В И Р О К
іменем України
"01" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №1-кп/755/655/15, кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0007487, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 14 серпня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850 грн (штраф сплачений 14.08.2013 року),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що будучи раніше судимим за ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_4 17 червня 2014 року близько 20 години 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 підійшов до незнайомої йому ОСОБА_5 , яка йшла з малолітньою дитиною та запропонував їй провести до під`їзду, на що ОСОБА_5 не заперечила. Під час того, як вони разом йшли , ОСОБА_5 тримала мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S3» в руках. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите заволодіння вказаного мобільного телефона, що належить ОСОБА_5 .
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 почав йти в зворотному напрямку, але через хвилину підбіг до ОСОБА_5 , та не приховуючи свого наміру відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S3», вихвативши його з лівої руки ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальний збиток на загальну суму 2966 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, згідно ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

ОСОБА_4 раніше судимий за грабіж, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має неповнолітню дітину; також суд враховує його стан здоров`я.

З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, ступіню тяжкості вчиненого діяння, обставин та способу скоєного злочину, суд призначає ОСОБА_4 покарання у межах, мінімальної санкції ч.2 ст. 186 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з дня його затримання, з 12 лютого 2015 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, визначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року у вигляді утримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя