Справа № 487/4984/15-к
Провадження № 1-кп/487/68/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.02.2016 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4
захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має професійно технічну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має професійно технічну освіту, не одружений, працює підсобним робітником у комунальному закладі Обласний палац культури, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб вчинили умисний злочин проти власності при наступних обставинах.
Так, 27.05.2015 року приблизно о 24:00 годині, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою між собою, знаходячись біля стадіону «Юність», розташованого по вулиці Чигрина в місті Миколаєві, побачили у потерпілого ОСОБА_13 чорну сумку, після чого у них виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою у групі осіб, підійшли до потерпілого і з застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволоділи його майном, а саме: ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_13 від чого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 нанесли не менше семи ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, чим спричинили тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 відкрито викрали майно ОСОБА_13 , а саме: чорну сумку, у якій знаходились грошові кошти у сумі 700 гривень та 1050 злотих, на придбання яких потерпілий витратив 6300 гривень. Після чого, утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим заподіяли потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 7000 гривень.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені змінювали свої покази неодноразово.
Зокрема, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину визнав частково та пояснив, що він 27.05.2015 року у ночі зустрів ОСОБА_12 та потерпілого, з якими раніше знайомий не був. В той день він вживав спиртні напої та йшов до магазину за продуктами харчування, підійшов то потерпілого та ОСОБА_12 оскільки хотів з кимось поспілкуватися. Після зустрічі вони придбали горілку та почали її вживати на зупинці громадського транспорту біля стадіону «Юність», розташованого по вулиці Чигрина в місті Миколаєві. Разом з ними спиртні напої вживав ще один раніше не знайомий ОСОБА_11 чоловік. Горілку для спільного вживання придбав потерпілий. Через деякий час ОСОБА_11 відлучився за природною потребою, а коли повертався, побачив потерпілого, який вже мав тілесні пошкодження на обличчі, та забрав в нього сумку з метою використання в особистих потребах. При цьому з провулку, в якому ОСОБА_11 побачив потерпілого, виходили ОСОБА_12 та інший хлопець, який випивав з ними. Пропозиція забрати сумку надійшла від ОСОБА_12 . Після заволодіння майном потерпілого вони разом з ОСОБА_12 швидкою ходою покинули місце події та незабаром були затримані співробітниками міліції. При затримання сумка потерпілого перебувала у ОСОБА_11 та він викинув її у траву. Також ОСОБА_11 пояснив, що через кількість вжитого спиртного (вміст алкоголю - 2,22%) він заснув на зупинці на 5-10 хвилин та подробиці всіх подій чітко не пам`ятає, однак впевнений, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив. Куди поділись гроші пояснити не може. Сумку брав для використання в особистих потребах.
Після дачі первинних показів, ОСОБА_11 змінив свідчення та повідомив, що пропозиція забрати сумку надійшла від ОСОБА_12 коли ОСОБА_11 прокинувся після нетривалого сну на зупинці, та вони, не розподіляючи між собою ролі, вирішили забрати сумку у ОСОБА_13 .
В подальшому покази ОСОБА_11 знову були змінені та він повідомив, що забрав сумку у потерпілого, який був без свідомості, та після цього на виході із провулку зустрів ОСОБА_12 , який був сам.
Який саме із повідомлених варіантів подій є остаточним ОСОБА_11 пояснити не зміг.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 (вміст алкоголю 3,09%) свою провину не визнав та пояснив, що 27.05.2015 року у ночі до нього підійшов незнайомий хлопець та запитав, де розташована зупинка громадського транспорту. ОСОБА_12 довів незнайомця до зупинки біля стадіону «Юність» та зустрів там ОСОБА_11 і ОСОБА_13 . На прохання ОСОБА_11 потерпілий придбав горілку «Хлібний дар», ємністю 0,5 літри. На момент зустрічі потерпілий вже мав садна на лобі. Вони втрьох, а саме: ОСОБА_11 , потерпілий та незнайомий хлопець випивали вказану горілку. ОСОБА_12 пив вино на розлив (загалом 200 грам протягом всіх подій). Через деякий час хлопець поїхав, потерпілий почав засинати. В цей момент ОСОБА_12 відлучився за природною потребою, коли повертався побачив як ОСОБА_11 вдарив потерпілого, вирвав в нього сумку та почав убігати. ОСОБА_12 почав його наздоганяти, рухаючись при цьому повільно на одній нозі у зв`язку із пошкодженням іншої.
Після дачі первинних показів ОСОБА_12 повідомив, що в день подій він сидів за столиком та пив стакан вина. До нього підійшов потерпілий на якому була кров, ОСОБА_12 вмив йому обличчя вином та деякий час вони сиділи вдвох. Після цього до них з потерпілим підійшов ОСОБА_11 . Потерпілий придбав горілку та одноразовий посуд. Після вживання спиртних напоїв ОСОБА_13 з ОСОБА_11 пішли у напрямку БСМП. ОСОБА_12 деякий час сидів сам, а потім пішов у природних потребах до стадіону та почув крики про допомогу, побачив потерпілого, який сидів на присядках, та ОСОБА_11 , який вбігав. ОСОБА_12 намагався догнати ОСОБА_11 , щоб повернути майно потерпілого, і саме тому співробітники поліції при затриманні зробили висновок, що вони убігають удвох. Крім того, ОСОБА_12 зазначив, що через декілька днів після подій, які є предметом розгляду, ОСОБА_11 наніс йому тілесні ушкодження, з приводу чого ОСОБА_12 звернувся до міліції. Дана обставина, на думку обвинуваченого, виключає можливість спільних дій під час відкритого заволодіння майном потерпілого.
Вина обвинувачених, незважаючи та її часткове визнання ОСОБА_11 та повне не визнання ОСОБА_12 , підтверджена сукупністю досліджених судом, належних, допустимих та узгоджених між собою доказів.
Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що 27.05.2015 року він повертався з ювілею та зайшов на літню площадку біля стадіону «Юність» в місті Миколаєві, де зустрів обвинувачених, яких пригостив алкоголем. Через деякий час ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , за ініціативою ОСОБА_11 , спонукали потерпілого відійти у сторону провулку, де ОСОБА_11 штовхнув ОСОБА_13 від чого останній впав на бік на землю. Після цього обвинувачені нанесли декілька ударів лежачому потерпілому в область голови та тулубу. При цьому більшість ударів наносив ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 тягнув за сумку, поки не порвався ремінець. Заволодівши майном потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покинули місце злочину і були затриманні приблизно через 10 хвилин співробітниками патрульної поліції, до яких за допомогою звернувся ОСОБА_13 . Сумка із порваним ремінцем була потерпілому згодом повернута, однак без грошей. Через деякий час ОСОБА_12 та його матір зв`язались з ним, призначили зустріч та вели перемовини щодо відшкодування шкоди і залагодження конфлікту мирним шляхом, але згодом відмовились від вчинення будь-яких дій у цьому напрямку.
Покази потерпілого є стабільними і послідовним та узгоджуються з іншими доками у кримінальному провадженні.
Згідно рапорту командира взводу роти №3 БПС МГУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_14 від 28.05.2015 року, вході несення служби по ОПП а/м «Роса-300» у складі співробітників міліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на перехресті вулиць Московська та Чигрина, в районі стадіону «Юність» до них звернувся ОСОБА_13 , який пояснив, що два невідомих йому чоловіка побили його та відкрито заволоділи сумкою через плече, після чого втекли в сторону вулиці Корабелів у місті Миколаєві. Прийнятими заходами на вулиці Корабелів в місті Миколаєві, біля будинку номер 7, були затримані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На момент затримання сумка потерпілого знаходилась у ОСОБА_11 , який, не заперечуючи факт відкритого заволодіння, пояснив, що вчинив вказані дії у зв`язку із фінансовими труднощами.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 підтвердивши дані, зафіксовані у рапорті від 28.05.2015 року пояснив, що під час несення служби до них звернувся потерпілий та пояснив, що невідомі особи із застосування сили заволоділи його сумкою, та описав вказаних осіб. Потерпілий був у крові та мав чисельні тілесні ушкодження. Прийнятими заходами на вулиці Корабелів у місті Миколаєві співробітники поліції побачили двох осіб, які йшли разом швидкою ходою. При цьому ніхто з них не кульгав. Вказаними особами виявились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, сумка знаходилась в руках у ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що уночі 28.05.2015 року він перебував на службі з охорони громадського порядку. Перебуваючи в патрулі вони побачили чоловіка, який знаходився на зупинці громадського транспорту на перехресті вулиць Московська та Чигрина, в районі стадіону «Юність», та мав чисельні тілесні ушкодження, був у крові. Потерпілий пояснив, що невідомі особи спричинили йому тілесні ушкодження та відібрали сумку з грошима та документами. Після того, як співробітники міліції прослідували у вказаному потерпілим напрямку руху нападників, вони виявили двох чоловіків, які бігли, та, побачивши патрульну машину, впали у траву. ОСОБА_11 викинув сумку, яку згодом підняв та пояснив, що вона належить йому. Потерпілий впізнав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як осіб, які відкрито заволоділи його майном. При цьому свідок зазначив, що обидва обвинувачених рухались нормально, не кульгали та не висловлювали будь-яких скарг щодо стану свого здоров`я, в тому числі щодо пошкодження ноги.
Після затримання обвинувачений ОСОБА_11 видав співробітникам міліції сумку потерпілого, склавши власноручну заяву про те, що вказаним майном він відкрито заволодів у раніше незнайомого йому чоловіка.
Вказана сумка була оглянута 28.05.2015 року та визнана речовим доказом у справі. У вилученій сумці чорного кольору було виявлено дві флеш карти, паспорти на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , пенсійне посвідчення ОСОБА_13 , футляр, окуляри світлого кольору, вісім листів паперу «Фідобанк».
Під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками 28.05.2015 року потерпілий ОСОБА_13 впевнено впізнав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як осіб, які, діючи спільно, відкрито заволоділи напередодні 27.05.2015 року його майном, що підтверджено даними, зафіксованими у протоколах відповідних процесуальних дій.
Згідно висновку експерта №749 від 02.06.2015 року у ОСОБА_13 виявлено пошкодження у вигляді синця та садна на обличчі, синця в області правого плечового суглобу, садна в області верхніх кінцівок, садна в області лівого колінного суглобу, які утворились від не менше ніж сьоми ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки та ноги. Утворення вказаних тілесних пошкоджень у строк та при обставинах, повідомлених потерпілим, є можливим. За ступенем тяжкості кожне з тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до виписки із медичної картки Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1023 від 28.05.2015 року на момент огляду (03 година 20 хвилин) у ОСОБА_11 було діагностовано гостру алкогольну інтоксикацію, Alkotest 6810 2,22%.
Відповідно до виписки із медичної картки Миколаївського обласного наркологічного диспансеру №1022 від 28.05.2015 року на момент огляду (03 година 10 хвилин) у ОСОБА_12 було діагностовано гостру алкогольну інтоксикацію, Alkotest 6810 3,09%.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися в відритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили злочин, передбачений ст. 186 ч. 2 КК України.
Приходячи до вказаного висновку суд розцінює свідчення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки повідомлені ними факти спростовані сукупністю досліджених судом доказів, а доводи щодо необхідності кваліфікації дій за відповідною частиною ст. 185 КК України є необґрунтованими, оскільки дії обох обвинувачених, яки діяли відкрито, були очевидні для потерпілого. При цьому суд враховує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не тільки приклали певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити майно потерпілого, а ще і вдалися до насильницького впливу на потерпілого, застосувавши його як спосіб протиправного вилучення майна ОСОБА_13 . Діючи спільно, обвинувачені об`єднали свої зусилля для досягнення злочинного результату. Факт нетривалого знайомства обвинувачених перед вчиненням злочином на кваліфікацію їх дій як таких, що вчинені за попередньою змовою групою осіб, не впливає, оскільки тривалість знайомства у даному випадку не має правового значення.
Також судом приймається до уваги, що обидва обвинувачених та момент вчинення злочину перебували у стані гострої алкогольної інтоксикації, та жоден з них не зміг надати суду послідовних показів щодо подій, які мали місце, та їх хронології.
Надана обвинуваченим ОСОБА_12 довідка поліклініки МЛШМД про пошкодження обвинуваченим 20.05.2015 року, за сім днів до вчинення злочину, правої стопи, не виключає можливості вчинення ним злочину, оскільки згідно показів потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, на момент вчинення інкримінованого діяння ОСОБА_12 рухався без ускладнень та після затримання будь-яких скарг щодо стану свого здоров`я не висловлював.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 186 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не засуджувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем мешкання характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 186 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не засуджувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; працює, за місцем роботи характеризується позитивно. Згідно характеристики, складеної Заводським РВ МГУ УМВС України в Миколаївській області, ОСОБА_12 за місцем мешкання характеризується посередньо. Відповідно до характеристики, складеної сусідами обвинуваченого ОСОБА_12 та долученої до матеріалів справи за його клопотанням, за місцем мешкання ОСОБА_12 характеризується виключно з позитивної сторони, однак нещодавно деякий період зловживав спиртними напоями, приходив додому у синцях та без одягу.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_11 та ОСОБА_12 злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручидо уваги дані, що характеризують обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів можливе без ізоляції їх від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільній позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Потерпілим у рамках даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків на загальну суму 7000 гривень 00 копійок та моральної шкоди у сумі 5000 гривень 00 копійок.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що умисними протиправними діями обвинувачених потерпілому було заподіяно матеріальний збиток на суму 7000 гривень, яка дорівнює сумі відкрито викрадених коштів. Таким чином, цивільний позов щодо відшкодування матеріальних збитків, частково визнаний обвинуваченим ОСОБА_11 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зі змінами, передбачено, що під моральною шкодою необхідно розуміти збитки немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, спричинених фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням здоров`я, в порушенні права власності, інших громадянських прав, в порушенні нормальних життєвих функцій у зв`язку з неможливістю продовжувати активне суспільне життя, порушення відносин з навколишніми особами, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір моральної шкоди, заподіяної даним злочином, оцінено потерпілим у розмірі 5000 гривень. В обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілий зазначив, що вказана шкода полягає в самому факті нападу із застосуванням насильства та моральних стражданнях з приводу відкритого викрадення в нього грошових коштів. Дані обставини викликали сильне душевне хвилювання.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги заподіяння потерпілому моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які обумовили порушення психоемоційної сфери існування потерпілого та тимчасово обмежили його активну повноцінну життєдіяльність, викликали появу негативних психологічних переживань, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази: сумку чорного кольору, дві флеш карти, паспорти на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , пенсійне посвідчення ОСОБА_13 , футляр, окуляри світлого кольору, вісім листів паперу «Фідобанк», передані на зберігання ОСОБА_13 вважати такими, що повернуті за належністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_11 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_12 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 матеріальний збиток, завданий злочином, у сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду, заподіяну злочином, у сумі 2000 (дві тисячі) гривень.
Речові докази: сумку чорного кольору, дві флеш карти, паспорти на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , пенсійне посвідчення ОСОБА_13 , футляр, окуляри світлого кольору, вісім листів паперу «Фідобанк», передані на зберігання ОСОБА_13 вважати такими, що повернуті за належністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_18