Справа № 11-86 Головуючий у І інстанції Вознюк
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 26.01.2011
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Гайдай Р.М., Беха М.О.

з участю прокурора Нечепоренко С.П.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на постанову Бориспільського міськрайонного суду від 23 листопада 2010 року, якою перекваліфіковано дії ОСОБА_3 зі ст. 86-1 КК України (1960 року) на ч. 3 ст. 185 КК України (2001 року) та визначено покарання за вчинені ним злочинні дії у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна,

встановила:

ОСОБА_3 вироком Бориспільського міського суду від 10.08.200 року засуджений за ст. 86-1 КК України (1960 року) із застосуванням ст. 44 КК України (1960 року) на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Покарання відбуває з 27.08.2010 року в Бориспільській виправній колонії № 119.

Адміністрація колонії та спостережна комісія при Бориспільській районній державній адміністрації звернулись до суду з поданням про зміну кваліфікації дій ст. 86-1 КК України (1960 року) на відповідну частину і статтю Кримінального Кодексу 2001 року на підставі п. 10 Прикінцевих та перехідних положень КК України (2001 року).

Суд розглянув дане подання і задоволив його вимоги.

Адвокат ОСОБА_2, котрий діє в інтересах засудженого ОСОБА_3, в апеляції просить постанову суду змінити, помякшити призначене ОСОБА_3 покарання, застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не повязаного з позбавленням волі.

При призначенні покарання за ч. 3 ст. 185 КК України застосувати щодо ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на те, останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місце роботи мав позитивні характеристики, свою вину визнав повністю і розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував матеріальну шкоду та добровільно зявився до органів внутрішніх справ, де був затриманий для виконання вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котрий вважає, що постанова суду законна і обґрунтована, адвоката ОСОБА_2, котрий свою апеляцію підтримав в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень, міра покарання особам, які засуджені за розкрадання у великих чи особливо великих розмірах за статтями 81, 82, 83, 84, 86, 86-1 Кримінального кодексу України 1960 року і не відбули покарання, проводиться у відповідність із покараннями, встановленими санкціями статей 185, 186, 187, 190, 191 цього Кодексу, у разі, якщо призначене судом покарання за відповідний злочин є більш суворим, ніж передбачене цим Кодексом.

Як видно з вироку Бориспільського міського суду від 10.08.2000 року щодо ОСОБА_3 призначене йому покарання 4 роки позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, є в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України за якою перекваліфіковані його дії.

Щодо додаткової міри покарання конфіскації всього особистого майна і яка не передбачена ч. 3 ст. 185 КК України, то це покарання не призначене.

За таких обставин, колегія суддів підстав для зміни постанови суду не вбачає.

Доводи апеляції адвоката ОСОБА_2 є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду від 23 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Головуючий

у справі:

Судді: