого кольору, придбаного в 2004 році за, становить - 400 гривень, мікро картки пам'яті, до мобільного телефону, об'ємом 2 Гб, становить - 10 гривень; сім-картки оператора мобільного зв'язку «Київстар», придбаної в 2001 році, становить - 10 гривень, кредитна пластикова картка «Приватбанку, видається безкоштовно; жіночого гаманця, виготовленого із штучної шкіри, червоного кольору, придбаного в 1990 році, становить - 5 гривень; чохла до мобільного телефону, на три відділення, виготовленого із штучної шкіри придбаного в 2007 році, становить - 10 гривень, зв'язки металевих ключів, в кількості 8 шт., які перебували у використані становить 80 гривень, зв'язки металевих ключів, в кількості 2 шт., які перебували у використані, становить 20 гривень.

Таким чином, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої вчиненого повторно доведена повністю сукупністю, послідовних та узгоджених між собою доказів, які отримані під час досудового та судового слідства з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

Оцінивши сукупність вказаних доказів, дії підсудного ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України.

Суд критично відноситься до показів підсудного ОСОБА_2, які надані ним під час судового розгляду справи, де він заперечує свою причетність до вчинення злочину, оскільки вони повністю спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи та обставинами, за яких вчинений злочин. Суд розцінює, зазначені покази підсудного, як спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

Підсудний раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, щойно звільнившись з місць позбавлення волі, перебуваючи під адміністративним наглядом вчинив тяжкий умисний корисливий злочин проти власності, свою вину не визнав, надав суду недостовірні свідчення з метою уникнення від відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставин, що помякшують покарання судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного, а саме те що він неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став щойно звільнившись з місць позбавлення волі, перебуваючи під адміністративним наглядом, вчинив тяжкий умисний корисливий злочин проти власності, не працює, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та особливу суспільну небезпечність зазначеної особи, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Вирішуючи питання стосовно заявленого цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню. У частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі доведеної матеріалами кримінальної справи, а саме 562 грн. Суд також вважає, що злочинними діями підсудного потерпілій ОСОБА_3 заподіяна моральна шкода, проте сума у яку потерпіла оцінила її розмір, є значно завищеною та вважає, що з урахуванням тяжкості та тривалості її моральних страждань достатньою компенсацією буде 1000 грн.

Речові докази у справі відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 12 грудня 2011 року з 17 години 20 хвилин.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили - залишити утримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 562 (пятсот шістдесят дві) грн. та у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_10