ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа№ 514/1150/15-к Провадження по справі № 1-кп/514/86/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2015 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0000067 від 08 серпня 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Новопсков Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці ДФС, інспектора податкової та митної справи 3 рангу,
за ч. 1 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 з 23 лютого 2015 року проходить службу на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці Державної фіскальної служби України у спеціальному званні «інспектор податкової та митної справи III рангу».
04 червня 2015 року ОСОБА_4 ніс службу у складі чергової зміни відділу митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Серпневе 1 Бесараб`яска», розташованого в районі смт Серпневе Тарутинського району Одеської області.
Того ж дня, о 9 годині 30 хвилин у вказаний пункт пропуску прибув громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 з метою перетину державного кордону на виїзд з України на вантажопасажирському автомобілі марки «КІА» державний номер НОМЕР_1 .
При цьому, ОСОБА_6 під час проходження митного контролю, який здійснювався ОСОБА_4 , повідомив, що через деякий час буде перетинати державний кордон в напрямку в`їзду до України та запитав про можливість ввезення вантажу у вигляді 250 кг борошна та 250 кг цукру на що
Під час проходження митного контролю ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про наявний у вказаному автомобілі вантаж у вигляді 250 кг борошна та 250 кг цукру.
При цьому, передбачені ст. 37 Закону України «Про карантин рослин» документи, наявність яких обов`язкова для ввезення зазначеного вантажу на територію України, а саме карантинний дозвіл чи фітосанітарний сертифікат, були відсутні.
Тоді ж, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, маючи на меті незаконно збагатитися за рахунок вказаного громадянина, домовився із ОСОБА_6 про необхідність передачі йому неправомірної вигоди в сумі 500 гривень за безперешкодне проходження митного контролю та ввезення вказаного товару на територію України, на що ОСОБА_6 погодився та передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, являючись старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці ДФС, тобто службовою особою, представником влади працівником правоохоронного органу, перебуваючи у складі чергової зміни у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Серпневе 1 Бесараб`яска», розташованого в районі смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, використовуючи надану йому владу та службове становище, яке він займав у зв`язку з виконанням обов`язків з митного контролю та митного оформлення товарів та транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, о 9 годині 30 хвилин та об 11 годині 4 червня 2015 року, одержав від громадянина ОСОБА_6 неправомірну вигоду на загальну суму 600 гривень (двома частинами в розмірі 100 та 500 гривень відповідно) за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій, зокрема неперешкоджання у переміщенні останнім вантажопасажирським автомобілем марки «КІА» державний номер НОМЕР_1 вантажу у кількості 250 кг борошна та 250 кг цукру через державний кордон на виїзд з України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
08 серпня 2015 року між військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України полковником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КК України.
Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією та здійсненням контролю щодо порядку та умов переміщення товарів через митний кордон України на строк у 2 роки.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч. 1 ст. 368 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що вищезазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів роз`яснені судом права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій, з використанням влади та службового становища.
Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Суд переконався, що обвинуваченим під час досудового розслідування скарги не подавались.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України полковником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.
До обставин, передбачених ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст.ст. 96-2, 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся.
Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні судово-хімічної експертизи, на суму 2457,60 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-Під час проходження митного контролю ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про наявний у вказаному автомобілі вантаж у вигляді 250 кг борошна та 250 кг цукру.
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 серпня 2015 року, укладену між військовим прокурором Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України полковником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією та здійсненням контролю щодо порядку та умов переміщення товарів через митний кордон України на строк у 2 роки.
Спеціальну конфіскацію, в силу положень п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, не застосовувати.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-хімічної експертизи, на суму 2457,60 грн.
Речові докази у справі, а саме грошові кошти на суму 600 гривень повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області у 30-денний строк з моменту його проголошення.
Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1