Справа № 464/25/14-к
пр.№ 1-кп/464/8/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.2015 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

за участі: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

представників потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_17 ,

захисників ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,
обвинувачених (підсудних) ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,

перекладача ОСОБА_36 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Білка Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України судимості не має, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_38 , 2005 р.н., ОСОБА_39 , 2007 р.н., непрацюючого, згідно зі ст. 89 КК України судимості не має, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , непрацюючого, судимого 29.12.2012 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, судимість не погашена, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Сокаль Львівської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , непрацюючого, судимого: 29.01.1996 р. Львівським обласним судом за ч.3 ст. 101, ч.3 ст. 206 КК України (1960 р.) до 6 років позбавлення волі; 05.01.2005 р. Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 296, ч.3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 )

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , непрацюючого, судимості не має, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця с. Побєдинське Грозненського району Чеченської Республіки Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, судимості не має, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця с. Порічне Городоцького району Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_49 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , непрацюючого, судимості не має, що проживає за адресою: АДРЕСА_8 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_51 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, приватного підприємця судимості не має, що проживає за адресою: АДРЕСА_9 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 296 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_29 6 червня 2013 року, в період часу з 14.40 год. до 15.40 год., перебуваючи на території автокомплексу „Сихівський міст, що на вул. Луганська, 10 а у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, незаконно заволодів автомобілем „BMW Х6, 2008 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зокрема, під час застосування до ОСОБА_52 фізичного насильства, що не було небезпечним для життя та здоров`я, яке виразилось у нанесенні ударів у різні частини тіла останнього, ОСОБА_29 взяв з кишені одягу ОСОБА_52 ключі від вказаного автомобіля та виїхав на такому з гаражного боксу до виїзду з території автокомплексу, а в подальшому невстановлена слідством особа сіла за кермо цього автомобіля та виїхала з території автокомплексу в невідомому напрямку.

Крім цього, ОСОБА_53 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, вчинили вимогу передачі майна та права на майно потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, погрозою застосування насильства над близьким родичем потерпілих (вимагання), ОСОБА_57 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повторно, ОСОБА_58 з погрозою вбивством, та незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, ОСОБА_57 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 здійснюване протягом тривалого часу, ОСОБА_58 із застосуванням зброї, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_53 15 листопада 2013 року близько 9.00 год., перебуваючи біля приміщення бару „Почанга, що на вул. Стуса у м. Червоноград Львівської області, попросив свого знайомого, потерпілого ОСОБА_11 , під надуманим приводом відвезти його у м. Рава-Руська Львівської області. Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_11 на автомобілі марки „Тойота Ленд Крузер Прадо, р.н. НОМЕР_3 , який належав його матері, потерпілій ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_57 , приїхали у м. Рава-Руська Львівської області, де ОСОБА_53 , під надуманим приводом запропонував ОСОБА_11 заїхати у готель „Арарат, що на вул. Проектна, 1 в м. Рава-Руська. ОСОБА_11 , погодившись на пропозицію ОСОБА_30 , разом піднялися на другий поверх в один із номерів вказаного готелю, де перебували ОСОБА_54 , ОСОБА_28 , ОСОБА_55 , ОСОБА_29 , ОСОБА_56 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, які схопили ОСОБА_11 та погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства та вбивством, незаконно його утримуючи в приміщенні даного номеру, не даючи можливості покинути приміщення та вільно пересуватись по готельному номеру, вимагали в останнього передати їм грошові кошти в сумі 10000 євро. Після того, як ОСОБА_11 відмовився передати грошові кошти, ОСОБА_29 та ОСОБА_56 почали наносити йому удари руками в ділянку голови. ОСОБА_55 погрожував ОСОБА_11 застосуванням пістолета, а ОСОБА_56 застосуванням ножа. В подальшому в ході вимагання заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме: окулярами (які належали дружині ОСОБА_11 ОСОБА_13 ) вартістю 1800 грн.; окулярами вартістю 400 грн.; чоловічими окулярами „Лакоста вартістю 1400 грн.; ліхтариком-шокером вартістю 800 грн.; чоловічими парфумами «Пако Рабан» вартістю 70 євро, (згідно з курсом НБУ вартість 1 євро по відношенню до національної валюти станом на 15.11.2013 становила 10,73 грн.), що становить 749 грн.; сумкою чоловічою „Армані вартістю 1400 грн.; шкіряним гаманцем „Ретек вартістю 800 грн.; грошовими коштами в сумі 2500 грн.; 200 доларів США (згідно з курсом НБУ вартість 1 долара США по відношенню до національної валюти станом на 15.11.2013 становила 7.99 грн.), що становить 1598 грн.; 450 злотих (згідно з курсом НБУ вартість 1 злотого по відношенню до національної валюти станом на 15.11.2013 становила 2,5 грн.), що становить 1125 грн.; 20 євро (згідно з курсом НБУ вартість 1 євро відносно національної валюти станом на 15.11.2013 становила 10.73 грн.), що становить 214 грн.,, а також витягнули з кишені куртки ОСОБА_11 два мобільні телефони „Самсунг та „Айфон 5, водійські права, паспорт громадянина України та закордонний паспорт видані на прізвище ОСОБА_11 , ключі від квартири та ключі від автомобіля марки „Тойота Ленд Крузер, кузов № НОМЕР_4 , 2008 р.в., р.н. НОМЕР_3 .

Дані протиправні дії вищевказаних осіб тривали 15 листопада 2013 року в період часу з 10.00 год. до 20.00 год., та весь цей час ОСОБА_11 незаконно, всупереч своєї волі утримувався в готельному номері, при цьому був позбавлений права та змоги покинути даний готельний номер, а також можливості зв`язатись із своїми рідними, оскільки був позбавлений засобів зв`язку.

В подальшому, 15 листопада 2013 року, приблизно о 13.00 год., ОСОБА_53 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, розуміючи, що ОСОБА_11 не погоджується передати їм грошові кошти, розділились на дві групи: ОСОБА_54 спільно із ОСОБА_28 та встановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, поїхали за адресою проживання потерпілої ОСОБА_13 , співмешканки ОСОБА_11 , на АДРЕСА_10 , а ОСОБА_53 , ОСОБА_55 , ОСОБА_29 , ОСОБА_56 , продовжували вимагати грошові кошти у ОСОБА_11 в приміщенні готелю „Арарат.

Продовжуючи злочинний умисел, 15.11.2013 р., близько 14.00 год., ОСОБА_54 , ОСОБА_28 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повторно, прибувши за місцем проживання ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням насильства та вбивством ОСОБА_11 , вимагали в останньої передати їм грошові кошти в сумі сто тисяч доларів США.
ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що невиконання нею незаконних вимог може призвести до застосування фізичного насильства до ОСОБА_11 або вбивства останнього, переживаючи за життя та здоров`я останнього, погодилася на незаконну вимогу ОСОБА_31 , ОСОБА_28 та встановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та передала їм грошові кошти: 1300 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 15.11.2013 року, становило 10 387 грн., 1300 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 15.11.2013, становило 13 094 грн., а всього на загальну суму 23 481 грн.

Продовжуючи злочинний умисел, ОСОБА_54 , ОСОБА_28 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повторно, 15.11.2013 року о 14.49 год., перебуваючи біля будинку за місцем проживання потерпілої ОСОБА_12 , матері ОСОБА_11 , що на АДРЕСА_10 , попросили товариша ОСОБА_11 зателефонувати до ОСОБА_12 , щоб остання вийшла із своєї квартири на вулицю. Після цього, ОСОБА_54 спільно з ОСОБА_28 та встановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повідомили ОСОБА_12 , що у її сина є боргові зобов`язання перед ними та погрожуючи застосуванням насильства та вбивством ОСОБА_11 , пред`явили незаконну вимогу переоформити належний їй автомобіль марки „Тойота Ленд Крузер Прадо, кузов № НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_3 на іншу особу.

ОСОБА_12 , переживаючи за життя та здоров`я свого сина ОСОБА_11 , погодилася на незаконну вимогу ОСОБА_31 , ОСОБА_28 та встановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, і цього ж дня, в приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Червоноград, вулиця С.Бандери, 4а, видала генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_61 , відповідно до якої надала ОСОБА_62 , який не був обізнаний про вчинення злочинів, право розпоряджатися автомобілем марки „Тойота Ленд Крузер Прадо кузов № НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_3 строком на 1 рік.

Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, навколо-орбітальних гематом з обох боків, садна на внутрішній раковині зліва, забою грудної клітки зліва, що є легкими тілесними ушкодженнями, закрита черепно-мозкова травма також з короткочасним розладом здоров`я.

16.11.2013 р. під час спроби ОСОБА_63 зняти з реєстрації у МРЕВ ДАІ м.Червоноград, автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», кузов № НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_3 , 2008 р.в., такий був виявлений та вилучений працівниками міліції та повернутий власнику.

В результаті злочинних дій ОСОБА_53 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та встановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, заволоділи майном ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вищевказані суми грошових коштів.
Крім цього, підсудний ОСОБА_55 вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_55 у невстановлений час та за невстановлених обставин придбав вісім пістолетних патронів кал. 9 мм з маркуванням на денцях «S&B 9 мм Р.А. Blanc» кустарного (промислового) виготовлення, невідомого виробництва, виготовлених зі значними порушеннями вимог безпеки і відносяться до категорії боєприпасів, та зберігав такі за місцем проживання у будинку АДРЕСА_11 , які було виявлено та вилучено 10.12.2013 р. в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2013 р. За своїми розмірно-конструктивними характеристиками вказані патрони придатні для проведення пострілів з пристроїв спеціального призначення кал.9мм Р.А., в тому числі і з вилученого під час обшуку пістолета „ПМРФ кал.9мм Р.А. НОМЕР_5 .

Крім цього, підсудний ОСОБА_64 вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_64 у невстановлений час та за невстановлених обставин придбав п`ять пістолетних патронів кал. 9 мм Р.А., виготовлених з порушенням вимог безпеки з використанням заводських елементів спорядження гільз шумових патронів кал. 9мм Р.А., еластичних куль та порохового заряду вагою 0,3 г, та є боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї, придатні для стрільби, та дев`ятнадцять патронів кал 7,62 мм до автомата Калашникова, які є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї, придатні до стрільби, які зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_9 , які було виявлено та вилучено 21.10.2013 р. в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.10.2013 р.

Підсудний ОСОБА_29 в судовому засіданні винуватість у вчиненому не визнав та дав показання про те, що 6 червня 2013 року зустрів ОСОБА_65 та ОСОБА_66 та біля 14.15 год разом приїхали до автокомплексу „Сихівський міст пообідати в кафе. Пообідавши, поїхали у своїх справах. 15.11.2013 р. цілий день перебував у своєї мами. 10.08.2013 р. разом з товаришем ОСОБА_67 святкував день народження. У подіях, що стосуються потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , участі не брав. Вважає справу сфальсифікованою УБОЗ.

Підсудний ОСОБА_53 в судовому засіданні винуватість визнав частково та дав показання про те, що на час подій 06.06.2013 р. на території автокомплексу „Сихівський міст не був, а святкував день народження свого товариша. Також вказав, що ОСОБА_68 знає з 2003 року. Останній позичив у нього гроші та з метою повернення боргу мав намір продати свій автомобіль. З боргу ОСОБА_69 повернув 10000, а ще 30000 мав намір повернути автомобілем, який був зареєстрований на його матір. З метою повернення боргу ОСОБА_69 15.11.2013 р. з готельного комплексу „Арарат телефонував до дружини, мами та брата. За коштами поїхали ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та ОСОБА_72 , який є товаришем ОСОБА_11 . Після передачі частини коштів та переоформлення автомобіля оригінал боргової розписки віддав ОСОБА_11 , собі залишивши копію. Через деякий час ОСОБА_11 повідомив, що його матір наполягає на поверненні автомобіля. Також ствердив, що в готелі „Арарат з ОСОБА_73 розмовляли в кафе за столиком.

Підсудний ОСОБА_28 винуватість у вчиненому визнав частково та дав показання про те, що 06.06.2013 р. зустрівся з ОСОБА_74 та ОСОБА_75 та близько 14.30 год вони разом заїхали на автомийку на вул. Луганській у м. Львові, де пообідали в одній з альтанок. ОСОБА_76 , ОСОБА_77 та ОСОБА_78 там не бачив, а потерпілого ОСОБА_79 взагалі не знає. Після цього з території автокомплексу поїхали.15.11.2013 р. біля 9 години до нього додому заїхав товариш, з яким поїхали у м. Рава-Руська, де повинен був зустрітися з ОСОБА_80 . У кафе готелю „Арарат ОСОБА_81 сказав, що необхідно поїхати в м. Червоноград. Разом з ОСОБА_82 , ОСОБА_83 поїхали в Червоноград, щоб „підіграти ОСОБА_84 , який хотів таким чином отримати від своєї матері кошти та повернути борг ОСОБА_85 . Приїхали до будинку, де проживає матір ОСОБА_68 , остання вийшла з будинку та з нею говорив ОСОБА_72 . Після цього в нотаріуса щось переоформляли. Потім поїхали до брата ОСОБА_68 , який дав їм гроші. Участь у подіях щодо потерпілого ОСОБА_16 заперечив, останнього вперше побачив в судовому засіданні.

Підсудний ОСОБА_54 в судовому засіданні винуватість у вчиненому не визнав та дав показання про те, що 15.11.2013 р. був в м. Червоноград зі знайомим ОСОБА_86 . Зателефонував ОСОБА_69 , щоб під`їхати в готель „Арарат. Коли прибули на місце, ОСОБА_69 сказав, що необхідно поїхати до його дружини, мами та брата та взяти в них гроші. Ствердив, що ОСОБА_87 та ОСОБА_88 в „Арараті не було. Адреси родичів ОСОБА_11 знав ОСОБА_72 . Під час розмови з родичами останнім не погрожували. Отримані кошти передали ОСОБА_89 . Станом на час подій щодо потерпілого ОСОБА_90 перебував за кордоном.

Підсудний ОСОБА_55 в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочинів відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не визнав та дав показання про те, що 15.11.2013 р. заїжджав в готель „Арарат, де бачив ОСОБА_76 , однак з ним лише привітався. В той час перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні, однак лікарню в цей день залишив у зв`язку з річницею його шлюбу. Участь у вчиненні цих злочинів заперечив. Також вказав, що під час обшуку з його сейфу вилучили його пістолет та патрони. Винуватість у вчиненні незаконного придбання та зберігання боєприпасів визнав.
Підсудний ОСОБА_56 в судовому засіданні винуватість у вчиненому не визнав та дав показання про те, що 23.01.2014 р. його затримали в м. Одеса, де постійно проживав з 2013 року. У м. Львові був влітку 2013 року. Жодного відношення до вчинення злочинів не має, докази його винуватості відсутні.

Підсудний ОСОБА_64 винуватість у вчиненому не визнав та дав показання про те, що є мисливцем та у його квартирі могли знаходитися лише законно придбані патрони. Також вказав, що 06.06.2013 р. був присутній на території автокомплексу „Сихівський міст, де розмовляв зі своїм знайомим ОСОБА_91 . Участі в жодних неправомірних діях щодо останнього не брав. Участь у хуліганських діях щодо потерпілого ОСОБА_15 заперечив, в цей день на місці події не був.

Незважаючи на невизнання винуватості у вчиненому підсудними ОСОБА_29 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_92 , та часткове визнання винуватості підсудними ОСОБА_57 , ОСОБА_28 та ОСОБА_58 , винуватість останніх повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами.
За епізодом незаконного заволодіння транспортним засобом «BMW Х6», 2008 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , із застосуванням насильства, що не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, винуватість ОСОБА_29 стверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання про те, що з підсудними не знайомий. Його товариш ОСОБА_93 розповів йому, що вирішив продати свій автомобіль. Ціна потерпілому підходила і вони домовилися, що ОСОБА_94 продасть йому автомобіль за п`ятдесят тисяч доларів. Оскільки ОСОБА_95 були необхідні гроші, то в цей же день потерпілий передав йому гроші за автомобіль. Домовилися, що ОСОБА_93 повинен передати йому автомобіль через кілька днів, оскільки автомобіль потрібно було привести до належного вигляду, тобто помити та здійснити хімчистку салону. Приблизно через тиждень приїхав до ОСОБА_79 , щоб отримати автомобіль, проте останній повідомив, що в нього автомобіль незаконно забрали. При цьому ОСОБА_93 розповів йому, що до нього на автомийку приїхали четверо осіб, серед яких ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , та вимагали у нього гроші. На це ОСОБА_93 пояснював, що вже всі питання вирішив, і нікому грошей не винен. Після цього ці люди подзвонили ще до когось та приїхало ще четверо осіб. В результаті всі разом знову вимагали від ОСОБА_79 гроші, побили його, забрали ключі від його автомобіля та поїхали на ньому з автомийки. Також потерпілий зазначив, що звертався з заявою щодо неправомірних дій ОСОБА_79 в УБОЗ. Також вказав, що на даний час йому ОСОБА_98 не повернуто ні грошей, ні автомобіля. Потерпілому відомо, що ОСОБА_93 не звертався з заявою до правоохоронних органів щодо подій на автомийці, оскільки не довіряє працівникам міліції і намагався вирішити це питання за допомогою свої знайомих.
Потерпіла ОСОБА_99 в судовому засіданні дала показання про те, що 6 червня 2014 року близько 16 години приїхала на автокомплекс „Сихівський міст та зайшла в кафе-бар, де був її чоловік ОСОБА_100 . Останній був побитий, обличчя було в крові, сказав, що забрали його машину. Намагалася в нього з`ясувати деталі, проте чоловік відмовився пояснювати будь-що, вказавши, що це його особисті проблеми. Ствердила, що автомобіль був придбаний за кошти, отримані нею від підприємницької діяльності, проте власником автомобіля за документами є чоловік. Про обставини купівлі-продажу автомобіля повідомила, що ОСОБА_101 хотів його продати за п`ятдесят тисяч доларів, кошти від покупця отримав, але автомобіль не передав. На запитання про роботу автомийки повідомила, що безпосередньо такою керує вона, набір персоналу здійснюється за оголошеннями в газеті. На питання про її статус у даному кримінальному провадженні як потерпілої зазначила, що вважає себе потерпілою, оскільки автомобіль придбаний за її кошти. Щодо вилученого відеозапису із камери зовнішнього спостереження на автомийці з 14 до 16 години 6 червня 2013 року вказала, що вилучив такий відеозапис її помічник ОСОБА_102 . Причини таких дій помічника не пояснила.

Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_52 про те, що 6 червня 2014 р. біля 14 години на території кафе-бару та автомийки „Сихівський міст, яким керує його дружина ОСОБА_99 , розмовляв зі своїм знайомим ОСОБА_103 . Через деякий час до них в першу альтанку підійшли ОСОБА_104 , ОСОБА_64 та ОСОБА_105 , яким запропонував присісти та випити каву. Вказані особи жодної агресії не виявляли, нічого в нього не вимагали, розмова між всіма була дружня, останні його підтримували під час подальших подій. На неодноразові запитання вищевказане ОСОБА_101 заявив категорично. Через деякий час на територію кафе-бару приїхали ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 та прийшли в альтанку. Також вказав, що був винен кошти своєму знайомому ОСОБА_8 , якому розповідав про події 06.06.2013 р. Зазначив, що зміст протоколу негласних слідчих дій, в якому зафіксована розмова між ним та ОСОБА_8 після вказаних подій, відповідає дійсності. Також повідомив, що саме 06.06.2013 р. його автомобіль вибув з його володіння. Більш конкретні показання суду надавати відмовився, покликаючись на ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_110 в судовому засіданні дав показання про те, що 06.06.2013 року близько 13.00 год. приїхав на автокомплекс „Сихівський міст та привіз продукти. Пізніше під`їхав ОСОБА_101 та поставив свій автомобіль „BMW Х6, сірого кольору, на мийку та вони трохи поспілкувались з приводу того, що ОСОБА_101 продав автомобіль та мав намір найближчим часом передати його новому власнику. Близько 14.30 год. до автокомплексу „Сихівський міст під`їхав автомобіль марки „BMW 745, сірого кольору, р.н. НОМЕР_6 , з якого вийшло четверо чоловіків. Троє з них сіли в альтанку, а один підійшов до ОСОБА_52 та вони пішли також в альтанку. Він в цей момент сів за перший столик, щоб випити каву, та чув про що розмовляли чоловіки. Спочатку їх розмова була у спокійних тонах, але пізніше чоловіки почати розмовляти на підвищених тонах та зрозумів, що у ОСОБА_52 вимагають гроші, на що той відповідав, що вже вирішив всі питання. Пізніше на автомийку приїхав ще один автомобіль марки „Range Rover, р.н. НОМЕР_7 , з якого вийшло ще четверо чоловіків, один з яких неукраїнської національності, кавказької чи чеченської, та всі також направились в альтанку. Зі всіх чоловіків, що знаходились в альтанці впізнав ОСОБА_111 , ОСОБА_112 і ОСОБА_113 . Чоловіки розмовляли голосно, погрожували ОСОБА_114 , виражались в його сторону нецензурною лайкою, вимагали вирішити всі грошові питання, а також почалась сутичка між ними та шарпанина, чоловіки почали бити ОСОБА_115 . Яку саме суму грошей ОСОБА_101 винен і кому ніхто не говорив. В подальшому, він (свідок) відійшов, та, коли повернувся, побачив, що автомобіль ОСОБА_52 виїхав з боксу автомийки. За кермом знаходився один з чоловіків, що знаходились в альтанці, хто саме не бачив. Працівники автомийки повідомили, що невідомий чоловік сів у вказаний автомобіль та погрожуючи їм, виїхав з приміщення мийки. Потім побачив, що вказаний автомобіль зупинився на проїзній частині дороги, постояв та поїхав. Після цього, бачив ОСОБА_52 , який був побитий, а саме у нього була кров та декілька саден на обличчі, ще якісь тілесні ушкодження. Запитав, чи потрібна йому медична допомога та чи викликати працівників міліції, на що той категорично відмовився. Також ОСОБА_101 говорив, що нікому не винен грошей. Під час всіх подій, що відбувались в автокомплексі, знаходився на території та був свідком всіх подій, проте коли чоловіки розмовляли голосно, відходив, щоб не привертати уваги. Працівники закладу не втручались в суперечку, оскільки боялись. Свідками цієї події були працівники автомийки та офіціантка. Вказав, що з території автомийки проглядається альтанка, де відбувалося побиття ОСОБА_115 . Розмір альтанки становить близько 3 м х 3 м. Висота паркану біля альтанки становить близько 1,5 м. Після подій в альтанці, зайшов в неї та побачив краплі крові. На території автокомплексу постійно працює чотири відеокамери, які зафіксували події, що відбувались 06.06.2013 р. Всі відеозаписи передав слідчому під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_116 в судовому засіданні дав показання про те, що з 01.06.2013 р. проходив стажування на автомийці „Сихівський міст. 06.06.2013 р. ОСОБА_101 близько 14.00 год. приїхав помити свій автомобіль. В цей час на територію автомийки під`їхав автомобіль марки „BMW, 7-ї моделі, сірого чи темно-сірого кольору, з якого вийшли чотири чоловіки спортивної статури. Один з чоловіків підійшов до ОСОБА_52 і покликав його в першу альтанку. Працівники автомийки звернули увагу на те, що чоловіки в альтанці почали голосно говорити, навіть викрикати. Їх розмова була про гроші, а саме про те, що ОСОБА_101 комусь винен гроші. В подальшому на територію приїхав ще один автомобіль марки „Range Rover, з якого вийшли ще четверо чоловіків і також зайшли в першу альтанку. Чоловіки голосно кричали, хтось з них тримав ОСОБА_52 за руки і хтось бив. Події в альтанці бачив, так як паркан біля неї невисокий та вся територія автомийки добре проглядається, а він постійно ходив по території. Через деякий час до автомобіля ОСОБА_52 „BMW Х6, який знаходився в боксі мийки, підійшов чоловік і почав розпитувати про даний автомобіль, а саме про комплектацію та чи є в автомобілі ключі, на що хлопці відповіли, що ключі у власника і їм нічого не відомо про комплектацію. Пізніше цей чоловік пішов в альтанку і повернувся до автомобіля з ключами, сів в автомобіль і поїхав, погрожуючи хлопцям, що знаходились у боксі автомийки, та сказавши їм відійти. Неподалік виїзду з території автомобіль зупинився та за кермо сіла інша особа з компанії чоловіків, що були в альтанці з ОСОБА_98 , і після цього автомобіль поїхав в невідомому напрямку. Чоловік, який виїхав на автомобілі з боксу, йому запам`ятався тим, що у нього на голові була лисина. Там був один такий чоловік, і він йому запам`ятався. В залі судового засідання через монітор відеоконференцзв`язку впізнав особу, яка була в чорній футболці та з лисиною (згідно з відеозаписом ОСОБА_29 ), як ту, що забрала автомобіль, інших в судовому засіданні не впізнав. В подальшому під час впізнання в ході досудового слідства цю людину впізнав за фотографіями. При цьому зазначив, що під час досудового слідства на нього жодного тиску не чинили. Через деякий час всі чоловіки, що були в альтанці, сіли в автомобілі, на яких приїхали, та роз`їхались. Коли з альтанки вийшов ОСОБА_101 , у нього все обличчя та одяг були у крові, які саме тілесні ушкодження, не бачив, так як близько до нього не підходив. Хто саме ОСОБА_114 наносив тілесні ушкодження, не бачив. З приводу вказаних подій у нього не було розмови з ОСОБА_98 , оскільки вони були знайомі декілька днів. Крім нього, на території автомийки були інші хлопці, в тому числі мийники, які також все бачили. Під час проведення слідчих дій, впізнав чоловіка, який виїхав на автомобілі „BMW Х6 з приміщення мийки автокомплексу „Сихівський міст та „Лєбєдя, так як напередодні бачив епізод на телеканалі „ЗІК про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При наданні показань слідчому працівниками міліції не чинився на нього фізичний чи психологічний тиск, його допитували один раз і відбувались впізнання. Після цього випадку передумав працювати на автомийці.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_117 дала показання про те, що працює офіціантом в кафе „Сихівський міст, що по вул. Луганська, 10а в м. Львові. Влаштувалась на роботу за оголошенням наприкінці травня, пройшовши стажування. Також на території розташований комплекс з обслуговування автомобілів та автомийка. Обвинувачені їй візуально знайомі, оскільки приїжджали на автомобілі марки „BMW сірого кольору на територію комплексу 06.06.2013 року. Коли вийшли з автомобіля, то зайшли в першу альтанку. Вона, як офіціант кафе, підійшла до них, принесла меню і запитала чи чоловіки будуть щось замовляти, на що ті відповіли, що нічого не потрібно. Потім до першої альтанки підійшов ОСОБА_101 , який є чоловіком власниці комплексу, і в подальшому подзвонив на робочий телефон та здійснив замовлення в першу альтанку, а саме п`ять порцій кави. Каву в альтанку заносила дівчина на ім`я ОСОБА_118 , яка на той час перебувала на стажуванні. Коли остання підійшла в альтанку, чоловіки вже спілкувались на підвищених тонах і інтенсивно жестикулювали і, коли вона подавала каву, один з чоловіків, розмахуючи руками, випадково вибив з її рук каву. Через деякий час побачила, що в альтанці було приблизно вісім чоловіків, а ОСОБА_119 витирав лице, яке було у крові. В цей час чоловіки кричали на нього, вимагали якісь гроші. Їй добре проглядались події в альтанці через решітку паркана альтанки. Повернувшись в кафе, відразу ж повідомила адміністратора про побачене в альтанці. Пізніше продовжувала слідкувати за подіями, що відбувались на території автокомплексу та побачила, що з альтанки вийшли двоє чоловіків і пішли в сторону мийки, після чого на автомобілі ОСОБА_120 марки « BMW » під`їхали до виїзду з території закладу та виїхали в невідомому напрямку. За кермом автомобіля був молодий мужчина. Через деякий час всі чоловіки також покинули територію комплексу. За ОСОБА_98 приїхала його дружина ОСОБА_121 і вони також залишили територію комплексу. ОСОБА_114 ніхто не надавав медичну допомогу, проте біля нього знаходився якийсь мужчина.
Свідок ОСОБА_122 в судовому засіданні дав показання про те, що на початку червня 2013 року стажувався на автомийці біля Сихівського моста та бачив, як автомобіль чоловіка власниці „BMW Х6 виїжджав з автомийки, проте обставини подій йому не відомі. Також зазначив, що працював на автомийці неофіційно.

Свідок ОСОБА_123 в судовому засіданні дав показання про те, що 06.06.2013 р. працював на автомийці і в цей день зник автомобіль ОСОБА_52 із одного з боксів. ОСОБА_101 на автомийку приїхав близько 14 год помити повністю автомобіль. Автомобіль мили приблизно 40 хвилин. Після цього підійшов до ОСОБА_52 і повідомив йому, що автомобіль вже помитий, на що він відповів, що забере автомобіль через кілька хвилин. Через деякий час до автомобіля підійшов невідомий чоловік і почав цікавитися характеристиками автомобіля. Здивувало те, що він запитав, чи є ключі від автомобіля. Через деякий час автомобіль виїхав із території автокомплексу, але цього моменту особисто він не бачив. Ніхто не міг подумати, що автомобіль викрали. Про викрадення автомобіля дізнався від інших працівників мийки.

Свідок ОСОБА_124 в судовому засіданні дав показання про те, що в середині травня 2013 року стажувався з метою працевлаштування на автомийці „Сихівський міст. Крім нього на автомийці ще працювало близько десяти хлопців, але хто саме проходив стажування, а хто працював офіційно йому не відомо. 06.06.2013 р. ОСОБА_101 , чоловік власниці, близько 14.00 год. приїхав помити свій автомобіль „BMW Х6. Коли ОСОБА_101 стояв біля автомийки, на територію під`їхав автомобіль марки „BMW, сірого кольору, з якого вийшли четверо чоловіків, віком від 35 до 45 років та пішли в першу альтанку. Один з чоловіків підійшов до ОСОБА_52 і покликав його в альтанку. Розмова в альтанці проходила на підвищених тонах, було чутно крики та нецензурну лайку. Він в цей час з хлопцями був на території автомийки. Він частково чув розмову з приводу того, що ОСОБА_101 їм винен гроші. Найближче до альтанки знаходився за 20-50 метрів, постійно ходив по території автомокомплексу. В подальшому приїхав ще один автомобіль марки „Range Rover, який припаркували неподалік альтанки. З такого вийшли четверо чоловіків та також попрямували в альтанку. Сварка між чоловіками продовжувалась та переросла в бійку. Події, що відбувались в альтанці, проглядались з території автомийки. В цей час до автомобіля ОСОБА_52 „BMW Х6, підійшов чоловік та почав розпитувати про технічні характеристики даного автомобіля, а також де знаходяться ключі від такого. Він разом з іншими працівниками автомийки повідомили, що ключі знаходяться у власника та цей чоловік відійшов, проте через деякий час повернувся, сів у автомобіль та поїхав в напрямку виїзду з території. Там за кермо пересіла інша особа та автомобіль поїхав в невідомому напрямку. Через деякий час всі присутні в альтанці чоловіки також поїхали на автомобілях, на яких приїхали. Коли ОСОБА_101 вийшов з альтанки, то його обличчя було у крові. Потім приїхала дружина ОСОБА_52 і забрала його. Останній не повідомив правоохоронні органи та відмовився від виклику швидкої медичної допомоги. Після вказаної події ОСОБА_101 на автомийку на своєму автомобілі „BMW Х6 не приїжджав, а користувався автомобілем дружини. Він (свідок) не залишився працювати на автомийці, так як не пройшов стажування. Вказав, що в ході досудового слідства впізнав трьох осіб та вказав двох з таких на лаві підсудних, в тому числі того, що сів та виїхав в автомобілі ОСОБА_52 з приміщення мийки. Тиск в ході впізнання на нього не чинився, показання надавав добровільно. Під час впізнання були поняті, на аркуші було приблизно чотири фотографії, відбувалося три впізнання. Також в залі судового засідання через монітор відеоконференцзв`язку вказав на ОСОБА_29 , який знаходився на лаві підсудних за ОСОБА_60 , як на особу, що підходила до автомобіля ОСОБА_115 .

Свідок ОСОБА_125 в судовому засіданні дав показання про те, що ОСОБА_94 є його знайомим. 6 червня 2013 року приїхав на територію автомийки приблизно в обідню пору. Побачивши ОСОБА_52 біля входу, підійшов та запропонував разом пообідати, на що останній погодився, і вони пішли в сторону альтанки. Проходячи повз першу альтанку ОСОБА_101 побачив знайомих, які запропонували до них приєднатись. Спочатку вони просто сиділи і спілкувались. Через 10-15 хвилин приїхав темного кольору автомобіль, з якого вийшли двоє чоловіків. Проходячи біля їх альтанки, один з чоловіків привітався і почав спілкуватись. Потім чоловіки почали розмовляти на підвищених тонах. Як зрозумів свідок, ОСОБА_93 мав борг перед особою, яка під`їхала пізніше, виправдовувався і готовий був розрахуватись грошима або автомобілем, зокрема пропозиція розрахунку автомобілем надійщла від ОСОБА_126 . Факту боргу ОСОБА_93 не заперечував. Потім почалась сварка, крики. При цьому розмова на підвищених тонах відбувалась на українській мові. Не знаючи людей, і не бажаючи втручатися, він (свідок) покинув територію мийки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_127 дав показання про те, що з 2012 року до 2013 року стажувався на посаді мийника на автомийці у м. Львові на вул. Луганській, 10. Угоди про працевлаштування не підписував, стажувався лише 4 повні дні. Станом на 6 червня на мийці, крім нього, працювало ще вісім мийників, при цьому персонал змінювався дуже часто. Вказав, що на автомийці щодня дуже голосно грає музика з 9 ранку до 10 вечора, на території постійний шум, музика та сигнали від машин. У зв`язку з цим, почути що відбувається в альтанках, не будучи там, практично неможливо. На запитання щодо причин звільнення повідомив, що на початку вересня 2013 року до нього підходив власник мийки ОСОБА_119 з чоловіком, що представився працівником УБОЗ. Вони попросили його написати свідчення щодо події, що відбулась 6 червня. Зважаючи на те, що в той день його не було на мийці і про події того дня нічого не знав, відмовився давати будь-які неправдиві свідчення. На це власник висловив до нього погрозу і він був звільнений.

Свідок ОСОБА_128 в судовому засіданні дав показання про те, що з підсудними не знайомий. Влітку 2013 року придбав автомобіль марки „BMW Х6 за 54 тис. доларів США. Договір купівлі-продажу оформлявся у ДАІ та продавець пред`являв довіреність на автомобіль. Автомобіль був у хорошому стані, але приблизно через десять днів користування ним зрозумів, що такий йому не підходить, і вирішив продати даний автомобіль своєму знайомому. Додатково ствердив, що його змушували давати неправдиві показання працівники УБОЗ, проте їх прізвищ не знає. Зустрічався з цими людьми і розповів їм про допит у слідчого. Вони пропонували йому змінити показання, проте останній відмовився.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_129 дала показання про те, що її чоловік ОСОБА_128 купив автомобіль марки „BMW Х6, який був зареєстрований на її ім`я. Вказала, що приїхала у МРЕВ ДАІ за адресою: м. Львів, вул. Данила Апостола, 11 для реєстрації автомобіля близько 14 години. У реєстрації автомобіля допомагали працівники підприємства «Рік Авто» та все тривало близько двох годин, а номерний знак був отриманий або до кінця дня, або на наступний день. Продавця автомобіля не бачила. Також повідомила, що в подальшому її чоловік продав цей автомобіль їхнім знайомим, оскільки такий був у поганому технічному стані.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_130 дала показання про те, що в 2012 році мала намір продати квартиру і звернулась до підприємства „Грифонбудінвест. Познайомившись з керівництвом, а це був ОСОБА_131 , вирішила придбати квартиру у АДРЕСА_12 . Попередньо обговоривши усі деталі, склали попередній договір купівлі-продажу квартири. Такий був укладений з розстрочкою платежу, а також була внесена перша сума платежу. В 2013 році в вересні вирішила продати квартиру і звернулась до ОСОБА_132 . Причиною була неможливість надалі вносити платежі. Через місяць, у жовтні ОСОБА_133 повідомив їй про те, що знайшовся покупець, ким була ОСОБА_134 . Зв`язавшись з нею обговорили всі деталі і у жовтні уклали договір про переоформлення квартири на неї. Повідомила, що ОСОБА_135 та ОСОБА_136 знала раніше.

Крім цього, винуватість підсудного підтверджується такими доказами:

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.11.2013 р., згідно з яким свідок ОСОБА_110 впізнав ОСОБА_29 , як особу, яка безпосередньо сіла за кермо автомобіля „БМВ Х6, який знаходився на мийці, що на вул. Луганська, 10а у м. Львові, та виїхав в сторону виїзду з території комплексу „Сихівський міст, наказавши хлопцям з автомийки розійтись (Т.6 а.с. 43-45);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.12.2013 р., згідно з яким свідок ОСОБА_116 впізнав ОСОБА_29 , як особу, яка підходила до автомобіля „БМВ Х6, що знаходився на мийці, що на вул. Луганська, 10а у м. Львові, та цікавився його комплектацією, місцезнаходженням ключів від автомобіля, а через декілька хвилин сів за кермо автомобіля та виїхав в сторону виїзду з території комплексу „Сихівський міст, наказавши хлопцям з автомийки розійтись (Т.6 а.с. 54-56);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2013 р., згідно з яким свідок ОСОБА_117 впізнала ОСОБА_29 , як особу, яка брала участь у побитті чоловіка власниці автомийки ОСОБА_52 та виїжджала на автомобілі „БМВ Х6, який знаходився на мийці, що на вул. Луганська, 10а у м. Львові, в сторону виїзду з території комплексу „Сихівський міст (Т.6 а.с.76-78);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2013 р., згідно з яким свідок ОСОБА_124 впізнав ОСОБА_29 , як особу, яка брала участь у побитті ОСОБА_52 , був найбільш агресивним, безпосередньо сів за кермо автомобіля „БМВ Х6, який знаходився на мийці, що на вул. Луганська, 10а у м. Львові, та виїхав в сторону виїзду з території комплексу „Сихівський міст, наказавши хлопцям з автомийки розійтись (Т.6 а.с. 161-163);

-даними протоколу проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.11.2013 р. щодо аудіо, відео контролю ОСОБА_52 , згідно з яким ОСОБА_101 розповів ОСОБА_8 про обставини подій 06.06.2013 р., а саме те, що до нього висловлювалися вимоги щодо якогось боргу, а також розповів про заволодіння автомобілем „БМВ Х6, у зв`язку з чим не може йому передати автомобіль, відчужений згідно з розпискою; ОСОБА_101 в ході розмови вказав, що ключі від автомобіля з його кишені витягнув ОСОБА_29 , після чого сів в машину, яка була на мийці, і поїхав (Т.6 а.с. 169-176).

Відповідно до розписки ОСОБА_52 від 04.06.2013 р., останній отримав від ОСОБА_8 гроші в сумі 50000 доларів США за продаж автомобіля „БМВ Х6, р.н. НОМЕР_8 , 2008 р.в., який належить йому на праві власності (Т.6 а.с. 135).

Встановлено, що автомобіль „БМВ Х6, 2008 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в подальшому змінив кількох власників, останнім з яких є потерпілий ОСОБА_10 , якому автомобіль переданий на зберігання. Реєстраційний номер автомобіля на даний час НОМЕР_9 . Перший договір купівлі-продажу автомобіля був укладений на підставі довіреності від імені ОСОБА_52 на ім`я ОСОБА_137 від 11.06.2013 р., посвідченої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_138 та зареєстрована в реєстрі за №719 (Т.7 а.с.159).

Згідно з висновком №6/138 від 19.02.2014 р. судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_52 в примірнику довіреності, виданій 11.06.2013 р. від імені ОСОБА_139 на ім`я ОСОБА_140 , зареєстрованій в реєстрі за №719, посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_141 в графі „підпис виконаний не ОСОБА_98 , а іншою особою (Т.8 а.с. 61-64).
За епізодом вимагання майна та права на майно потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 із застосуванням насильства, що було небезпечним для життя та здоров`я, погрозою застосування насильства над близьким родичем потерпілих, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_57 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повторно, ОСОБА_58 з погрозою вбивства, та незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, ОСОБА_57 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 здійснюване протягом тривалого часу, ОСОБА_58 із застосуванням зброї, винуватість ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_33 , ОСОБА_32 стверджується наступними доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 дав показання про те, що 15.11.2013 р. ОСОБА_53 , з яким його спілкування обмежувалося лише спортзалом, попросив відвезти його в м. Жовква Львівської області, оскільки, за словами ОСОБА_30 , на той час у нього не було автомобіля. Потерпілий погодився. Приблизно о 9.20 виїхали на автомобілі потерпілого у м. Жовква, де ОСОБА_142 сказав, що йому потрібно ще поїхати до м. Рава-Руська. В`їхавши у м. Рава-Руська, звернули ліворуч до готельного комплексу „Арарат. Там ОСОБА_53 запропонував зайти з ним всередину. Тоді піднялись на другий поверх, де в одному з номерів були ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_71 , ОСОБА_70 та особи на прізвисько „ ОСОБА_145 і „ ОСОБА_146 . В залі судового засідання потерпілий вказав, що „ ОСОБА_145 це обвинувачений ОСОБА_147 , а „ ОСОБА_146 ОСОБА_148 . Вказав, що ОСОБА_29 першим почав його бити, погрожував йому, змушував говорити родичам, щоб вони робили все, що вони їм скажуть. Знайомий з ним не близько, кілька разів бачились у спортзалі, познайомив їх ОСОБА_149 . Щодо ОСОБА_33 , то зазначив, що той погрожував ножем, бив по голові, а коли від ударів закривався руками, то тримав його руки, щоб інші били його по голові. До даної події з ним знайомий не був. Претензій до ОСОБА_33 не має. Щодо ОСОБА_150 , то вони разом перебували у камері під час відбування покарання. Після звільнення ОСОБА_150 останній та його родичі часто приносили йому у тюрму передачі. Претензій до нього також не має. Після ОСОБА_29 його почали бити і інші та вимагати кошти. Найбільше фізичне насильство застосовували ОСОБА_143 та ОСОБА_147 . Як наслідок, у нього виникли садна та синці. У лікарню звернувся не одразу, тому що боявся обвинувачених. Приблизно через тиждень було виявлено струс мозку. Вказав, що родичі підсудних повернули йому всі кошти. Також зазначив, що вищевказані особи телефонували його дружині, мамі та двоюрідному брату, і примушували його сказати родичам, щоб ті виконували всі вказівки. Зазначив, що вимагали у нього 10000 євро. Також вказав, що в ОСОБА_151 був пістолет, яким він йому погрожував. Вимог не висловлював та не бив його, лише тримав. Претензій до ОСОБА_88 не має. Відпустили його з готельного номера біля 20-21 години та попередили, щоб не звертався в правоохоронні органи. Вийшовши з готелю, одразу зателефонував у міліцію, де йому повідомили, що необхідно прийти в відділення. Щодо вказаної події звернувся у правоохоронні органи лише за півроку перед допитом у судовому засіданні. Також зазначив, що в нього обвинувачені в процесі вимагання взяли все, що було при ньому: гроші в сумі дві-три тисячі гривень, портмоне, де були документи, євро та злоті, а також парфуми, ключі, окуляри, та всі речі які були в машині. В подальшому сказав матері анулювати видану нею за вказівкою підсудних нотаріально посвідчену довіреність на автомобіль. Потерпілий ОСОБА_11 заперечив отримання коштів від обвинувачених в борг, ствердив, що жодної розписки не підписував.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 дала показання про те, що зі всіх підсудних була знайома лише ОСОБА_152 . 15 листопада 2013 року зранку була вдома. До неї приїхав син, вони поговорили, останній взяв автомобіль і поїхав. Через годину зателефонувала синові, але зв`язок з ним був відсутній. Через деякий час, до неї зателефонували і якийсь голос сказав їй, щоб вона вийшла на вулицю. Вийшовши на вулицю, побачила автомобіль сірого кольору. Біля такого стояв ОСОБА_153 . Водій з машини не виходив, а інших двоє людей, що в ній були, потім вийшли на кілька хвилин. До неї підійшов ОСОБА_154 та сказав що у неї проблеми, її сина «скрутили» і що за нього потрібен викуп сто тисяч доларів. Також впізнала ОСОБА_155 , як особу, яка до неї приїжджала в той день з ОСОБА_156 , третього серед підсудних не виявила. Їй повідомили, що син «попав» і, що потерпіла повинна переписати автомобіль. З цього зробила висновок, що останні знали, що автомобіль зареєстровано на неї. При цьому вказала, що автомобіль „Тойота Ленд Крузер є зареєстрованою на неї, проте купували її з близькими родичами спільно за 40 тисяч доларів. Решту коштів виручили з продажу попереднього автомобіля. На вимогу підсудних повідомила що не зробить нічого, поки не почує свого сина. Тоді ОСОБА_70 подзвонив до ОСОБА_11 , який сказав матері, щоб зробила, те що їй говорять. Після цього пішла додому за технічним паспортом на автомобіль. В той час до неї приїхала невістка, але знаючи, що у неї маленька дитина, відпустила її додому. Взяла технічний паспорт та всі разом поїхали до нотаріуса. Через деякий час приїхала машина темного кольору, з неї вийшов молодий мужчина і ОСОБА_154 повідомив потерпілій, що вона повинна переписати автомобіль на цього чоловіка. Вони передали цьому хлопцеві документи на машину і всі зайшли в приміщення нотаріальної контори. Там підписала довіреність, після чого її відвезли додому. Вдома одразу ж знову почала дзвонити до сина, проте не було відповіді. Тоді зателефонувала до племінника ОСОБА_157 , бо знала, що вони поїдуть до нього, і сказала йому, щоб він віддав їм ті гроші, які вони проситимуть. Після 21 години до неї зателефонував син і сказав, щоб анулювала довіреність на автомобіль. Після цього подзвонила до нотаріуса, вони зустрілись і розповіла йому про те, що відбулось насправді. Останній сказав їй прийти зранку для скасування довіреності. З анульованою довіреністю приїхала в ДАІ, де побачила хлопця, який приїхав на її автомобілі. Тоді зателефонувала в міліцію і цього хлопця затримали. Також вказала, що племінник ОСОБА_158 віддав на незаконну вимогу шість тисяч доларів, а ОСОБА_159 1300 євро та 1300 доларів.

Потерпіла ОСОБА_13 , яка є співмешканкою потерпілого ОСОБА_11 , в судовому засіданні дала показання про те, що серед усіх підсудних знайома з ОСОБА_160 та ОСОБА_161 . Відносини з ними не близькі, але товариські. 15.11.2013 р. зранку завела доньку в садок та, коли повернулась, чоловіка вдома вже не було. До нього телефонувала, однак він не відповідав, хоча повинен був відвезти її у магазин. Біля обіду ОСОБА_11 відповів на дзвінок та запитала в нього, чи він обідав. Його відповіді на її запитання були короткими, голос хриплим і втомленим. Він також сказав їй зробити так, як скажуть хлопці, які приїдуть до неї. Подумала, що можливо ОСОБА_11 щось забув і вийшла на вулицю чекати хлопців. Через деякий час під`їхав автомобіль і з нього вийшли ОСОБА_162 , ОСОБА_163 та ОСОБА_109 , якого бачила вперше. Останні сказали, що чоловіка скрутили і якщо хоче побачити його живим, необхідно передати їм кошти в сумі сто тисяч доларів. Погрози висловлював ОСОБА_154 , а пізніше приєднався ОСОБА_109 або ОСОБА_164 . Після цього пішла в квартиру і з заощаджень знайшла 1300 євро та 1300 доларів США, прийшла до них, а вони сказали, що розраховують на більшу суму. Тоді зателефонувала до матері ОСОБА_11 . ОСОБА_12 і розповіла про цю ситуацію, а потім поїхала на велосипеді до неї, бо чула як хлопці між собою про неї говорили. Коли приїхала, то вони вже були там. Матір ОСОБА_11 їм відмовляла у наданні коштів і казала, що поки не побачить сина, нічого їм не дасть. Будучи налаштованими серйозно, хлопці погрожували, що якщо не дасть коштів, то не побачить сина живим. Тоді ОСОБА_12 погодилася переоформити автомобіль і всі разом з нею пішли до нотаріуса. Вдома продовжувала телефонувати до ОСОБА_11 , але той не відповідав. Коли останній повернувся додому, то був побитий, погано себе почував.

Потерпілий ОСОБА_14 , який є двоюрідним братом ОСОБА_11 , в судовому засіданні дав показання про те, що 15.11.2013 р. побачив три пропущених дзвінки від ОСОБА_11 в проміжку з 15 до 16 години. Почав йому телефонувати, проте ОСОБА_11 не відповідав. О 17 годині до нього зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що під`їдуть хлопці і що повинен зробити так, як вони скажуть. Після цього вийшов на вулицю, де його очікували четверо хлопців. Один з них був ОСОБА_154 , з яким познайомився раніше через ОСОБА_68 , інші особи були йому не знайомі. Хлопці сказали, що потрібно сто тисяч доларів США, а ОСОБА_154 сказав, що якщо зараз не передасть грошей, то буде біда з ОСОБА_165 . Намагався продовжити розмову з ОСОБА_156 , але останній повторював сказане раніше. Після цього повернувся додому, де взяв 6000 євро і передав їх ОСОБА_166 . В цей же день о 18 годині до нього зателефонувала ОСОБА_12 і сказала, щоб він приїхав в міліцію. Зазначив, що у ОСОБА_68 та ОСОБА_167 завжди були дружні, товариські відносини. Зазначив, що ОСОБА_11 раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі за вимагання. Вказав, що під час вимагання особисто йому не погрожували, тиску не чинили. Спочатку не мав наміру звертатись із заявою до правоохоронних органів, проте зробив це, коли його запросили в міліцію. Жодних претензій до підсудних не має, кошти йому повернуті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_168 дав показання про те, що в листопаді 2013 року ОСОБА_154 запропонував йому придбати автомобіль „Тойота Ленд Крузер Прадо, власником якого була якась жінка. На його ім`я цією жінкою була видана довіреність, а ОСОБА_169 написав розписку на 25000 доларів США. Заперечив показання дані ним під час досудового слідства, оскільки вказав, що йому не забезпечили право на захист, під вартою його утримували п`ять днів. Про купівлю-продаж автомобіля домовлявся також з особою на ім`я ОСОБА_170 . Під час видачі довіреності ОСОБА_12 не нервувала, жодних погроз на її адресу не було.
Свідок ОСОБА_171 дала показання про те, що 16.11.2013 р. їй зателефонував син ОСОБА_168 і сказав, що ввечері до них на подвір`я заїде якийсь автомобіль. Ввечері відкрила ворота і заїхав автомобіль, з якого вийшли троє чоловіків та віддали їй ключі. Їх обличчя не бачила тому, що було темно. Незабаром приїхав син, якому віддала ключі від автомобіля, і він на цьому автомобілі кудись поїхав. Наступного дня телефонувала сину, проте той не відповідав. Ввечері зателефонував адвокат і повідомив, що сина затримали за непокору працівникам міліції. Ввечері їй повідомили, що сина затримали та везуть до м. Львова. У м. Львові її син був п`ять днів. Через кілька днів її викликали до Червоноградського відділення міліції та сказали привезти довіреність на автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_61 дав показання про те, що працює нотаріусом в м. Червоноград Львівської області та 15.11.2013 р. посвідчував довіреність на право продажу автомобіля „Тойота Ленд Крузер Прадо від імені ОСОБА_12 . При вчиненні нотаріальної дії встановив, що ОСОБА_12 добровільно мала намір видати довіреність. Повірений на ім`я ОСОБА_172 також прийшов з ОСОБА_12 , але під час посвідчення довіреності з кабінету вийшов. ОСОБА_12 також з наданою ним квитанцією ходила оплачувати нотаріальні послуги. Ввечері того ж дня ОСОБА_12 до нього зателефонувала та сказала, що до цих дій її примушували, чому здивувався, оскільки під час посвідчення довіреності такі питання у неї з`ясовував. Порадив їй написати заяву у МРЕВ про заборону відчуження автомобіля. Також ОСОБА_12 розповіла, що викрали її сина. Зазначив, що коли порадив їй звернутися в міліцію, відповідала, що це робити їй забороняє син.
Свідок ОСОБА_173 в судовому засіданні ствердив, що осіб, які перебувають під вартою, знає та перебуває з ними в дружніх відносинах. Також знає, що потерпілий у справі ОСОБА_174 , який проживає в м. Червоноград, був винен кошти його товаришам, зокрема ОСОБА_175 . Ствердив, що потерпілий за два-три дні до подій звертався до нього за допомогою при переоформленні автомобіля „Тойота Прадо, оскільки він (свідок) має знайомих у відповідних установах. Також ствердив, що про борг ОСОБА_68 знає велика кількість осіб, цей борг виник під час відбування ОСОБА_73 покарання в місцях позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_176 в судовому засіданні дала показання про те, що працює барменом в барі готельного комплексу „Арарат. В готелі ведеться журнал реєстрації. 15.11.2013 р. була на робочому місці та нічого особливого в цей день не відбувалося. В барі була компанія, яка голосно розмовляла, відбувалася суперечка. Вказала, що ніхто не може проникнути в готельний номер без її відома, оскільки ключі від номерів зберігаються в барі. Також зазначила, що не пам`ятає, чи всі ключі в той день були на місці, а також ствердила, що в готельних номерах хороша звукоізоляція та з номерів нічого не чути.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_177 , який є власником готельного комплексу „Арарат у м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, дав показання про те, що йому телефонував заступник начальника Жовківського відділення міліції та повідомив, що працівники УБОЗ хочуть провести огляд готельного комплексу. Відповів, що особисто приїде та з цього приводу з ними поспілкується. Проте працівники правоохоронних органів без його відома проводили якісь дії, в тому числі в одному з номерів готелю. Також вказав, що про події 15.11.2013 р. йому відомо лише зі слів начальника відділення міліції. Вказав, що в готельному комплексі бармен одночасно відповідає за поселення в номери. Жодних скарг від працівників закладу за цей день не надходило. Ствердив, що в готельні номери клієнтам можна зайти, проте потім бармен побачить, що відсутній ключ від номера. Разом з тим, вказав, що якщо номер заселено напередодні, то ключ зберігається в постояльця; вхід в №17 влаштований не через бар, а безпосередньо з вулиці по сходах, тому працівники бару можуть не бачити осіб, які мешкають в цьому номері; графік чергування барменів не складається, оскільки в цьому немає необхідності. Підтвердив те, що фотографії загального вигляду будівлі готельного комплексу відповідають тим, що є додатком до протоколу огляду місця події.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_178 дав показання про те, що є колишнім працівником карного розшуку та ОСОБА_81 є його знайомим. Останній проживає в с. Поториця та займається м`ясом. В 2013 р. приїжджав до ОСОБА_76 з метою придбати м`ясо. Там бачив ОСОБА_68 , якому дружина ОСОБА_76 передала пачку грошей. ОСОБА_81 пояснив, що ОСОБА_69 хотів позичити кошти.
Свідок ОСОБА_179 в судовому засіданні дав показання про те, що знайомий з ОСОБА_180 та про те, що 15.11.2013 р., а це був будній день, бачив його та інших осіб, які перебувають під ватрою, в барі готелю „Арарат, де пробув до 16 години. Останні сиділи за столиком з компанією та між присутніми була якась суперечка та сварка. Жодних бійок, погроз словесних чи зброєю не бачив. Вказав, що 15.11.2013 р. йому запам`яталося, оскільки 14.11.2013 р. в його товариша був день народження, яке 15 листопада вони вдвох святкували в барі готелю. Через деякий час дізнався, що ОСОБА_32 обвинувачують у вчиненні злочину та від його матері дізнався про адвоката, який здійснює його захист. Адвокату розповів про обставини, що йому відомі, та на фотографії впізнав потерпілого у справі, якого також бачив в барі. На запитання прокурора про те, чи пам`ятає, що робив 17.11.2013 р. повідомив, що в цей день грав в футбол, оскільки це була неділя.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_181 дав показання про те, що 15.11.2013 р. в барі готелю „Арарат бачив ОСОБА_182 , який сидів за столиком з іншими особами, серед яких були ті, що перебувають на даний час під вартою. Там був з другом ОСОБА_183 , з яким сиділи за столиком та пили пиво. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_148 і привітався. Після цього ОСОБА_184 підійшов до компанії, яка сиділа за сусіднім столиком, побув з ними приблизно 20 хвилин і пішов. Компанія, яка відпочивала за сусіднім столиком, через деякий період часу почала голосно сперечатися щодо грошей. В залі судового засіданні вказав на ОСОБА_185 , як на особу, що сперечалася особливо. Через деякий час до компанії підійшов хлопець з дівчиною. Коли виходили з бару приблизно о 15-16 годині, то у барі з тієї компанії залишилися лише двоє осіб. Також вказав, що раніше йому показували фотографію особи, яка також була в цій компанії. Саме ця особа ще з кимсь залишилася, коли всі розходилися.
Крім цього, винуватість підсудних підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу огляду місця події від 16.11.2013 р. та фототаблиці до такого, згідно з яким оглянуто автомобіль „Тойота Ленд Крузер Прадо, належний потерпілій ОСОБА_12 , в якому виявлено довіреність від імені ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_186 , а також біля автомобіля перебував ОСОБА_168 , у якого було виявлено та вилучено документи, необхідні для зняття автомобіля з обліку в ДАІ (Т.1 а.с. 6-20);

-даними протоколу впізнання за фотознімками від 16.11.2013 р., згідно з яким потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_28 як особу, що 15.11.2013 р. близько 17.30 год спільно з іншими особами вимагала в нього грошові кошти, висловлюючи погрози вбивством ОСОБА_11 (Т.1 а.с. 44-46);

-даними протоколу впізнання за фотознімками від 16.11.2013 р., згідно з яким потерпіла ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_28 як особу, що 15.11.2013 р. близько 14 год спільно з іншими особами вимагала в неї грошові кошти, висловлюючи погрози вбивством ОСОБА_11 (Т.1 а.с. 50-52);

-даними протоколу впізнання за фотознімками від 16.11.2013 р., згідно з яким потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_28 як особу, що 15.11.2013 р. близько 15 год спільно з іншими особами вимагала в неї грошові кошти та передати у власність належний їй автомобіль, висловлюючи погрози вбивством ОСОБА_11 (Т.1 а.с. 53-55);

-даними висновку №338/2013 від 21.11.2013 р. судово-медичної експертизи, згідно з яким у ОСОБА_11 , 1979 р.н., при зверненні в лікувальний заклад були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, навколо-орбітальних гематом з обох боків, садна на вушній раковині зліва, забої грудної клітки зліва, які могли утворитися 15 листопада 2013 року від дії тупих предметів і відносяться: закрита черепно-мозкова травма до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, інші до легких тілесних ушкоджень (Т.1 а.с. 73-75);

-даними протоколу пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 10.12.2013 р., згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_32 , як особу, що 15.11.2013 р. була присутня в готелі „Арарат у м. Рава-Руська Львівської області під час того, як інші наносили йому тілесні ушкодження та в руках мав пістолет, який на нього час від часу наводив, щоб не вставав і не думав втікати (Т.2 а.с. 158-160);

-даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 10.12.2013 р. та фототаблиці до такого, згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав пістолет ПМ, чорного кольору з руків`ям коричневого кольору, вилучений в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_32 , яким 15.11.2013 р. йому погрожував ОСОБА_55 в готельному номері за адресою: АДРЕСА_13 (Т.3 а.с.18-24);

- даними протоколу пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2014 р., згідно з яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_33 , як особу на прізвисько „ ОСОБА_145 , який 15.11.2013 р. в готелі „Арарат у м. Рава-Руська утримував його в номері та погрожував застосувати до нього ніж, який приставляв до його горла, коли останній спілкувався зі своїми рідними, та вимагав, щоб ОСОБА_11 просив родичів передати його спільникам грошові кошти та автомобіль (Т.3 а.с. 148-149);

-даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.01.2014 р. та фототаблицею до такого, згідно з яким потерпіла ОСОБА_12 розповіла та показала на місці про обставини подій, що відбувалися 15.11.2013 р. біля місця її проживання у АДРЕСА_10 , у приміщенні нотаріальної контори у АДРЕСА_14 (Т.4 а.с. 29-34);

-даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.01.2014 р. та фототаблицею до такого, згідно з яким потерпілий ОСОБА_14 розповів та показав на місці про обставини подій, що відбувалися 15.11.2013 р. біля місця його проживання у АДРЕСА_14 (Т.4 а.с. 35-37);

-даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.01.2014 р. та фототаблицею до такого, згідно з яким потерпіла ОСОБА_13 розповіла та показала на місці про обставини подій, що відбувалися 15.11.2013 р. біля місця її проживання у АДРЕСА_15 (Т.4 а.с. 38-40);

-даними протоколу про проведення слідчого експерименту від 13.01.2014 р. та фототаблицею до такого, згідно з яким свідок ОСОБА_61 розповів та показав на місці про обставини подій, що відбувалися 15-16 листопада 2013 року, пов`язані з потерпілою ОСОБА_12 у приміщенні його нотаріальної контори, що у АДРЕСА_14 (Т.4 а.с. 52-54);

За епізодом придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу винуватість підсудного ОСОБА_32 підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу обшуку від 10.12.2013 р., згідно з яким з будинку АДРЕСА_11 за місцем фактичного проживання ОСОБА_32 виявлено та вилучено серед іншого з сейфу картонну коробку, всередині якої знаходився пістолет „ПМ-РФ, а також патрони з маркуванням 9мм (Т.2 а.с. 97-100);
-даними висновку №5/1264 від 11.12.2013 р. судово-балістичної експертизи, згідно з яким вісім патронів, якими були споряджені два магазини до пістолета, вилученого „ПМ-РФ під час обшуку в ОСОБА_32 , є пістолетними „посиленими патронами кал. 9мм РА з маркуванням на денцях „S&B 9mm H/F/ Blanc, кустарного (промислового) виготовлення, невідомого виробника та виготовлені зі значними порушеннями вимог безпеки і відносяться до боєприпасів; за своїми розмірно-конструктивними характеристиками дані патрони придатні для проведення пострілів з пристроїв спеціального призначення кал. 9мм РА, в тому числі і з наданого пістолета „ПМ-РФ 9 мм Р.А., № НОМЕР_10 ; патрони до стрільби придатні (Т.3 а.с.32-36).
За епізодом придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу винуватість підсудного ОСОБА_35 підтверджується наступними доказами:

-даними протоколу обшуку від 21.10.2013 р., проведеного за місцем проживання ОСОБА_35 у АДРЕСА_9 , згідно з яким виявлено та вилучено серед іншого пістолет чорного кольору „Фенікс-Р 9мм Р.А. з дванадцятьма патронами в обоймі, нарізну зброю марки „КАМС-МФ, калібр 7,62 мм з двома обоймами: в чорній обоймі 19 патронів бойових калібру 7,62 мм, в коричневій обоймі 10 бойових патронів калібру 7,62 мм (Т.11 а.с. 99-102);

-даними висновку судово-балістичної експертизи №3/1480, 5/1012 від 28.10.2013 р., згідно з яким п`ять пістолетних патронів кал. 9мм Р.А. з числа наданих, які виготовлені з порушенням вимог безпеки з використанням заводських елементів спорядження гільз шумових патронів кал. 9мм Р.А., еластичних куль та порохового заряду вагою 0,3 г є боєприпасами до вогнепальної стрілецької зброї, придатні для стрільби, у тому числі з наданого пістолета (Т.11 а.с. 118-123);

-даними висновку судово-балістичної експертизи №3/1481, 5/1013 від 28.10.2013 р., згідно з яким патрони кал. 7,62 мм до автомата Калашникова в кількості 19 шт. є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї, дані патрони придатні для стрільби в тому числі і з наданого карабіну „КАМС-МФ, як нештатні патрони; мисливські патрони кал. 7,62х39 мм в кількості 10 шт. є боєприпасами до мисливської нарізної вогнепальної зброї, придатні для стрільби, в тому числі і з наданого карабіну „КАМС-МФ, як штатні боєприпаси (Т.11 а.с. 128-133).

Таким чином, кваліфікація дій підсудних ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за ч.2 ст. 146 КК України є правильною, оскільки кожним з них вчинено незаконне позбавлення волі, з корисливого мотиву, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, ОСОБА_60 також здійснюване протягом тривалого часу, ОСОБА_58 також із застосуванням зброї.

Крім цього, правильною є кваліфікація дій підсудного ОСОБА_32 за ч.1 ст. 263 КК України та підсудного ОСОБА_35 за ч.1 ст. 263 КК України, оскільки кожен з них вчинив придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Кваліфікація дій підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , за ч.3 ст. 146, ч.4 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України, а також ОСОБА_32 та ОСОБА_33 за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 289 КК України, а також кваліфікація дій ОСОБА_34 за ч.3 ст. 289 КК України та ОСОБА_35 за ч.4 ст. 296, ч.3 ст. 289 КК України частково не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.
Так, органом досудового слідства встановлено, що, діючи в складі організованої злочинної групи та маючи єдиний умисел на вчинення умисних корисливих злочинів, ОСОБА_53 , ОСОБА_187 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_54 в період з 06.06.2013 р. до 15.11.2013 р. заволоділи майном потерпілих та завдали збитків на загальну суму 790 990 грн., після чого їхня подальша злочинна діяльність припинена працівниками правоохоронних органів.

ОСОБА_188 , в червні 2013 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливі мотиви, з метою систематичного вчинення особливо тяжких злочинів (вимагань, розбоїв, незаконних заволодінь транспортними засобами) на території м. Львова та Львівської області для реалізації свого злочинного плану, створив організовану злочинну групу, до якої залучив ОСОБА_189 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_190 .

Всі учасники організованої злочинної групи мали єдиний намір на вчинення нападів з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діяли згідно розробленого організатором групи плану, спрямованого на досягнення єдиного результату, з яким були обізнані, та чітким розподілом функцій кожного з них.

Відповідно до плану, відвівши собі роль організатора та керівника створеної організованої злочинної групи, ОСОБА_188 , забезпечив її стійкість шляхом згуртованості учасників єдиним наміром щодо вчинення злочинів, підтримання постійних зв`язків між її учасниками, тривалості злочинної діяльності, згідно своєї ролі керував підготовкою до вчинення вимагань, незаконних заволодінь транспортних засобів, розбоїв, розподіляв функції між учасниками організованої злочинної групи, підшуковував потерпілих та надавав вказівки учасникам групи, розплановував дії співучасників перед скоєнням кожного нового злочину, визначав осіб, а також діяв як виконавець у співучасті з іншими учасниками організованої групи.

В свою чергу, ОСОБА_28 , ОСОБА_187 , ОСОБА_29 та ОСОБА_54 під час вчинення злочинів діяли як виконавці. Згідно з відведеною їм роллю, брали активну участь у вимаганнях, розбоях, а також безпосередньо, згідно з вказівкою організатора групи ОСОБА_30 , чинили фізичний та психологічний тиск на потерпілих, з метою заволодіння коштами та майном останніх, незаконно утримували потерпілого, не даючи йому зв`язатись з рідними, а також попередньо залучили до вчинення злочинів ОСОБА_191 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_192 .

Діючи в складі організованої злочинної групи та маючи єдиний умисел на вчинення умисних корисливих злочинів, ОСОБА_53 , ОСОБА_187 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_54 в період з 06.06.2013 року по 15.11.2013 року заволоділи майном потерпілих та завдали збитків на загальну суму 790 990 грн., після чого їхня подальша злочинна діяльність припинена працівниками правоохоронних органів.

Так, 26.05.2011 року у приватній власності ОСОБА_139 знаходився автомобіль марки БМВ Х6 д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який 04.06.2013 останній на підставі усного договору купівлі-продажу продав ОСОБА_8 за 50 тис. доларів США, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 06.06.2013 становило 399 500 гривень. Факт передачі та одержання ОСОБА_98 грошових коштів у розмірі 50 тис. доларів США за вказаний автомобіль підтверджується розпискою останнього. Згідно домовленості, ОСОБА_101 повинен був передати автомобіль ОСОБА_8 у користування через декілька днів, однак не виконав умови договору з причин, які не залежали від його волі.

06.06.2013 року, в період часу з 14.40 год. по 15.40 год. організатор групи ОСОБА_53 перебуваючи на території кафе-бару «Сихівський міст», що по вул. Луганська, 10 а у м. Львові, переслідуючи корисливий мотив, маючи спільний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме транспортним засобом, з метою реалізації свого злочинного плану, діючи в складі організованої групи з ОСОБА_193 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 та попередньо залучивши ОСОБА_191 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 , із застосуванням фізичного насильства, що виразилось у нанесенні ударів у різні частини тіла ОСОБА_194 , всупереч його волі, незаконно заволоділи транспортним засобом моделі БМВ Х6, 2008 року, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який фактично станом з 04.06.2013 року належав ОСОБА_8 , чим завдали останньому матеріальної шкоди в розмірі 50 тисяч доларів США, що еквівалентно 399 500 гривень.

Крім цього, організатор групи ОСОБА_53 , переслідуючи корисливий мотив, маючи умисел на заволодіння чужим майном, незаконне позбавлення волі людини, з метою реалізації свого злочинного плану, в складі організованої групи з ОСОБА_193 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_195 попередньо залучивши ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , 15.11.2013 року близько 09.00 год. перебуваючи біля приміщення бару «Почанга», що по вул. Стуса у м. Червоноград, Львівської області, виконуючи відведену йому функцію, попросив свого знайомого ОСОБА_11 , під надуманим приводом, відвезти його у м. Рава-Руська, Львівської області. Погодившись на вказану пропозицію, ОСОБА_11 на автомобілі марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить його матері ОСОБА_12 , разом із ОСОБА_57 , приїхали у м. Рава-Руська, Львівської області, де ОСОБА_53 , продовжуючи свій злочинний умисел, під надуманим приводом, запропонував ОСОБА_11 заїхати у готель «Арарат», що по вул. Проектна, 1 в м. Рава-Руська.

ОСОБА_11 погодившись на пропозицію ОСОБА_30 , разом із останнім піднялися на другий поверх, в один із номерів вищевказаного готелю, де перебували ОСОБА_54 , ОСОБА_187 , ОСОБА_28 , ОСОБА_55 , ОСОБА_29 та ОСОБА_56 , які схопили ОСОБА_11 та погрожуючи йому застосуванням фізичного насильства та вбивством, незаконно його утримуючи в приміщенні даного номеру, не даючи можливості покинути приміщення та вільно пересуватись по готельному номері, вимагали в останнього передати їм грошові кошти в сумі 10 тисяч Євро.

Після того, як ОСОБА_11 відмовився передати грошові кошти, ОСОБА_29 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 почали наносити ОСОБА_11 удари руками в район обличчя та шиї. Також ОСОБА_55 погрожував ОСОБА_11 застосуванням вогнепальною зброєю, а ОСОБА_56 погрожував ОСОБА_11 застосуванням ножа, періодично прикладаючи його до шиї останнього.

В подальшому ОСОБА_29 вказав ОСОБА_11 на крісло, а ОСОБА_53 схопив його за праву руку, за ліву руку ж його тримала невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_196 , та ОСОБА_29 підійшовши ближче до ОСОБА_11 почав оглядати вміст його кишень, в результаті чого незаконно, всупереч волі потерпілого забрав окуляри з оправою «Лакоста», грошові кошти в сумі 2500 гривень (купюрами номіналом по 200, 100 та 50 гривень), 200 доларів США (купюрами по 100 доларів). В цей час ОСОБА_28 витягнув з кишені куртки ОСОБА_11 два мобільні телефони «Самсунг» та «Айфон-5», водійські права, паспорт громадянина України та закордонний паспорт видані на прізвище ОСОБА_11 , ключі від квартири та ключі від автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», кузов № НОМЕР_4 , 2008 р.в., р.н. НОМЕР_3 .

Дані протиправні дії вищевказаних осіб тривали 15.11.2013 року в період часу з 10.00 год. по 20.00 год., та весь цей час ОСОБА_11 незаконно, всупереч своєї волі утримувався в готельному номері, при цьому був позбавлений права та змоги покинути даний готельний номер, а також можливості зв`язатись із своїми рідними, оскільки був позбавлений засобів зв`язку.

В подальшому, 15.11.2013 року, приблизно о 13.00 год., ОСОБА_53 , ОСОБА_187 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 усвідомивши, що ОСОБА_11 не погоджується передати їм грошові кошти, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, розподіливши функції, розділились на дві групи. ОСОБА_54 спільно із ОСОБА_193 та ОСОБА_28 поїхали за адресою проживання ОСОБА_13 , яка являється співмешканкою ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_10 , а ОСОБА_53 , ОСОБА_55 , ОСОБА_29 , ОСОБА_56 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_54 , ОСОБА_193 та ОСОБА_28 злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, продовжували вимагати грошові кошти та незаконно утримувати ОСОБА_11 в приміщенні готелю «Арарат».

15.11.2013 року, близько 14.00 год., ОСОБА_54 , ОСОБА_187 та ОСОБА_28 прибувши за місцем проживання ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою: м. Червоноград, вул. Стуса, 25 та погрожуючи застосуванням насильства та вбивством ОСОБА_11 вимагали в останньої передати їм грошові кошти в сумі 100 тисяч доларів США.

ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що невиконання нею незаконних вимог учасників кримінального правопорушення, може призвести до застосування фізичного насильства до ОСОБА_11 або вбивства останнього, переживаючи за життя та здоров`я свого співмешканця, погодилася на незаконну вимогу ОСОБА_31 , ОСОБА_189 та ОСОБА_28 , та передала їм грошові кошти: 1300 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.11.2013 року, складає 10 387 грн., 1 300 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 15.11.2013, складає 13 094 грн., а всього на загальну суму 23 481 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_54 , ОСОБА_187 та ОСОБА_28 переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на заволодіння чужим майном, 15.11.2013 року о 14.49 год., перебуваючи біля будинку за місцем проживання ОСОБА_12 , що по АДРЕСА_10 , зустріли ОСОБА_197 , який являється товаришем ОСОБА_11 та під видуманим приводом, попросили зателефонувати до ОСОБА_12 , щоб остання вийшла із своєї квартири на вулицю. Після цього, ОСОБА_54 спільно із ОСОБА_193 та ОСОБА_28 повідомили ОСОБА_12 , що у її сина є боргові зобов`язання перед ними в розмірі 100 000 доларів США, та погрожуючи застосуванням насильства та вбивством ОСОБА_11 , поставили незаконну вимогу переоформити належний їй автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», кузов № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 на вказаних осіб.

ОСОБА_12 , переживаючи за життя та здоров`я свого сина ОСОБА_11 , погодилася на незаконну вимогу ОСОБА_31 , ОСОБА_189 та ОСОБА_28 , й цього ж дня, в приміщенні нотаріальної контори за адресою: м. Червоноград, вулиця С.Бандери, 4а, оформила генеральну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_61 , відповідно до якої надала ОСОБА_168 , який не був обізнаний про діяльність організованої групи, право розпоряджатися автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер Прадо» кузов № НОМЕР_4 , д.н.з НОМЕР_3 терміном на 1 рік, вартістю 294 385 грн., згідно оцінки транспортного засобу ТЗОВ «Західний регіональний консалтинг центр».

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_54 разом з ОСОБА_193 та ОСОБА_28 , 15.11.2013 року, близько 17 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_14 , в якому проживає ОСОБА_14 , погрожуючи застосуванням насильства та вбивством ОСОБА_11 , який є родичем останнього, вимагали передати їм грошові кошти в сумі 100 тисяч доларів США.

ОСОБА_14 усвідомлюючи, що невиконання ним незаконних вимог учасників кримінального правопорушення, може призвести до застосування фізичного насильства до ОСОБА_11 або вбивства останнього, переживаючи за його життя та здоров`я, погодився на вимогу ОСОБА_31 , ОСОБА_189 та ОСОБА_28 , та передав їм грошові кошти в сумі 6000 євро, що згідно курсу НБУ станом на 15.11.2013, складає 60 438 грн.

Крім цього, організатор групи, ОСОБА_188 , маючи умисел на заволодіння чужим майном ОСОБА_11 , 15.11.2013 року біля 10.00 год. перебуваючи в одному із номерів готелю «Арарат», який розташований за адресою: Львівська область, Жовківський район, м.Рава-Руська вул. Проектна, 1, під час незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу спрямованого на незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів в організованій групі з ОСОБА_193 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , та ОСОБА_195 попередньо залучивши до вчинення злочинів ОСОБА_33 та ОСОБА_32 незаконно утримуючи ОСОБА_11 в номері готелю « ІНФОРМАЦІЯ_16 », який розташований по АДРЕСА_13 , при цьому почергово, систематично наносячи удари по тілу потерпілого та погрожуючи йому застосування ножа та пістолетом заволоділи майном ОСОБА_11 а саме: окулярами (які належать дружині ОСОБА_11 ОСОБА_13 ) вартістю 1800 грн.; окулярами вартістю 400 грн.; чоловічими окулярами «Лакоста» вартістю 1400 грн.; ліхтариком-шокером вартістю 800 грн.; чоловічі парфумами «Пако Рабан» вартістю 70 євро; електричним насосом вартістю 400 грн.; сумкою чоловічою «Армані» вартістю 1400 грн.; шкіряним гаманцем «Ретек» вартістю 800 грн.; грошовими коштами в сумі 2500 грн.; 200 доларів США; 450 злотих; 20 євро; автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер», кузов № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 р.в., вартістю 294 385 грн., який належить ОСОБА_12 , яким по дорученню керував ОСОБА_11 .

Згідно з висновком судово-медичної експертизи 338/2013 від 26.11.2013 року тілесні ушкодження, виявленні у ОСОБА_11 , у вигляді закритої черепно - мозкової травми, яка проявилась струсом головного мозку, навколо - орбітальних гематом з обох боків, садна на внутрішній раковині зліва, забою грудної клітки зліва, які могли утворитись 15 листопада 2013 року від дій твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

16.11.2013 року під час спроби ОСОБА_198 - який не був обізнаний про діяльність організованої групи, зняття з реєстрації у МРЕВ ДАІ м.Червоноград, автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», кузов № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 р.в., останній був виявлений та вилучений працівниками міліції та повернутий законному власнику.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_188 , діючи за попередньою змовою в організованій групі осіб із ОСОБА_193 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_195 та попередньо залучивши до вчинення злочинів ОСОБА_32 , ОСОБА_33 заволоділи майном ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на загальну суму 391 490 грн.

Крім цього, організатор групи ОСОБА_53 маючи умисел на заволодіння чужим майном діючи з корисливих мотивів в складі організованої групи, маючи спільний умисел, з ОСОБА_193 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_195 та залучивши попередньо ОСОБА_199 , 10.08.2013 року біля 17.00 год. перебуваючи неподалік кінотеатру «Довженка», який розташований за адресою пр. Червоної Калини, 81 у м.Львові, вимагали у ОСОБА_16 передати членам організованої групи грошові кошти в сумі 30 000 грн., при цьому застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні тілесних ударів в різні частини тіла. В подальшому, використовуючи автомобіль «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_200 , завезли ОСОБА_16 в ліс, який розташований поблизу с.Давидів, Пустомитівського району, Львівської області, де почергово та систематично застосовуючи фізичне насильство до останнього, яке виразилось в завданні йому ударів ногами та руками по тілу, а також дерев`яним предметом, погрожуючи при цьому вбивством, вимагали в ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 30 000 гривень, попередивши, що невиконання їхньої вимоги ОСОБА_16 до визначеного ОСОБА_57 , ОСОБА_193 , ОСОБА_29 , ОСОБА_195 та ОСОБА_201 терміну, а саме до 20.09.2013 року, до останнього буде застосовано фізичне насильство.

В подальшому, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_202 , який був залучений до злочину, користуючись мобільним зв`язком впродовж з 20.09.2013 року по 07.11.2013 року, за вказівкою ОСОБА_30 , дзвонив на мобільний телефон ОСОБА_16 та незаконно вимагав сплатити учасникам організованої групи ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_29 , ОСОБА_205 , ОСОБА_200 грошові кошти в сумі 30 000 гривень.

07.11.2013 року, близько 09.00 год., ОСОБА_202 діючи спільно з ОСОБА_28 , згідно з відведеною їм роллю в складі організованої ОСОБА_57 злочинної групи, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, прибули за місцем проживання ОСОБА_16 , а саме АДРЕСА_16 , де викликали останнього на сходову площадку 2-го поверху під`їзду, та продовжуючи погрожувати ОСОБА_16 вбивством, вимагали передачі 30 000 гривень членам організованої групи ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_205 та ОСОБА_200 до 10.12.2013 року.

Крім цього, підсудний ОСОБА_64 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що останній та невстановлені досудовим слідством особи, 08.09.2013, біля 14 години, на автодорожньому мості, що на проспекті Червоної Калини в м. Львові, із застосуванням предмету, схожого на пістолет, який згідно висновку експерта №3/1480, 5/1012 від 28.10.2013, вилучений під час обшуку у ОСОБА_35 , є пістолетом кал.9мм Р.А. моделі «Фенікс-Р» № НОМЕР_12 , українського виробництва, травматичною вогнепальною зброєю самозахисту з вогнепальним принципом метання снаряду, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинив грубе порушення громадського порядку стосовно ОСОБА_15 .

Так, хуліганські дії ОСОБА_35 полягали в тому, що останній, з мотивів явної неповаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, керуючи автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_13 , безпричинно почав перешкоджати руху автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_14 під керуванням ОСОБА_15 та спільно із невстановленими досудовим слідством особами, застосовуючи вогнепальну зброю «Фенікс-Р» № НОМЕР_12 , наніс потерпілому тілесні ушкодження у різні частини тіла.

Згідно з висновком експерта №1614 від 11.09.2013 у ОСОБА_15 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді «струсу головного мозку», подряпини на обличчі, садно на верхній губі, які утворились від дії тупих предметів, могли вникнути 08.09.2013 та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Разом з тим, в ході судового розгляду встановлено наступне.
При кваліфікації дій ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 та встановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження як вчинення злочинів організованою групою стороною обвинувачення вказано, що ОСОБА_53 в червні 2013 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливі мотиви, з метою систематичного вчинення особливо тяжких злочинів (вимагань, розбоїв, незаконних заволодінь транспортних засобів) на території м. Львова та Львівської області для реалізації свого злочинного плану, створив організовану злочинну групу, до якої залучив ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 та встановлену слідством особу. Всі учасники організованої злочинної групи мали єдиний намір на вчинення нападів з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діяли згідно розробленого організатором групи плану, спрямованого на досягнення єдиного результату, з яким були обізнані, та чітким розподілом функцій кожного з них. Відповідно до плану, відвівши собі роль організатора та керівника створеної організованої злочинної групи, ОСОБА_53 забезпечив її стійкість шляхом згуртованості учасників єдиним наміром щодо вчинення злочинів, підтримання постійних зв`язків між її учасниками, тривалості злочинної діяльності, згідно своєї ролі керував підготовкою до вчинення вимагань, незаконних заволодінь транспортних засобів, розбоїв, розподіляв функції між учасниками організованої злочинної групи, підшуковував потерпілих та надавав вказівки учасникам групи, розплановував дії співучасників перед скоєнням кожного нового злочину, визначав осіб, а також діяв як виконавець у співучасті з іншими учасниками організованої групи. В свою чергу, ОСОБА_28 , ОСОБА_187 , ОСОБА_29 та ОСОБА_54 під час вчинення злочинів діяли як виконавці. Згідно відведеної їм ролі, брали активну участь у вимаганнях, розбоях, а також безпосередньо, згідно з вказівкою організатора групи ОСОБА_30 , чинили фізичний та психологічний тиск на потерпілих, з метою заволодіння коштами та майном останніх, незаконно утримували потерпілого, не даючи йому зв`язатись з рідними, а також попередньо залучили до вчинення злочинів ОСОБА_191 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_192 .

Разом з тим, наведені ознаки організованої групи, хоча й відповідають положенням Загальної частини КК України, не встановлені у діях ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 та встановленої слідством особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження.
Так, суду належними та допустимими доказами не підтверджено, що саме ОСОБА_53 організував об`єднання, яке має ознаки організованої групи, створеної для вчинення одного чи інших злочинів. Стороною обвинувачення, окрім того, що ОСОБА_53 був знайомий з потерпілим ОСОБА_11 до 15.11.2013 р. та особисто під певним приводом запросив його до готельного комплексу „Арарат, жодних доказів організації ОСОБА_57 організованої групи не наведено. Зокрема, суду не надано будь-яких відомостей про координацію дій саме ОСОБА_57 , про зв`язки між учасниками групи, їх домовленості щодо злочинних дій, наявність плану та розподіл функцій.
Крім цього, не доведено, що група осіб попередньо зорганізувалася для вчинення одного чи кількох злочинів, мала необхідну стійкість, що є визначальною рисою організованої групи. Жодних даних про те, що група була стійкою, тобто стабільною та згуртованою, а особи, які до неї входять, мали єдині наміри щодо вчинення злочинів, не встановлено. В ході досудового слідства не проведено жодних слідчих дій для підтвердження такої ознаки організованої групи з метою дослідження спільної діяльності цих осіб на предмет їх згуртованості, спільних злочинних планів. Не здобуто таких доказів також під час судового розгляду.
Стороною обвинувачення не встановлено наявності в підсудних як в організованої групи спільного плану злочинної діяльності, тривалості існування групи, наявності матеріальної бази, характеру поведінки учасників та існування загальних правил поведінки. Судом не здобуто доказів вчинення ОСОБА_57 дій, характерних для організатора організованої групи: утворення організованої групи чи керування нею, організація вчинення злочину (злочинів), керування підготовкою чи вчиненням злочинів, забезпечення фінансування чи організація приховування злочинної діяльності групи.
Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. N 13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями», під організованою групою (ч. 3 ст. 28 КК) належить розуміти внутрішньо стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке було попередньо утворене з метою вчинення ряду злочинів або тільки одного, який потребує ретельної довготривалої підготовки. Таку групу слід вважати утвореною з моменту досягнення її учасниками домовленості про вчинення першого злочину за наявності планів щодо подальшої спільної злочинної діяльності.
Доказів наявності у підсудних вказаних ознак організованої групи судом не здобуто. Крім цього, доказів щодо ретельної довготривалої підготовки до вчинення злочину чи злочинів суду не надано, як і не доведено існування планів щодо подальшої спільної діяльності.
На переконання суду, доведення наявності ознак організованої групи не може бути формальним, зазначення в обвинувальному акті лише переліку ознак, притаманних організованій групі, без вжиття реальних заходів для документування можливої діяльності організованої групи виключає засудження осіб за злочини з відповідною кваліфікуючою ознакою.
В ході судового розгляду частково не знайшла свого підтвердження кваліфікація дій підсудних за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_115 .

В ході судового розгляду встановлено, що 06.06.2013 р. підсудні ОСОБА_29 , ОСОБА_53 , ОСОБА_28 , ОСОБА_64 , ОСОБА_104 та встановлені слідством особи, матеріали відносно якої виділено окреме провадження, були на території автокомплексу „Сихівський міст, що на вул. Луганській, 10а у м. Львові. Вищевказаних осіб впізнали свідки, що були на території, були задіяні на автомийці та кафе-барі, які зазначали, що ці особи брали участь у конфлікті з чоловіком власниці закладу ОСОБА_91 . Ряд свідків чули вимогу до ОСОБА_52 повернути кошти, інші чули крики, ще інші, знаходячись у приміщенні автомийки, бачили та в подальшому впізнали ОСОБА_29 , який брав участь у насильницьких діях щодо ОСОБА_52 та в подальшому розпитував про комплектацію автомобіля „БМВ Х6, яким користувався ОСОБА_101 , та місцезнаходженням ключів від такого, а коли прийшов в приміщення мийки вдруге, то сів в автомобіль та виїхав з боксу в напрямку до виїзду з території.

Із досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено змови підсудних, чи створення організованої групи з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом. Вказане також підтверджується матеріалами аудіоконтролю під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_98 , в ході якої останній ствердив, що ключі від автомобіля з його кишені взяв ОСОБА_29 , після чого сів в автомобіль, який була в боксі мийки, і поїхав. Із вказаних матеріалів аудіоконтролю та інших доказів судом не встановлено та стороною обвинувачення суду не доведено того, що взяти ключі від автомобіля пропонували, обговорювали чи мали намір інші підсудні з метою незаконного заволодіння автомобілем та, що на це були спрямовані їх дії.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_101 категорично заперечив участь у конфлікті ОСОБА_34 , ОСОБА_206 та встановленої слідством особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.
Разом з тим, відеозапис з камер спостереження автокомплексу, що долучений до матеріалів кримінального провадження, не містить жодного доказового значення щодо ідентифікації особи, яка заволоділа транспортним засобом, оскільки обличчя особи, що заходила в бокс, після чого автомобіль виїхав, на такому не видно, а портретної експертизи з цього приводу не проведено, що свідчить про існування обґрунтованих сумнівів, які тлумачаться на користь обвинувачених.

Свідки ОСОБА_116 та ОСОБА_207 ствердили, що за територію автокомплексу виїжджав на автомобілі ОСОБА_52 не ОСОБА_29 , а інша особа. Крім цього, ОСОБА_116 зазначив, що це був один з чоловіків, які були присутні в альтанці. Свідок ОСОБА_117 вказала, що до боксу автомийки підійшли ОСОБА_29 і ще одна особа, та поїхали на автомобілі ОСОБА_115 . Разом з тим, такі показання ОСОБА_208 не підтверджуються вищевказаним відеозаписом з камер відеоспостереження, оскільки згідно з таким відеозаписом в бокс автомийки зайшла одна особа, після чого автомобіль виїхав. Також в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження показання свідка ОСОБА_209 , що з території на автомобілі виїхала інша особа з присутніх в альтанці, оскільки жодних доказів змови ОСОБА_29 з іншими особами, що приїхали на територію автокомплексу та були присутні під час конфлікту з ОСОБА_98 , не встановлено. Жоден свідок, в тому числі ОСОБА_116 цю особу не впізнав, хоча останній та інші впізнали кількох осіб, присутніх в альтанці. Крім цього, не встановлено, чи ОСОБА_29 повертався в альтанку після виїзду автомобілем з боксу. Враховуючи те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, а дії підсудних кваліфіковано як вчинення цього злочину організованою групою, а саме особами, які були присутні в альтанці, при цьому особу з числа присутніх в альтанці, з якою ОСОБА_29 міг спільно вчинити злочин із зібраних доказів не встановлено, суд дійшов висновку, що така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб в діях ОСОБА_29 також не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій інших, крім ОСОБА_29 , підсудних за ч.3 ст. 289 КК України є необґрунтованою, оскільки останні не вчиняли жодних дій, що містять ознаки об`єктивної сторони цього злочину. Питання про зміну обвинувачення, висунення нового обвинувачення стороною обвинувачення не ставилося.

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, відповідно до частин 2,3 ст. 289 КК України та п.3 примітки до цієї статті матеріальну шкоду слід визнавати значною в разі заподіяння реальних збитків на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а великою на суму понад 250 таких мінімумів. При вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша від зазначеної у п. 3 примітки до ст. 289 КК, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної або великої шкоди, відсутня. У випадках коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено. У разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

В ході досудового слідства та судового розгляду не встановлено, що автомобіль, яким користувався ОСОБА_101 , внаслідок незаконного заволодіння зазнав певних пошкоджень, те, що його стан погіршився і такий потребує відновлення, у зв`язку з чим така кваліфікуюча ознака, як заподіяння великої матеріальної шкоди, чи шкоди в іншому розмірі, відсутня.

Крім цього, в ході судового розгляду не встановлено застосування ОСОБА_29 під час вчинення злочину до ОСОБА_52 насильства, що було небезпечним для його життя чи здоров`я, та погроз застосування насильства. Судом встановлено, що під час нанесення ударів ОСОБА_210 . ОСОБА_29 взяв з кишені потерпілого ключі від його автомобіля та виїхав на такому з боксу автомийки. Із показань свідків встановлено, що ОСОБА_114 були нанесені удари, внаслідок чого останній мав ознаки тілесних ушкоджень на обличчі, проте за медичною допомогою не звертався та відповідна судово-медична експертиза не проводилася. Погроз застосування будь-якого насильства не встановлено. Таким чином, такі кваліфікуючі ознаки, як застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, погроза застосування такого насильства, за даним епізодом відсутні.

Таким чином, дії підсудного ОСОБА_29 за даним епізодом необхідно перекваліфікувати на ч.2 ст. 289 КК України, оскільки ним вчинено незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_35 та ОСОБА_34 за цим епізодом необхідно виправдати.

Також в ході судового розгляду частково не знайшла свого підтвердження кваліфікація дій підсудних за епізодом щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Як зазначено вище, така кваліфікуюча ознака як вчинення злочинів організованою групою відсутня.

Стороною захисту суду представлена копія розписки ОСОБА_11 про отримання в борг від ОСОБА_30 грошових коштів в сумі 45000 доларів США. Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні отримання коштів в борг від ОСОБА_30 заперечив, заявив клопотання про необхідність призначення почеркознавчої експертизи за копією розписки та висловив бажання надати вільні зразки свого підпису. Проте, в судове засідання, в якому вирішувалося вказане клопотання, ОСОБА_11 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про розгляд справи та вирішення в судовому засіданні саме його клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. У зв`язку з цим, суд у задоволенні клопотання відмовив.

Крім цього, судом встановлено, що у Пустомитівському районному суді Львівської області розглядався спір, пов`язаний з борговими відносинами між ОСОБА_57 та ОСОБА_11 .
Так, рішенням вищевказаного суду від 16.09.2015 року стягнуто з ОСОБА_211 на користь ОСОБА_212 заборгованість за договором позики в розмірі 5000 доларів США. Судом встановлено, що між ОСОБА_57 та третьою особою у справі ОСОБА_11 було укладено договір позики, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_11 , у якій він зазначає, що одержав від ОСОБА_30 грошові кошти в розмірі 45000 доларів США. На забезпечення вказаного зобов`язання 08.05.2013 р. укладений договір поруки, згідно з яким ОСОБА_213 поручився за виконання ОСОБА_11 зобов`язань за договором позики на суму 5000 доларів США. Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_53 відступив своє право вимоги за вищевказаним договором позики ОСОБА_214 . Проте, вказане рішення суду оскаржене ОСОБА_11 та не набрало законної сили (Т.18)
При цьому, суд дійшов висновку, що не відповідають дійсності показання потерпілого ОСОБА_11 про те, що спілкуванням останнього з ОСОБА_57 обмежувалося виключно спортзалом, оскільки встановлено, що ОСОБА_53 та ОСОБА_11 були знайомими до подій 15.11.2013 р., що підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , а також письмовими доказами, а саме відомостями Державної прикордонної служби України про перетин кордону, відповідно до яких ОСОБА_53 та ОСОБА_11 27.09.2013 р. перетинали державний кордон в напрямку на виїзд з України в одному автомобілі марки „Тойота, р.н. НОМЕР_3 , який є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. (Т. 17 а.с. 23).

В ході судового розгляду ряд доказів судом визнано недопустимими. Зокрема, визнано недопустимими протокол про проведення слідчого експерименту та протокол огляду місця події від 27.12.2013 р., які проведені в готелі „Арарат. Із показань свідка ОСОБА_217 та його відповіді на адвокатський запит з`ясовано (Т.16 а.с. 214, 219)., що останній, будучи власником готелю „Арарат, згоди на проведення слідчого експерименту та огляду місця події працівникам правоохоронних органів не надавав. Існування на час проведення вказаних слідчих дій такої згоди не підтверджена стороною обвинувачення. У зв`язку з порушенням норм КПК України при проникненні до володіння особи, вищевказані докази визнані судом недопустими.

Крім цього, недопустимим судом визнається протокол пред`явлення речей для впізнання від 15.01.2014 р. У даному протоколі відображено процес впізнання ОСОБА_11 електричного насоса, який останній зберігав в своєму автомобілі „Тойота Ленд Крузер. Так, в протоколі зазначено, що на запитання слідчого ОСОБА_11 перед впізнанням ствердив, що його насос був жовтого чорного кольору, а безпосередньо під час впізнання вказав, що його насос був жовтого кольору. Крім цього, в протоколі у графі, де зазначається в якому порядку розміщені речі, що впізнаються, слідчим вказано чотири рази те ж саме електричний насос, однак без зазначення індивідуальних ознак, хоча раніше в протоколі при зазначенні переліку речей, що впізнаються вказано ознаки кожного з електричних насосів. За таких обставин, зробити висновок про те, який саме насос впізнав ОСОБА_11 є неможливим (Т.3 а.с. 137).

Враховуючи те, що крім копії розписки, написання якої заперечив ОСОБА_11 , жодних письмових доказів на підтвердження існування боргових зобов`язань між ОСОБА_57 та ОСОБА_11 не надано, такі не можуть бути підтверджені показаннями свідків, а також беручи до уваги те, що судове рішення щодо боргових зобов`язань не набрало законної сили та оскаржене ОСОБА_11 , підстави для перекваліфікації дій підсудних за даним епізодом на ст. 355 КК України відсутні.

Жодному з підсудних, крім ОСОБА_32 , досудовим слідством не зазначено такої кваліфікуючої ознаки як погроза вбивством при вчиненні вимагання, у зв`язку з чим суд, не маючи можливості вийти за межі обвинувачення, залишає таку кваліфікуючу ознаку лише у ОСОБА_218 .

Судом встановлено, що у ОСОБА_11 після звернення до лікувального закладу були виявлені легкі тілесні ушкодження, серед яких з короткочасним розладом здоров`я. Такі тілесні ушкодження відповідно до положень КК України є ознаками насильства, небезпечного для життя та здоров`я.

Майнової шкоди у великих чи особливо великих розмірах, завдання значної шкоди судом не встановлено, оскільки автомобіль, що належав потерпілій ОСОБА_12 , останній повернутий та такий з її власності не вибував. Свідок ОСОБА_168 керував автомобілем на підставі виданої ОСОБА_12 довіреності. У зв`язку з цим, підстави відносити вартість такого до майнової шкоди, завданої злочином, відсутні. Крім цього, розмір шкоди, заподіяної кожному з потерпілих сам по собі не становить значної шкоди станом на 2013 рік. Додавання розміру шкоди, завданої кожному з потерпілих, є безпідставним, оскільки встановлено вчинення кількох епізодів вимагання щодо кожного з потерпілих, які є самостійними складами злочинів.
Така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину повторно стороною обвинувачення зазначена лише щодо ОСОБА_30 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 у зв`язку з вчиненням кількох епізодів вимагання щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Враховуючи те, що така кваліфікуюча ознака не вказана щодо ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , а суд не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення, така кваліфікуюча ознака як повторність в діях цих осіб буде відсутня. Крім цього, ОСОБА_28 має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, що становить повторність з ч.3 ст. 189 КК України.
Підсудному ОСОБА_205 стороною обвинувачення не зазначено такої кваліфікуючої ознаки як повторність, незважаючи на те, що останній має судимість за ч.3 ст. 186 та ч.3 ст. 189 КК України. Разом з тим, суд не може вийти за межі обвинувачення, у зв`язку з чим дії цього підсудного необхідно кваліфікувати без такої ознаки.
Разом з тим, підсудних необхідно виправдати в частині обвинувачення у вчиненні вимагання щодо потерпілого ОСОБА_14 , оскільки останній є двоюрідним братом потерпілого ОСОБА_11 , тобто згідно з чинним законодавством України, зокрема КПК, ЦК, рішеннями Конституційного Суду України, ці особи не є близькими родичами, а статтею 189 КК України передбачене вимагання з погрозою насильства над близькими родичами потерпілого. При цьому, особисто ОСОБА_14 підсудні жодних погроз не висловлювали, насильство до останнього не застосовували.
Таким чином, суд дійшов висновку, що дії підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , ОСОБА_33 та ОСОБА_32 необхідно перекваліфікувати з ч.4 ст. 189 КК України на ч.3 ст. 189 КК України, у зв`язку з тим, що кожним з них вчинено вимагання майна потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та права на майно із застосуванням насильства, що було небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , погрозою застосування насильства над ОСОБА_11 як близьким родичем потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_57 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повторно, ОСОБА_58 з погрозою вбивства,
Крім цього, дії підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 необхідно перекваліфікувати з ч.3 ст. 146 КК України на ч.2 ст. 146 КК України, оскільки кожним з них вчинено незаконне позбавлення волі, з корисливого мотиву, за попередньою змовою групою осіб (також з ОСОБА_60 та ОСОБА_58 , дії яких за цим епізодом органом досудового слідства кваліфіковано правильно), що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, здійснюване протягом тривалого часу.

Жодному з підсудних, крім ОСОБА_32 , досудовим слідством не зазначено такої кваліфікуючої ознаки як незаконне позбавлення волі із застосуванням зброї, у зв`язку з чим суд, не маючи можливості вийти за межі обвинувачення, залишає таку кваліфікуючу ознаку лише у ОСОБА_218 .

Разом з тим, така кваліфікуюча ознака як незаконне позбавлення волі, здійснюване протягом тривалого часу, в обвинуваченні зазначена ОСОБА_203 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_205 та ОСОБА_219 , у зв`язку з чим, враховуючи межі судового розгляду, така у ОСОБА_32 буде відсутня.

Судом встановлено, що вказані підсудні в ході вимагання утримували ОСОБА_11 в готельному номері з 10 до 20 години, останній був позбавлений можливості вільно пересуватися та покинути приміщення, вільно користуватися телефоном. В ході цього потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження в тому числі з короткочасним розладом здоров`я.

У решті обвинувачення за даним епізодом підсудних необхідно виправдати, оскільки майно потерпілого ОСОБА_11 , яке було при ньому, отримане підсудними в ході вимагання, у зв`язку з чим такі дії додаткової кваліфікації за ст. 187 КК України не потребують. При цьому судом враховано, що ОСОБА_11 на то час вже знаходився в готельному номері та був незаконно позбавлений волі, до нього вже були пред`явлені конкретні вимоги щодо передачі майна, у зв`язку з чим нападу, який є однією з ознак розбою, як раптової, несподіваної для потерпілого насильницької дії, в той час вже не могло бути вчинено. Крім цього, вилучення у ОСОБА_11 в готельному номері майна відбулося не одразу, а в ході вимагання вже після пред`явлення майнових вимог.

Крім цього, злочин, передбачений ст. 289 КК України вважається закінченим з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому. Проте, в ході судового розгляду встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_220 , який не є обвинуваченим, та керував таким на підставі виданої потерпілою ОСОБА_12 довіреності. Керування автомобілем кимось із підсудних не встановлено. У зв`язку з цим, кваліфікація дій підсудних за ч.3 ст. 289 КК України не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду. Такі дії фактично були вчинені в процесі вимагання.

Крім цього, в ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження також кваліфікація дій підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_31 за епізодом щодо вимагання майна потерпілого ОСОБА_16 .

Так, із показань потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній в день вчинення щодо нього злочину користувався та мав при собі мобільний телефон з номером НОМЕР_15 . Крім цього, потерпілий неодноразово в ході досудового слідства та судового розгляду змінював показання та зазначав, що подія злочину мала місце 10 серпня, в подальшому 22 вересня 2013 року. За клопотанням сторони захисту судом здійснено тимчасовий доступ до документів, а саме роздруківки телефонних дзвінків з вказаного потерпілим мобільного номера за 10 серпня та 22 вересня 2013 року. Із вказаних роздруківок встановлено, що в ці дні ОСОБА_16 у зазначеному у матеріалах кримінального провадження місці вчинення злочину с. Давидів Пустомитівського району Львівської області не перебував та за межі м. Львова взагалі не виїжджав. (Т.16 а.с. 187 189, т.17 а.с. 3-9). Пояснити таку невідповідність потерпілий не зміг, при цьому наполягав на тому, що в ці дні користувався саме цим номером мобільного зв`язку.

Також судом із листа Державної прикордонної служби України від 10.06.2015 р. встановлено, що ОСОБА_154 20.09.2013 р. перетнув державний кордон України повітряним транспортом рейсом до Стамбулу та повернувся зі Стамбулу лише 16.10.2013 р. (Т.17 а.с. 23).

Крім цього, за клопотанням сторони захисту з метою характеристики особи потерпілого ОСОБА_16 встановлено, що останній неодноразово судимий (Т.17 а.с.93-95), згідно з довідкою Львівського ОКПНД від 27.05.2015 р. знаходився на обліку і лікуванні в такій медичній установі з 03.04.2006 р. до 17.02.2010 р. з приводу затяжного реактивного психозу (Т.17 а.с.73).

Оскільки події від 07.11.2013 р. прямо пов`язані з попередніми подіями 10.08.2013 року, які в цей день не могли відбуватися, як і 22.09.2013 р., жодних інших, крім показань ОСОБА_16 доказів вчинення вимагання 07.11.2013 р. суду не надано, свідки за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 в судове засідання не з`явилися та їх явка не забезпечена, а в подальшому на їх явці сторона обвинувачення не наполягала, питання зміни обвинувачення за даним епізодом не ставилося, підсудних ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_31 за вказаним епізодом обвинувачення необхідно виправдати.

Також стороною обвинувачення не доведено винуватість підсудного ОСОБА_35 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Так, потерпілий ОСОБА_15 , який на той час був співробітником УБОЗ, в судовому засіданні категорично заперечив участь ОСОБА_35 в хуліганських діях щодо нього 08.09.2013 р. Дав показання про те, що в цей день рухався на своєму автомобілі та на Сихівському мості, що на пр. Червоної Калини, автомобіль чорного кольору підрізавши його, перешкодив руху його автомобіля, внаслідок чого змушений був зупинитися. З автомобіля чорного кольору вибіг чоловік та приставив йому до голови пістолет, кілька разів вдарив в голову. Вказав, що обличчя нападника не бачив, лише фігуру та силует. Через кілька хвилин до останнього приєдналися інші невідомі. Коли невідомі поїхали, то одразу ж зателефонував в чергову частину та своєму співробітнику ОСОБА_221 . Керівництву про вказані події повідомив на наступний день, написав відповідну заяву до правоохоронних органів та в цей же день його помістили на стаціонарне лікування. Ствердив, що запис в сервісній книжці свого автомобіля щодо очевидця подій на ім`я ОСОБА_222 здійснив на наступний день на прохання когось із присутніх на місці події, прибувши туди на прохання Рибіцького. На наступний день давав усні пояснення слідчому Семенюку у Франківському РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, проте в цей день жодного протоколу допиту не підписував. Підписав такий, не читаючи, через кілька днів в лікарні, коли лежав під крапельницею. 27.09.2013 р. хтось з працівників міліції попросив його підписати протокол допиту, у зв`язку з тим, що в попередньому протоколі виявлено якісь неточності. Проте, допиту в той день не було. Вказав, що працівники УБОЗ його переконували, що злочин вчинив ОСОБА_64 , демонстрували фотознімки останнього. Також ствердив, що ОСОБА_223 , бачив через вікно в черговій частині, коли той виходив з приміщення УБОЗ, та повідомив, що це не та особа, що вчинила щодо нього злочин, оскільки останній був вищий і більш кремезної статури.

Як встановлено із роздруківки телефонних дзвінків за номером, яким користувався ОСОБА_15 , останній 08.09.2013 р. о 16.25 год (базова станція на вул. Угорській, 22 у м. Львові, що неподалік Сихівського моста) телефонував на номер чергової частини УБОЗ, а о 16.29 зафіксовано вихідний виклик з його телефону в районі розташування базової станції: м. Львів, вулиці Пасічна та Дж.Вашингтона вздовж вул. Дж. Вашингтона, о 16.32 год вихідний виклик на номер чергової частини УБОЗ в зоні розташування базової станції: м. Львів, від перехрестя вул. Пасічна та вул. Глухий кут, в напрямку перехрестя вул. Майорівка та вул. Медова Печера (Т.15 а.с. 7-20, 29-33, 46).

Свідки ОСОБА_224 та ОСОБА_225 в судовому засіданні дали показання про те, що були очевидцями нападу на ОСОБА_226 , в ході слідства впізнали особу нападника. Разом з тим, роздруківка телефонних розмов з номера телефону, яким користувався ОСОБА_227 , про що останній повідомив в судовому засіданні, вказує на те, що такий свідок 08.09.2014 р. з 13.15 до 18.00 перебував в зоні розташування базових станцій: м. Львів, від перехрестя вул. Наукової та Княгині Ольги в напрямку перехрестя вул. В.Великого та Стрийської, а також в напрямку вул. Виговського. З роздруківок телефонних дзвінків з номера, яким користувався ОСОБА_225 , місцезнаходження останнього встановити неможливо (Т.15 а.с.21-28, 29-33, 46).

Крім цього, представником потерпілого ОСОБА_228 та потерпілим ОСОБА_15 звернуто увагу суду на те, що 10.09.2013 р. з 13.40 год до 14.40 год, як зазначено в протоколі допиту останнього, потерпілий знаходився у відділенні госпіталю на вул. Личаківській, 26 у м. Львові, що підтверджується роздруківками телефонних дзвінків.

Крім цього, зазначали про суперечливість матеріалів службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень старшим оперуповноваженим ВШР „Сокіл УБОЗ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_15 та вищевказаними доказами за даним епізодом. Зокрема, те, що начальником УБОЗ 09.09.2013 р. направлено начальнику ГУБОЗ МВС України лист про те, що нападників на майора міліції ОСОБА_15 встановлено, такі є членами організованої злочинної групи, в тому числі ОСОБА_229 . Проте 09.09.2013 р. ОСОБА_15 ще опитано не було, жодних пояснень останній не надавав, а протокол допиту датований лише 10.09.2013 р. (Т.15 а.с.34-45).
Твердження сторони обвинувачення про те, що роздруківки телефонних дзвінків надані не на паперовому носії, що допускає можливість зміни таких, є необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення іншої інформації суду не надано та відповідного клопотання заявлено не було.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що винуватість саме підсудного ОСОБА_35 у вчиненні хуліганства із застосуванням зброї відносно потерпілого ОСОБА_15 не доведена належними та допустимими доказами, що виключає його відповідальність за даним епізодом обвинувачення. Безпосередньо допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_15 категорично та неодноразово заперечив участь ОСОБА_35 у вчиненні цього злочину та навів мотиви розбіжностей його показань в судовому засіданні та в ході досудового слідства, які судом, враховуючи виявлені вищевказані суперечності у доказах, визнані обґрунтованими.

Суд критично оцінює показання підсудних щодо невизнання та часткове визнання ними винуватості в частині обвинувачення, визнаного судом доведеним. Показання підсудних в судовому засіданні суперечать зібраним у справі та перевіреним у ході судового слідства доказам.

В ході судового розгляду доведено винуватість ОСОБА_29 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Вчинення ним цього злочину підтвердили свідки, які були безпосередньо присутні на місці подій. Показання таких є послідовними, однаковими за змістом в частині обвинувачення, що визнане судом доведеним, зазначені ними обставини можуть бути відомі лише безпосереднім учасникам та очевидцям подій. Крім цього, винуватість підтверджується протоколом негласних слідчих дій, зміст якого в частині обвинувачення, що визнане судом доведеним, підтримали учасники розмови, яка прослуховувалася.

Крім цього, із показань потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_159 та ОСОБА_157 , встановлено участь ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України. Вищевказані потерпілі дали послідовні показання про обставини подій, які можуть бути відомі лише очевидцям, або безпосереднім учасникам. Підстав у потерпілих обмовляти підсудних, у тому числі тих, з якими раніше не були знайомі, судом не встановлено. Пред`явлення вимоги до ОСОБА_11 та інших потерпілих, отримання коштів не заперечується підсудними ОСОБА_57 та ОСОБА_28 , які разом з тим ствердили, що їх дії були спрямовані на повернення боргу, існування якого суду належними доказами не доведено. Факт перебування ОСОБА_11 в готельному номері не спростовується показаннями бармена та власника готелю, оскільки встановлено, що існує можливість увійти до номера не проходячи повз бармена, який одночасно відповідає за поселення в готельні номери. Крім цього, останні вказали, що номери обладнані шумоізоляцією. Незважаючи на визнання в судовому засіданні недопустимим доказом протоколу огляду місця події готелю „Арарат, свідок ОСОБА_177 підтвердив відповідність фотознімків, які долучені до такого протоколу, загального вигляду готелю дійсному (Т.3 а.с. 82).

Показання свідків, які спрямовані на забезпечення алібі підсудних, суперечать показанням очевидців подій, у зв`язку з чим не взяті судом до уваги.

Один із свідків, який перебував в барі готелю „ ІНФОРМАЦІЯ_16 15.11.2013 р., ствердив, що впізнав ОСОБА_11 за фотографією, проте таке впізнання не проведене відповідно до вимог КПК України, незважаючи на те, що свідок заявив про себе захиснику ще під час досудового слідства.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості ряду доказів судом взяті до уваги та вказують на недоліки досудового слідства, які однак не свідчать про необґрунтованість обвинувачення за епізодами, визнаними судом доведеними, з врахуванням безпосередньо досліджених доказів. Визнання недопустимими доказів, які судом не досліджувалися та не покладені в основу обвинувального вироку, не є необхідним.

Здійснення допиту потерпілого та свідків із застосуванням заходів безпеки без приховування або з приховуванням обличчя, що відбувалося у передбаченому КПК України порядку, не перешкодило встановити дійсні обставини справи. Використання одним із таких свідків копії протоколу його допиту в ході досудового слідства, не завадило всебічно з`ясувати дійсні обставини подій, свідком яких той був, враховуючи його відповіді на численні запитання сторін, які виходили за межі та обсяг показань, даних під час досудового слідства.
Протоколи впізнання, які не визнані судом недопустимими доказами, проведені у відповідності до положень КПК України та зміст таких є однозначним. Факторів, які б вплинули на достовірність впізнання судом не встановлено. Крім цього, безпосередньо в судовому засіданні потерпілі та свідки підтверджували впізнання в ході досудового слідства.
Висновок балістичної експертизи від 23.12.2013 р., наданий захисниками підсудного ОСОБА_35 , суперечить первинній експертизі, яка дала однозначні відповіді на всі поставлені запитання. Із наданого висновку видно, що така проведена без дослідження предметів, а лише за документами, та фактично є перевіркою первинної експертизи (Т.14 а.с.191-195).

Суд вважає порушенням КПК України зазначення в обвинувальному акті прізвища та ініціалів встановлених слідством осіб, які на думку сторони обвинувачення брали участь у вчиненні злочинів, оскільки матеріали щодо таких виділено в окреме провадження та обвинувальний вирок суду щодо вчинення ними таких злочинів відсутній.

Таким чином, порушень КПК України, які б вплинули на правильність висновків суду на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, не встановлено. Розбіжності та неточності в датах, назвах, що наявні у деяких документах, суд вважає технічними помилками, через які документи не втратили доказового значення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що невизнання винуватості підсудними спрямоване на спотворення фактичних обставин справи для уникнення чи пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинене.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_29 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є тяжкими (ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 189 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, особу підсудного, який розлучений, не працює, має на утриманні батьків похилого віку, відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має, за місцем ув`язнення характеризується посередньо, та приходить до висновку, що йому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, з конфіскацією майна.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_203 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, серед яких тяжкий (ч.3 ст. 189 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), особу підсудного, який одружений, не працює, позитивно характеризується, та приходить до висновку, що останньому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Враховуючи часткове визнання винуватості, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, те, що хворіє рядом хронічних захворювань, серед яких хронічний пієлонефрит, хронічний простатит, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_230 , 2005 р.н., ОСОБА_231 , 2007 р.н., та матір, яка є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має, суд приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_30 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі ст. 77 КК України, якою передбачено вичерпний перелік додаткових покарань у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна не призначається.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_28 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, серед яких тяжкий (ч.3 ст. 189 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), особу підсудного, який одружений, не працює, має судимість, позитивно характеризується, та приходить до висновку, що останньому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна.

Враховуючи часткове визнання винуватості, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, те, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батька ОСОБА_232 , який є пенсіонером, суд приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_28 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі ст. 77 КК України, якою передбачено вичерпний перелік додаткових покарань у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна не призначається.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_205 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, серед яких тяжкий (ч.3 ст. 189 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, особу підсудного, який одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьків похилого віку, має судимість, не працює, позитивно характеризується, та приходить до висновку, що йому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, з конфіскацією майна.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_233 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, серед яких тяжкі (ч.3 т. 189, ч.1 ст. 263 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), вчинення злочину вперше та визнання винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, особу підсудного, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батька похилого віку, не працює, позитивно характеризується, та приходить до висновку, що йому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, з конфіскацією майна.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_219 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, серед яких тяжкий (ч.3 ст. 189 КК України) та середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України), особу підсудного, який одружений, судимості не має, не працює, позитивно характеризується за місцем реєстрації та посередньо за місцем ув`язнення, та приходить до висновку, що йому слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства, з конфіскацією майна.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_234 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким (ч.1 т. 263 КК України), особу підсудного, який одружений, є приватним підприємцем, судимості не має, та приходить до висновку, що останньому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_64 вчинив злочин вперше, має на утриманні трьох малолітніх дітей, батьків похилого віку, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, те, що позитивно характеризується, суд приходить до переконання про можливість звільнення ОСОБА_35 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Крім цього, в матеріалах кримінального провадження наявні цивільні позови, з приводу яких суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_101 , як цивільний позивач, пред`явив позов до потерпілого ОСОБА_10 про витребування з чужого незаконного володіння автомобіля „BMW Х6, р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_2 та передачу такого власнику ОСОБА_210 . Судом за клопотанням відповідача ОСОБА_10 до розгляду даного позову залучено як третю особу ОСОБА_129 (Т.16 а.с.191, 195-197). Позов мотивовано тим, що з 26.05.2011 р. у приватній власності ОСОБА_52 знаходився вищевказаний автомобіль, придбаний на підставі договору купівлі-продажу та зареєстрований у МРЕВ ДАІ. 06.06.2013 р. в період часу з 14.40 год до 15.40 год автомобіль незаконно вибув з власності позивача в результаті вчинення злочину, який є одним з епізодів у вказаному кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування встановлено, що 11.06.2013 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_138 посвідчено довіреність від імені ОСОБА_52 на вищевказаний автомобіль на ОСОБА_140 . Такий правочин вважає нікчемним. В подальшому 14.06.2013 р. на підставі вищевказаної довіреності автомобіль знято з обліку для реалізації та на даний час після кількох перереєстрацій такий був придбаний відповідачем ОСОБА_10 . Вказав, що згідно з висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України у Львівській області №6/138 від 19.02.2014 р. підпис від його імені в примірнику вищевказаної довіреності виконано не ним, а іншою особою. Враховуючи те, що майно вибуло з його володіння не з його волі іншим шляхом, внаслідок вчинення злочину, просив суд витребувати автомобіль у ОСОБА_10 (Т.10 а.с. 273-275).
Потерпілий ОСОБА_10 пред`явив цивільний позов до підсудних ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_35 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_10 придбано автомобіль „BMW Х6, р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_2 , за ціною 460100 грн., що підтверджується відповідною довідкою-рахунком. Ухвалою слідчого судді у даному кримінальному провадженні надано тимчасовий доступ до вказаного автомобіля та усіх документів на вказаний транспортний засіб, а також надано можливість вилучення транспортного засобу. На підставі протоколу вилучення автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключ до такого у ОСОБА_10 вилучено. У зв`язку з тим, що ОСОБА_98 пред`явлено позов до ОСОБА_10 про витребування автомобіля, просив суд стягнути з солідарно з підсудних відшкодування майнової шкоди у розмірі 626382 грн., оскільки вартість автомобіля на час звернення з таким позовом становить саме таку суму. Крім цього, просив суд стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн., заподіяння якої мотивував тим, що зазнав душевних страждань, переживань, незручностей у зв`язку з вилученням автомобіля, приниження честі та гідності перед близькими та знайомим (Т.12 а.с. 222-240, Т.13, а.с. 48-54).
Крім цього, потерпілий ОСОБА_10 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_52 про визнання добросовісним набувачем автомобіля „BMW Х6, р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_2 . Позов обґрунтовано тим, що придбав автомобіль за ціною 460100 грн., правомірність придбання підтверджується довідкою-рахунком від 31.07.2013 р., номер кузова та номер двигуна автомобіля на момент придбання не змінювалися, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу попереднього власника відповідає офіційному бланку (Т.13 а.с.126-130).
Цивільний позивач ОСОБА_101 , його представник ОСОБА_17 в судове засідання з`явилися, цивільний позов підтримали, у зв`язку з чим підстави для залишення цивільного позову без розгляду відсутні. Статус свідка у кримінальному провадженні не перешкоджає заявити цивільний позов як цивільним позивачем.
Потерпілий ОСОБА_10 , його представник ОСОБА_18 позов ОСОБА_52 не визнали із підстав, що викладені у письмових запереченнях (Т.13 а.с.111-117, Т.16 а.с.134-136). Зокрема, зазначили, що ОСОБА_101 не є потерпілим у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим не має права заявляти цивільний позов. Крім цього, вказали, що жодного доказу на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог ОСОБА_98 не надано, зокрема щодо: права власності на автомобіль, факту незаконного вибуття такого з володіння та власності, щодо відсутності у третіх осіб права користування чи/та розпорядження транспортним засобом. Крім цього, вказали, що ОСОБА_101 під час допиту в ході досудового розслідування та судового розгляду ствердив, що автомобіль продав своєму товаришу ОСОБА_235 , у зв`язку з чим у ОСОБА_52 відсутні підстави для пред`явлення позову до ОСОБА_10 . У задоволенні позову ОСОБА_52 просили суд відмовити, позови ОСОБА_10 задовольнити.
На підставі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Судом встановлено, що 11.06.2013 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_138 посвідчено довіреність від імені ОСОБА_52 на вищевказаний автомобіль на ім`я ОСОБА_140 .
Згідно з висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України у Львівській області №6/138 від 19.02.2014 р. підпис від імені ОСОБА_52 в примірнику вищевказаної довіреності виконано не ним, а іншою особою.
Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до положень глави 68 ЦК України довіреність видається на підставі договору доручення, відповідно до якого одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створюю, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Пред`явивши вимоги про витребування автомобіля з володіння ОСОБА_10 , вимог про визнання недійсним договору доручення та виданої на підставі такого довіреності ОСОБА_98 не заявлено. Договір доручення є оспорюваним, укладеним від імені ОСОБА_52 , такий посвідчений нотаріально, у зв`язку з чим, може бути визнаний судом недійсним. При розгляді судом такого спору до розгляду справи залучається повірений за договором, нотаріус, який посвідчував договір, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса, а також інші особи, на права та обов`язки яких може вплинути судове рішення. Крім цього, суд звертає увагу на те, що органом досудового слідства не встановлено причетності повіреного ОСОБА_137 до вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, яким користувався ОСОБА_101 , а також не встановлено особу, яка вчинила правочин від імені ОСОБА_115 .
Таким чином, докази того, що правочин був спрямований на незаконне заволодіння майном, як передбачено ст. 228 ЦК України, відсутні.
Наступні правочини, вчинені після такого правочину, для вирішення питання щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, не підлягають визнанню недійсними.
Враховуючи наведене, позов ОСОБА_52 про витребування майна з чужого незаконного володіння не може бути судом задоволений без визнання недійсним правочину договору доручення, як оспорюваного правочину, та виданої на підставі такого довіреності. За таких обставин, не підлягає на даний час задоволенню позов ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, завданої злочином. Визнання особи добросовісним набувачем, відповідно до ст. 16 ЦК України, є неналежним способом захисту, а тому задоволенню не підлягає.
З підсудних необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення експертиз, а саме:
- з ОСОБА_32 вартість експертизи №5/1264 від 11.12.2013 р. 391,20 грн. (Т.3 а.с. 31-36);
- з ОСОБА_29 вартість експертизи №6/138 від 19.02.2014 р. 391,20 грн. (Т.8 а.с. 60-63);
- з ОСОБА_35 : вартість експертизи №3/1480, 5/1012 від 28.10.2013 р. 489 грн. (Т.11 а.с.117-124); вартість експертизи №3/1481, 5/1013 від 28.10.2013 р. 489 грн. (Т.11 а.с.127-133), а всього 978 грн.
Судові витрати за проведення експертиз, а саме: висновок експерта №5/232 від 26.02.2014 р. 489 грн. (Т.8 а.с.50-53); висновок експерта №5/233 від 26.02.2014 р. 489 грн. (Т.8 а.с.55-58), необхідно віднести в рахунок держави.
При ухваленні вироку необхідно вирішити питання щодо майна, зокрема:
-скасувати арешт, накладений на грошові кошти в сумі 1798 гривень, вилучені 16.11.2013 р. в ОСОБА_236 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , що проживає за адресою: АДРЕСА_17 , накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 18.11.2013 р. (Т.1 а.с.69) та повернути вказані грошові кошти ОСОБА_237 , передані на зберігання на депозитний рахунок Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області (Т.1 а.с.78-79);

-скасувати арешт, накладений на автомобіль „Land Rover моделі „Range Rover, 2004 р.в., р.н. НОМЕР_16 , № кузова НОМЕР_17 , власником якого є ОСОБА_238 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2014 р. (Т.4 а.с. 85);

-скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2013 р., накладений на автомобіль „BMW 745», р.н. НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_19 , 2002 Р.В., сірого кольору, який належить ОСОБА_239 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (Т.7 а.с. 52)

Долю речових доказів і документів необхідно вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_29 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;
- за ч. 2 ст. 289 КК України п`ять років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_29 призначити остаточне покарання шість років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
ОСОБА_29 за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), за ч.4 ст. 187 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_37 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_240 призначити остаточне покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_37 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_37 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_37 за ч.3 ст. 289 КК України (за епізодом щодо потерпілих ОСОБА_99 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ), за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), за ч.4 ст. 187 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_28 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189 КК України та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_28 призначити остаточне покарання п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_28 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_28 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_28 за ч.3 ст. 289 КК України (за епізодом щодо потерпілих ОСОБА_99 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ), за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), за ч.4 ст. 187 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_41 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_241 призначити остаточне покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
ОСОБА_41 за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ), за ч.4 ст. 187 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_16 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_43 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189, ч.1 ст. 263 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна;
за ч.1 ст. 263 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_242 призначити остаточне покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
ОСОБА_43 за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_46 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст.189 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України три роки позбавлення волі;
- за ч. 3 ст.189 КК України п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_243 призначити остаточне покарання п`ять років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.
ОСОБА_46 за ч.4 ст. 189 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 ), за ч.2 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України (за епізодами щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_51 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити покарання три роки шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_51 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_51 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_51 за ч.3 ст. 289 КК України (за епізодом щодо потерпілих ОСОБА_99 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ), за ч.4 ст. 296 КК України (за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_15 ) визнати невинуватим та виправдати.

ОСОБА_47 за ч.3 ст. 289 КК України (за епізодом щодо потерпілих ОСОБА_99 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ) визнати невинуватим та виправдати.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_139 до ОСОБА_10 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_37 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_47 , ОСОБА_51 про відшкодування шкоди, завданої злочином, відмовити.
Речові докази та документи, а саме:
-автомобіль „Toyota Land Cruiser Prado, р.н. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_20 , ключ від вказаного автомобіля, ключ блокуючої сигналізації „Конструкт, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_12 , залишити у власності останньої;

-пістолет „ПМ-РФ № НОМЕР_21 з двома магазинами та патронами, шомпол для чистки пістолета, дозвіл НОМЕР_22 , виданий 27.02.2013 р. на ім`я ОСОБА_32 , які знаходяться в паперовій коробці з написом „Форт, конфіскувати (Т.2 а.с. 97-100, Т.5 а.с. 122-124);

-автомобіль „Land Rover моделі „Range Rover, 2004 р.в., р.н. НОМЕР_16 , № кузова НОМЕР_17 , власником якого є ОСОБА_238 , ключ від автомобіля, вилучені на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2013 р., передані на зберігання ОСОБА_244 , а також DVD+R-8-X, флеш-накопичувач №1015, CD-R Verbatim (Т.3 а.с.128-133, Т.5 а.с. 122-125), повернути останній;

-автомобіль „BMW Х6, 2008 р.в., р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_2 , ключ у формі брелока з абревіатурою „BMW (Т.8 а.с. 189-190), передані власнику ОСОБА_10 , залишити в останнього;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_23 від 01.08.2013 р. на автомобіль „BMW Х6, 2008 р.в., сірого кольору, р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_10 , що долучене до матеріалів кримінального провадження (Т.16 а.с.28), повернути потерпілому ОСОБА_10 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_24 від 26.05.2011 р. на автомобіль „BMW Х6, 2008 р.в., р.н. НОМЕР_8 , номер кузова НОМЕР_2 , що зберігається при матеріалах кримінального провадження (Т. 7), передати до МРЕВ ДАІ ГУМВС України у Львівській області;

-документи, вилучені на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20.01.2014 р. та долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити у таких матеріалах (Т.7 а.с. 152 177);

-оптичні диски зі звукозаписами показань підозрюваних, свідків, відеозаписами, інформацією щодо телефонних з`єднань, що наявні у матеріалах кримінального провадження, залишити у таких матеріалах (Т.7, Т.8 а.с. 186-188);

-нарізний карабін „Вулкан ТК, кал. 5.45 мм № НОМЕР_25 , споряджений 16 патронами кал. 5.45х39 мм (два з яких використано при проведенні експертизи), переданий на зберігання в дозвільну систему ГУМВС України у Львівській області, повернути ОСОБА_245 (Т.8 а.с. 193-194);

-пістолет „Форт 17З кал. 9 мм Р.А. № НОМЕР_26 , споряджений десятьма патронами кал.9мм Р.А. (два з яких використано при проведенні експертизи), який передано на зберігання ОСОБА_34 , залишити у власності останнього (Т.8 а.с.193-194);

-сервісну книжку для автомобілів ВАЗ, яка складається з 42 сторінок, ключ до замка запалювання автомобіля, довжиною 7см, виготовлений з металу світлого кольору, на пластиковій ручці якого наявний напис „Лада, повернути ОСОБА_15 (Т.11 а.с.16);

-мобільний телефон „Самсунг, ІМЕІ НОМЕР_27 з сім-карткою оператора „Лайф; сім-картку „Київстар № НОМЕР_28 ; дозвіл на право зберігання та носіння зброї на ім`я ОСОБА_35 № НОМЕР_29 на пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями марки „Фенікс, кал. 9мм Р.А., заводський № НОМЕР_12 ; дозвіл на право зберігання та носіння зброї на ім`я ОСОБА_35 на мисливський карабін моделі „АКСМ-МФ, кал. 7.62 мм, № НОМЕР_30 ; пістолет моделі „Фенікс-Р, кал.9 мм Р.А., № НОМЕР_12 з магазином, що знаходиться в поліетиленовому пакеті, опечатаному биркою НДЕКЦ; мисливський карабін моделі „АКСМ-МФ, кал. 7.62 мм, № НОМЕР_30 з двома магазинами, який знаходиться в матерчатому чохлі для зброї, опечатаному биркою; аркуші формату А4 в кількості 3 шт., з друкованим текстом; мобільний телефон „Самсунг Е1202, ІМЕІ № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 чорного кольору без сім-картки; мобільний телефон „Самсунг Е1202, чорного кольору, ІМЕІ № НОМЕР_33 , № НОМЕР_34 з сім-карткою „Лайф, повернути ОСОБА_234 (Т.11 а.с.147-148);

-5 патронів, 3 гільзи, які знаходяться в поліетиленовому пакеті, опечатаному биркою НДЕКЦ; 16 патронів, 9 гільз, які знаходяться в матерчатому чохлі для зброї, опечатаному биркою, знищити (Т.11 а.с.147-148).

Скасувати арешт, накладений на грошові кошти в сумі 1798 гривень, вилучені 16.11.2013 р. в ОСОБА_236 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , що проживає за адресою: АДРЕСА_17 , накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 18.11.2013 р. (Т.1 а.с.69) та повернути вказані грошові кошти ОСОБА_237 , передані на зберігання на депозитний рахунок Червоноградського МВ ГУМВС України у Львівській області (Т.1 а.с.78-79).

Скасувати арешт, накладений на автомобіль „Land Rover моделі „Range Rover, 2004 р.в., р.н. НОМЕР_16 , № кузова НОМЕР_17 , власником якого є ОСОБА_238 , накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2014 р. (Т.4 а.с. 85).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2013 р., накладений на автомобіль „BMW 745», р.н. НОМЕР_18 , номер кузова НОМЕР_19 , ОСОБА_246 , сірого кольору, який належить ОСОБА_239 , ІНФОРМАЦІЯ_18 (Т.7 а.с. 52).

Стягнути на користь держави витрати на проведення експертиз, а саме:
- з ОСОБА_43 вартість експертизи №5/1264 від 11.12.2013 р. 391,20 грн. (Т.3 а.с. 31-36);
- з Парубія Ярослава Ярославовича вартість експертизи №6/138 від 19.02.2014 р. 391,20 грн. (Т.8 а.с. 60-63);
- з ОСОБА_51 : вартість експертизи №3/1480, 5/1012 від 28.10.2013 р. 489 грн. (Т.11 а.с.117-124); вартість експертизи №3/1481, 5/1013 від 28.10.2013 р. 489 грн. (Т.11 а.с.127-133), а всього 978 грн.
Судові витрати за проведення експертиз, а саме: висновок експерта №5/232 від 26.02.2014 р. 489 грн. (Т.8 а.с.50-53); висновок експерта №5/233 від 26.02.2014 р. 489 грн. (Т.8 а.с.55-58), необхідно віднести в рахунок держави.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_29 , ОСОБА_41 , ОСОБА_43 , ОСОБА_46 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни тримання під вартою.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_37 , до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_28 , до набрання вироком законної сили, змінити, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання, з тримання під вартою на домашній арешт забороні з 20.00 год до 08.00 год залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_4 , з покладенням строком на два місяці обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; повідомляти суд про можливу зміну свого місця проживання (перебування).

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_51 , до набрання вироком законної сили залишити без зміни заставу.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_47 , у виді застави, скасувати.
Строк відбування покарання ОСОБА_29 , ОСОБА_242 , ОСОБА_241 обчислювати з 10 грудня 2013 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_243 обчислювати з часу фактичного затримання, а саме, з 23 січня 2014 року.

Апеляційна скарга на вирок подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий

Судді