Справа № 621/2549/15-к
Номер провадження № 1-кп/629/83/16
У Х В А Л А

28 січня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лиман, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Лиман, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , відносно якого обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених в скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_15 , обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_16 , обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України.

Відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами суддів продовжувався.

01.02.2016 року спливає шістдесят днів раніше обраного строку тримання під вартою зазначених обвинувачених.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення обвинуваченим строку тримання під вартою заявив клопотання про продовження раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що на його думку, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, прохав врахувати дані про особи обвинувачених, які ніде не працюють, не мають міцних соціальних зв`язків, неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити їм запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, вказували на необґрунтованість клопотання прокурора, на суб`єктивність доводів прокурора, на погіршення та усугублення свого стану здоров`я, на наявність постійного місця проживання, у ОСОБА_14 наявність малолітньої дитини на утриманні та те, що в період перебування під домашнім арештом своєчасно з`являвся до суду.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вказав на те, що прокурором не доведені ризики на які він посилається, в наявності тільки загальні слова.

Захисник ОСОБА_7 вказала на відсутність підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо зміни запобіжного заходу, вказав на те, що прокурором не обґрунтовано клопотання про продовження запобіжного заходу, не вказано неможливість обрання до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слід змінити запобіжний захід у відношенні її підзахисного на домашній арешт, вказала на необхідність проведення медичного обстеження та надання належної медичної допомоги її підзахисному, якої він потребує, але в умовах СІЗО отримати її не може.

Захисник ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважала за необхідне змінити запобіжний захід на домашній арешт. Вказала на загострення стану здоров`я її підзахисного, про необхідність надання йому належної медичної допомоги, на те, що її підзахисний має постійне місце проживання.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ викладену у п. 74 рішення від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» відповідно до якої «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції».

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України "метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; … 5) продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимі, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, відповідає особам обвинувачених та позбавляє їх можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Крім того, обвинувачені будучи працездатними особами не працювали, що свідчить про відсутність у них міцних соціальних зв`язків.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченим до 27 березня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 314, 315, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лиман, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на строк до шістдесяти днів, тобто до 27 березня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Лиман, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на строк до шістдесяти днів, тобто до 27 березня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на строк до шістдесяти днів, тобто до 27 березня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 28 січня 2016 року.

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та їх підзахисних обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3