233 Справа № 233/5834/15-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участі засудженого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка заяву засудженого ОСОБА_3 про відновлення втраченого кримінального провадження,
В С Т А Н О В И В :
Керуючись ст.ст. 370, 524-531 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 про відновлення втраченого кримінального провадження задовольнити частково.
Частково відновити кримінальну справу № 553/6963/13-к за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст.391 КК України, а саме: відновити ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року такого змісту:
«Єдиний унікальний номер 553/6963/13-к
Номер провадження 11/775/720/2014

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2014 року.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_4
суддів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7
за участю прокурора ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційми захисника ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_3 на вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 24 травня 2013 року, яким
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 22 грудня 2009 року вироком Харцизького міського суду Донецької області за ч.2ст. 187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, -
засуджено за ст. 391 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року й остаточно визначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за те, що він, знаходячись у Західній виправній колонії № 97 міста Макіївки Донецької області, де відбував призначене за вироком Харцизького міського суду від 22 грудня 2012 року покарання, вчиняв злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, за що обґрунтовано на протязі року притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму відбування покарання.
В апеляціях:
- захисник ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи; зазначає, що суд не прийняв до уваги те, що причиною здійсненого ОСОБА_3 послужив конфлікт його з адміністрацією закладу з приводу недоліків в діяльності виправної колонії, що і вплинуло на поведінку засудженого та виникнення кримінальної справи проти нього; суд не взяв до уваги, що мобільний телефон у камері, де відбував дисциплінарне покарання засуджений, був виявлений під час його відсутності, що говорить про те, що даний телефон йому не належить; судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_10 , показання якого мали б суттєве значення для розгляду справи, а свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 взагалі не були опитані в судовому засіданні; Тому захисник, просить вирок суду скасувати, кримінальну справу направити на новий судовий розгляд;
- засуджений ОСОБА_3 вказував на те, що умови утримання та розпорядок дня в Західній виправній колонії № 97 не відповідає нормам, в яких повинні утримуватися засуджені, просив вирок суду скасувати, справу направити на додаткове розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив апеляцію засудженого та його захисника залишити без задоволення, а вирок без змін, засудженого ОСОБА_3 , який вимоги своєї апеляції змінив, просив вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду - зміні за таких підстав.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_3 , відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі в Західній виправній колонії № 97 міста Макіївки Донецької області, за останній рік, а саме у період з 24 вересня 2011 року по 29 вересня 2012 року умисно скоїв 23 різних порушень режиму відбування покарання, у тому числі: 11 разів відмовився від виконання ранкових фізичних вправ, декілька разів в денний час в верхньому одязі спав на своєму спальному місті, 4 рази мав при собі, приховуючи в одязі, одноразові леза, якими погрожував членоушкодженням, а одного разу скоїв акт членоушкодженням, два рази відмовлявся від прибирання прогулочної ділянки згідно з графіком чергувань, приховував в особистих речах мобільний телефон, а також гроші в сумі 20 гривень.
Всі ці порушення були документально зафіксовані адміністрацією виправної установи, підтверджені свідками із числа осіб, які відбували покарання разом з ОСОБА_3 .
За результатами службових розслідувань цих порушень засудженому ОСОБА_3 оголошувались догани, п`ять разів він був поміщений в дисциплінарний ізолятор, двічі піддавався стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на певні строки.
Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_3 визнав всі перелічені порушення та послався на те, що керівництво колонії № 97, де в період 2010 - 2012 років упереджено відносилось до нього, а саме, його навмисно розміщували у камерах разом з неадаптованими в`язнями, через це він умисно порушував режим відбування покарання, щоб його переводили до інших камер.
Крім того засуджений відмовився від допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на чому наполягала в своїй апеляції захисник ОСОБА_9 .
ОСОБА_3 також заявив апеляційному суду клопотання про застосування до нього Закона України «Про амністію у 2014 році» від 6 травня 2014 року.
За такими обставинами, на думку колегії суду, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дав належну юридичну оцінку діям засудженого ОСОБА_3 за ст. 391 КК України, як злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу.
Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_3 в здійсненні злочину при обставинах, які ним встановлені в судовому засіданні, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи та обґрунтований доказами, які належно оцінені судом і викладені у вироку у відповідності з вимогами ст. 334 КПК України.
Доводи ОСОБА_3 про те, що він вимушений був порушувати вимоги режиму відбування покарання внаслідок упередженого відношення до нього з боку адміністрації виправного закладу не мають юридичного впливу на його винуватість в скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України.
Але колегія суддів, заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, вважає можливим змінити вирок та пом`якшити покарання призначене засудженому ОСОБА_3 , прийнявши до уваги те, що він в судовому засіданні апеляційної інстанції визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному.
Разом с цим колегія судді вважає необхідним застосувати до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 71 КК України, так як він до повного відбуття покарання у вигляді позбавлення волі за попереднім вироком здійснив новий умисний злочин.
Не відбута ОСОБА_3 частина покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року на день розгляду справи апеляційним судом становить 3 роки 9 місяців 5 днів.
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закона України «Про амністію в 2014 році» від 6 травня 2014 року є безпідставним.
Згідно пункту «є» статті 8 цього Закону амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за розбій.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 двічі: вироком Амвросіївського районного суду Донецької області від 23 травня 2002 року та Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року засуджувався за ст. 187 КК України, тому під дію Закону України «Про амністію в 2014 році» він не підпадає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 364, 365 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляції захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.
Вирок Червоногвардійського районного суду міста Макіївки Донецької області від 24 травня 2013 року відносно ОСОБА_3 змінити.
Призначити ОСОБА_3 за ст. 391 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік та 6 /шість/ місяців.
На підставі ч.1 ст. 71 КПК України до знов призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Харцизького міського суду Донецької області від 22 грудня 2009 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років та 2 /двох/ місяців позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_3 залишити без змін.
Клопотання ОСОБА_3 про застосування до нього амністії залишити без задоволення.
СУДДІ АПЕЛЛЯЦІЙНОГО СУДУ:»
Повний текст ухвали буде складений і оголошений учасникам судового провадження 30 грудня 2015 року о 09-00 годині.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1