УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 4 лютого 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 4 червня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 30 березня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, такого, що не має судимості,

виправдано за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

За апеляцією прокурора вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 скасовано апеляційним судом Херсонської області та постановлено новий вирок від 4 червня 2015 року. Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. із позбавленням права обіймати посади на підприємствах всіх форм власності, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в сфері капітального будівництва, строком 2 роки.
На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи службовою особою, працюючи майстром будівельних та монтажних робіт 1 групи прорабського пункту № 1 Херсон цех 10, Снігурівської дільниці капітального ремонту будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 4 Одеської залізниці, в ході виконання ремонтних робіт побутового приміщення станції Копані Білозерського району Херсонської області, протягом 2011-2012 років, умисно вносив до офіційних документів актів приймання виконаних робіт форми № КБ-2В завідомо неправдиві відомості про об`єми та вартість виконаних робіт.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо нього та закриття кримінального провадження у зв`язку незаконністю та необґрунтованістю судового рішення. Зазначає, що: висновок будівельно-технічної експертизи є недопустимим доказом, так як його отримано незаконним шляхом; акт виконаних робіт не є офіційним документом, оскільки не містить усіх обов`язкових реквізитів офіційного документа; докази щодо умисного внесення до актів завищених об`ємів виконаних робіт, в матеріалах кримінального провадження відсутні; вважає, що він не є службовою особою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне виправдання судом першої інстанції ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України, належним чином умотивувавши своє рішення.

Що стосується доводів скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що він не є службовою особою, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого злочину, то вони не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 18 КК України «службовими особами» визнаються особи, які, з-поміж іншого, обіймають на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Таке визначення службової особи стосується усіх організаційно-правових утворень незалежно від форм власності. Це визначення стосується поняття «службова особа», яке застосоване у нормі, передбаченій статтею 366 КК України.

Відповідно до посадової інструкції будівельного майстра Херсонського виконробського пункту, ОСОБА_6 був наділений повноваженнями, а саме, забезпечення виконання дільницею завдань по об`єму виробництва, організація систематичного обліку, контролю і регулювання витрат матеріалів при виконанні капітального ремонту і будівництва, забезпечення суворого додержання робітниками трудової дисципліни, проведення робіт по складанню актів Ф-2 і нарядів, надання щомісячно в бухгалтерію звітів по матеріалам, табелів обліку робочого часу підлеглих йому працівників для нарахування заробітної плати, перевірка виконання завдань працівниками, виконання розстановки кадрів, надання відпусток робітникам, можливість давати обов`язкові для робітників дільниці вказівки з питань, які пов`язані з здійсненням завдань. Тобто виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, а тому є службовою особою та суб`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Окрім того, є безпідставним посилання у касаційній скарзі на те, що акт виконаних робіт не є офіційним документом.

Згідно з правової позиції Верховного Суду України, офіційними документами є ті, що складаються і видаються службовими особами від імені органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ та організацій, незалежно від форми власності, які посвідчують певні факти і події, що мають правове значення. Ці документи мають бути належним чином складені за формою та містити необхідні реквізити. Підроблення офіційних документів може полягати у повній фальсифікації або в частковій зміні змісту справжнього документа; способи підроблення документів можуть бути різні. Примітка до статті 358 КК, яка законодавчо визначила ознаки предмета злочинів, передбачених статтями 357, 358, 366 КК, під офіційним документом розуміє документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи-докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм і містять передбачені законом реквізити.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_6 протягом тривалого часу вносив до актів приймання виконання робіт форми № КБ-2Б завідомо неправдиві відомості щодо об`єму та вартості робіт. Зазначені акти були складені від імені підприємства та були підставою для нарахування заробітної плати працівникам.

При перевірці вироку апеляційного суду встановлено, що судом досліджені всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковано правильно, а тому вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про особу винного. Окрім того, дійшов обґрунтованого висновку про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434-436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Херсонської області від 4 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3