Справа № 1-35/11 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 р. Летичівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.

при секретарі Козка Л.М.

з участю прокурора Кравця В.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Летичів справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, непрацюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України, за ст. 187 ч.3 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженеця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, за ст. 187 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В

22.12.2010 року близько 18 години ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, скориставшись незамкненими дверима проникли в житловий будинок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, який знаходиться в с. Лисогірка, вул. Кармелюка,8, Летичівського району, і з застосуванням насильства до потерпілої, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, а саме ОСОБА_2 накинув лежачій в ліжку ОСОБА_4 на голову наперед заготовлене ним пальто та утримував її, а ОСОБА_3 в цей час відкрито викрав з лівої кишені кофти, в яку вона була одягнена, бувший у використанні гаманець вартістю 5 грн. з грошима в сумі 800 грн. та непредставляючими цінності трьома замковими ключами. Відкрито заволодівши викраденим ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишили місце вчинення злочину, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 805 грн..

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчинені злочину визнав, показав, що 22 грудня 2010 року в вечірній час він перебуваючи в стані алкогольного спяніння за попередньою домовленістю з ОСОБА_3, зайшли до будинку потерпілої через не замкненні двері, де в коридорі з вішалки він зняв пальто і вони зайшли до кімнати. В кімнаті він накинув потерпілій, яка лежала на ліжку, пальто на голову та утримував її, а ОСОБА_3 в цей час забрав в потерпілої гаманець. Після цього, вони одразу вибігли з будинку, потерпілій будь-яких ударів не наносили і не погрожували її.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчинені злочину визнав, показав, що 22 грудня 2010 року в вечірній час він, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, разом з ОСОБА_2 зайшли до будинку потерпілої, ОСОБА_2 накинув її на голову пальто, а він забрав в неї гаманець. При цьому, будь-яких ударів вони її не наносили і не погрожували, а одразу вибігли з будинку. У викраденому гаманці вони виявили гроші в сумі 205 грн. та ключі. Гаманець та ключі вони викинули, а гроші витратили на власні потреби.

Крім визнання підсудними своєї вини у вчиненні злочину, їх вина підтверджується сукупністю зібраних по справі і досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що у вечірній час 22.12.2010 року до її будинку зайшов ОСОБА_2, який накинув її на голову пальто і забрав гроші. Чи був ОСОБА_3 вона не бачила. При цьому її ніхто не бив і не погрожував. В гаманці, який викрали підсудні були гроші в сумі 800 грн. та ключі. Працівникам міліції вона не говорила, що підсудні наносили її тілесні ушкодження, можливо у зв'язку з станом здоров'я та віком не зовсім чітко давала пояснення.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 22.12.2010 року вдень ОСОБА_3 прийшов до них додому і приніс ялинку щоб привітати його тещу ОСОБА_4 з днем ОСОБА_4. Вони пообідали і він розповів ОСОБА_3, що теща не дає йому в ночі спати, та запитав чи немає в нього таблеток снодійного. Останній запропонував йому піти до нього додому і взяти таблетки, що вони і зробили. Коли повернулися, то таблетки поклали в булочку і дали потерпілій, яка її зїла. А між собою домовились, що коли вона засне, то візьмуть в неї гроші на пиво. Після цього, вони просиділи півтори години, проте ОСОБА_4 не заснула і він сказав ОСОБА_3, що не може більше чекати і вони розійшлися. Він пішов на роботу, що відбувалось далі йому невідомо.

Вина підсудних також доводиться оголошеними в судовому засіданні показами свідків:

- ОСОБА_6. (а.с.83-84), який показав, що 23.12.2010 року він перебував в с. Лисогірка де зустрів ОСОБА_3, який запропонував йому вжити з ним спиртного, на що він погодився і зайшов до їх будинку, що по вул. Зеленій. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_3 роповідав, що ніби він разом з ОСОБА_2 викрали у ОСОБА_4 гроші;

- ОСОБА_7 (а.с.66), яка показала, що працює барменом в кафе «Край Рай». 22.12.2010 року в вечірній час до кафе зайшло двоє хлопців, які придбали вино. Розплачувався з нею хлопець меншого росту, він дав її купюру 200 грн. Пізніше хлопці замовили ще 2 порції картоплі;

- ОСОБА_8 (а.с. 89), який показав, що 22.12.2010 року він на власному автомобілі НОМЕР_1, виїзжав з двору коли його зупинили ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які попросили підвезти їх до автодороги Стрій-Кіровоград-Знамянка. По дорозі ОСОБА_2 В поцікавився чи не має в нього телефону на продаж він сказав, що є телефон «Соні-Еріксон» за 50 грн. Він підвіз їх до автозаправки, що в с. Требухівці, там же ОСОБА_3 дав йому 50 грн. за телефон і 50 грн. за те, що він їх підвіз.

Покази підсудних, потерпілої, свідків обєктивно підтверджуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом огляду місця події житлового будинку ОСОБА_4 в с. Лисогірка, вул. Кармелюка. 8 Летичівського району Хмельницької області від 29.12.2010 року (а.с. 4-8 ), під час якого вилучено пальто, яке використовували ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час вчинення злочину; протоколами відтворення обстановки та обставин події за участю обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 06.01.2011 року (а.с. 70-75, 77-81), під час яких останні показали і розказали усі обставини вчинення злочину 22.12.2010 року; протоколом очної ставки між підозрюваними ОСОБА_2 та ОСОБА_3, від 29.12.2010 року (а.с. 31-32), під час якої вони обоє підтвердили свою участь у вчиненні злочину, що мав місце 22.12.2010 року; довідкою, наданої ПП ОСОБА_9 (а.с. 9 ), згідно якої вартість бувшого в користуванні гаманця, виготовленого із шкірзамінника станом на 22.12.2010 року становить 5 грн.; висновком судово-медичної експертизи №444 від 30.12.2010 року (а.с. 104), згідно якої у ОСОБА_4 станом на 30.12.2010 року будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено.

Дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 органами досудового слідства кваліфіковано за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Проте суд проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, а не за ст. 187 ч.3 КК України, оскільки, як пояснила в судовому засіданні потерпіла, підсудні їй тілесних ушкоджень не наносили, будь-яких погроз про застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров'я вони теж не висловлювали, будь яких інших доказів, які б підтверджували застосування насильства, небезпечного для життя в момент заподіяння чи погрози застосування такого насильства в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доведена: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, у звязку з чим їх дії кваліфікує за ст. 186 ч.3 КК України.

Обираючи покарання підсудним суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ними злочину, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, особу підсудних.

При призначенні покарання підсудним суд враховує, що злочин за ст. 186 ч.3 є тяжким злочином.

ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується негативно (а.с. 138), неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.с. 143).

ОСОБА_2 по місцю проживання характеризується позитивно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (а.с. 129).

Обставинами, які помякшує покарання підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_2, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди завданої злочином.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудним суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та щодо особи похилого віку.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що міра покарання повинна бути призначена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ближче до мінімальної межі санкції ст. 186 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що підсудні щиро покаялись, раніше не судимі, повністю відшкодували потерпілій шкоду завдану злочином, на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє малолітніх дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних можливе без ізоляції від суспільства із звільненням від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обовязків передбачених п. п. 2, 3, ст. 76 КК України ( не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи).

Відмову потерпілої ОСОБА_10 від позову слід прийняти, враховуючи відшкодування підсудними шкоди завданої злочином.

Судові витрати по справі в сумі 164,50 грн. (а. с. 166-167) за правову допомогу, слід стягнути з ОСОБА_3

Речовий доказ: бувше в користуванні балонове пальто, яке належить ОСОБА_4, і зберігається при справі, слід повернути власнику.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 3 роки та покласти на нього обовязки передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України (не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи).

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 3 роки та покласти на нього обовязки передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України (не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 164,50 грн. за надання правової допомоги (рахунок № 29345 в Летичівському відділенні № 3210 Ощадбанк України в Хмельницькій області).

Відмову потерпілої ОСОБА_10 від позову прийняти, враховуючи відшкодування підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шкоди завданої злочином.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши їх з-під варти в залі суду негайно.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя підпис

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_11