В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0004754 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, українцю, громадянину України, який має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючому, одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має хронічне захворювання - туберкульоз, раніше засудженому:

1)30.07.1990 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст.70КК України. Вид покарання - позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Із застосуванням ст. 46-1 ККУкраїни відстрочити виконання вироку на 2 роки.

2)16.12.1992 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ст. 19, ч. З ст. 140, ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України. Вид покарання - позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна.

3)25.03.1993 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 81, ч. З ст. 140, ст. 42, ч. З ст. 42 КК України. Вид покарання - позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. Покарання відбував у БіленьківськійВК 99 у Запорізькій області. Звільнений 30.05.1997 року по відбуттю строку покарання.

4)23.09.1998 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. З ст. 140, ч. З ст. 193, ст. 42 КК України. Вид покарання - позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Перегляд вироку 17.07.2002 Слав`яносербським районним судом Луганської області винесено постанову про заміну вироку ви 23.09.1998 про перекваліфікацію ч. З ст. 140КК України на ч. 3 ст. 185 КК України зменшити строк до 6 років позбавлення волі, в іншому залишити без змін. Покарання відбував у Слав`яносербськійВК № 60 у Луганській області. Звільнений 24.09.2003 року по відбуттю строку покарання.

5)30.06.2005 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст.15ч.Зст 185. ч.Зст.186, ст.375КК України. Вид покарання - позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

6)05.11.2007 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України. Вид покарання - 6 років позбавлення волі. Звільнений 13.02.2012 року по відбуттю строку покарання.

7)22.05.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.З ст. 357, ст. 395, ст. 70 КК України. Вид покарання - 5 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 309 КК України звільнений від відповідальності за ч.Іст.309КК України. Звільнений 20.06.2014 року по відбуттю строку покарання.

8)08.02.2013 Бердянським міським районним судом в Запорізькій області за ч. 2 ст. 185 КК України. Вид покарання - 6 місяців арешту. Звільнений з під варти по відбуттю строку покарання.

9)23.05.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України. Вид покарання - арешт на строк 5 місяців 15 днів. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду від 22.05.2013 року і призначено остаточне покарання у вигляді 6 місяців

арешту. Звільнений 19.12.2014 року по відбуттю строку покарання.

10)22.05.2015 Ленінським районним судом м. Запоріжжя,- за ч. 2 ст. 185 КК України. Вид покараний - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за корисливий злочин, судимість за який у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв аналогічний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

17 жовтня 2015 року у період часу з 03 години 00 хвилин до 04 години 00 хвилин ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, його злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, знаходячись біля будинку 27 по вул. Матросова у м. Запоріжжя, шляхом злому за допомогою металевих ножиці замка передньої двері автомобіля ЗАЗ «1102» у кузові білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , проник до його салону, де за допомогою ричага відкрив капот вищевказаного автомобіля. Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, відкривши капот, зняв клеми, та витягнув акумулятор фірми «WESTA» на 480 А, 50 Ач, залишкова вартість якого, згідно висновку експерта № 274/15 від 29.10.2015 з урахуванням зносу на момент скоєння кримінального правопорушення становить 502 гривні 93 копійки, тим самим таємно викрав його, чим завдав ОСОБА_6 збитку на суму 502 гривні 93 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, свою вину у вчиненні злочину повністю визнав, щиро розкаявся у скоєному та пояснив суду, що дійсно у жовтні 2015 року по вул. Матросова зламав за допомогою металевих ножиці замок передньої двері автомобіля ЗАЗ «1102» білого кольору, проник до його салону, де за допомогою ричага відкрив капот вищевказаного автомобіля. Коли відкрив капот, зняв клеми і витягнув акумулятор. У вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що скоїв злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, на даний час шкода відшкодована і потерпілий до нього претензій матеріального характеру немає.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння різних злочинів, в тому числі пов`язаних із злочинами проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, вчинив злочин перебуваючи на випробувальному терміні за попереднім вироком, одружений, на обліку в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, перебуває на обліку у Запорізькому наркологічному диспансері з 03.06.2013 року, має хронічне захворювання туберкульоз, скоїв злочин перебуваючи на іспитовому строку за попереднім вироком, позов не пред`явлено та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання і тим самим сприяв установленню істини у справі.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України суд не знаходить.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особа, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, даних про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначає покарання у вигляді позбавлення волі і прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання підсудного можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_4 не виявив бажання стати на шлях виправлення, суспільну небезпеку своїх діянь ОСОБА_4 не усвідомив та маючи непогашену судимість знов продовжив скоювати злочини, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого.

Цивільний позов ОСОБА_6 не заявлено, оскільки під час досудового розслідування матеріальна шкода була повністю відшкодована.

Суд при призначенні ОСОБА_4 покарання не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки він вчинив новий злочин в період випробувального терміну, визначеного за попереднім вироком, що на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, ч. 3 ст. 78 КК України виключає повторне прийняття рішення судом про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України суд до призначеного покарання частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2015 року, оскільки злочин скоєно в період іспитового строку. При цьому призначене остаточне покарання має бути більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільні позови не заявлені.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з наданих прокурором довідок на проведення експертизи - у кримінальному провадженні проведено експертизи і вартість їх складає 1227 грн. 60 коп. (за проведення судової автотоварознавчої експертизи 613,80 грн., за проведення судової дактилоскопічної експертизи 613,80 грн.

Вказані витрати документально підтверджені і прокурор просив суд стягнути вказані витрати на користь держави.

Отже, в порядку ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України зазначені витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку на користь держави, а не на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

При цьому суд зважує на ті обставини, що ч.2 ст.122 КПК України передбачає, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України, однак вказана кримінально-процесуальна норма регулює, зокрема тільки питання про витрати, пов`язані із залученням експертів, а не питання про розподіл цих процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку, яку регулює саме ст.124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Клопотання про зміну запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого у вигляді застави від учасників провадження не надходило, а тому суд враховуючи ті обставини, що за час слухання справи обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від явки у судові засіданні, сумлінно виконував свої процесуальні права та обов`язки, а тому суд вважає за необхідне залишити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді застави без змін з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків до набрання вироком законної сили.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним за ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

У порядку ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, що не відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2015 року за ч.2 ст. ст.185 КК України, призначивши ОСОБА_4 остаточно міру покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін..

Строк відбування покарання за вироком підлягає відрахуванню з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його тримання під вартою в період з 22 жовтня 2015 року до 15 грудня 2015 року включно (55 календарних днів-1 місяць 23 дня), з розрахунку день за два, що за визначеним ч. 5 ст. 72 КК України порядком зарахування покарань відповідає 3 місяцям 16 дням позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1227 грн.60 коп процесуальних витрат.

Речові докази: металеві ножиці, передані до камери зберігання речових доказів Ленінського ВП Орджонікідзевського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити, акумулятор «Веста» переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1