Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 1-114 2010 рік.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

з участю прокурора Барановського О.Б.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина кримінальну

справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки см.т.Брацлав, Немирівського району району Вінницької області, жительки м.Тульчина, вул. Гоголя, 28/5, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученої, пенсіонерки, раніше не судимої, у вчиненні злочинів передбачених ст.27 ч.5, ст. 190 ч.2 та ст.358 ч.І КК України,-

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с.Нестерварки Тульчинського району, вул.Кірова, 31, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні злочинів передбачених ст. 190 ч.2 та ст.358 ч.З КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2008 року, гр. ОСОБА_3 з метою отримати статус безробітної в Тульчинському районному центрі зайнятості населення (РЦЗ) та отримати матеріальну допомогу по безробіттю зустрілась з гр.. ОСОБА_2, яка мала в користуванні печать СФГ «Гринєф-ЮАЛ» смт. Кирнасівки, Тульчинського району, яку їй надав голова СФГ «Гринєф-ЮАЛ», ОСОБА_4 так як вона останньому допомагала здавати звіти в різні фонди по СФГ. При зустрічі ОСОБА_5 звернулась до ОСОБА_2 з проханням, щоб остання поставила в її трудовій книзі відмітку про те, що вона працювала в СФГ «Гринєф-ЮАЛ». На прохання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 погодилась та поставила недостовірні накази про прийняття та звільнення з посади. В подальшому ОСОБА_3 свою трудову книжку де сояла фіктивна відмітка разом з іншими документами подала до Тульчинського РЦЗ, на підставі якої їй було розпочато нарахування допомоги по безробіттю і таким чином ОСОБА_3 за

попередньою змовою з ОСОБА_2 шляхом обману на протязі з 17.05.2009 року по 09.02.2001 року, незаконно заволоділа коштами Фонду державного соціального страхування на випадок безробіття в сумі 3169,91 гривень, чим завдала Тульчинському РЦЗ майнової шкоди на вказану суму.

В листопаді 2008 року, в м. Тульчині, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном та маючи в користуванні печать СФГ «Гринєф-ЮАЛ», смт.Кирнасівки, Тульчинського району, фіктивно поставила в трудовій книзі ОСОБА_3 відмітку та печать про те, що остання працювала на посаді секретаря СФГ «Гринєф-ЮАЛ», в період з 3.11.2008 року по 1.12.2008 року, тобто підробила офіційний документ, який надає право з метою використання його іншою особою. В подальшому ОСОБА_3 свою трудову книжку, де стояла фіктивна відмітка разом з іншими документами подала до Тульчинського РЦЗ, на підставі якої її їй було розпочато нарахування допомоги по безробіттю і таким чином ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_2 шляхом обману на протязі з 17.05.2009 року по 09.02.2010 року, незаконно заволоділа коштами Фонду державного соціального страхування на випадок безробіття в сумі 3169,91, чим завдала Тульчинському РЦЗ майнової шкоди на вказану суму.

Підсудня ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ст.190 ч.2 та ст. 358 ч. З КК України визнала повністю і суду пояснила, що на даний час вона ніде не працює. Останній раз працювала в період з серпня 2007року по липень 2008 року, продавцем магазину «Продукти» с.Нестерварки, Тульчинського району ПП Мазура Олександра. Однак, офіційно відносини не заключала, так як працювала на випробувальному терміні і відмітки в її трудовій книжці поставлено не було. Останній запис в її трудовій книзі було поставлено з Тульчинського центру зайнятостя про те, що вона там перебувала як безробітня в період з 21.11.2006 року по 17.08.2007 року, після чого її було знято з обліку і вона ніде не могла знайти роботу. Щоб в черговий раз стати на облік в Тульчинський районний центр зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю, потрібно було щоб в її трудовій книжці стояла відмітка, що вона працювала на якомусь підприємстві або у приватного підприємця. З цією метою вона почала встановлювати особу. Яка могла б їй поставити таку відмітку. На ринку м.Тульчина, вона не пам'ятає від кого саме їй стало відомо, що жінка на ім'я «Зоя» і як їй потім стало відомо, що її прізвище ОСОБА_2 може їй поставити відмітку в трудовій книжці. Через певний час, а саме в листопаді 2008 року вона зустрілась з ОСОБА_2 і запитавши її чи може вона поставити їй відмітку в трудовій книжці, при цьому їй повідомила, що дана відмітка їй необхідна для того, щоб стати на облік в Тульчинський центр зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю, на що та погодилась та сказала, щоб вона їй принесла свою трудову книжку та гроші в сумі 150 гривень, для того щоб заплатити необхідні внески в різні фонди тому що в даних фондах має бути також відмітка, що вона працювала в даному підприємтсві.Через деякий час вона знову зустрілась зЧеремісовою З.В. і передала їй свою трудову книжку та гроші в сумі 150 гривень, після чого ОСОБА_2 через кілька днів їй передала трудову книжку, де стояла відмітка про те, що вона в період з 03.11.2008 оку по 01.12.2008 року працювала на посаді секретаря в СФГ»Гринеф ЮАЛ», також стояв відтиск печатки та підписано головою СФГ» Гринеф ЮАЛ», ОСОБА_4

16.02.2009 року, вона пішла в Тульчинський центр зайнятості, щоб стати на облік по безробіттю, при цьому написавши письмову заяву, щою їй надали статус безробітної. Про те. шо в її трудовій книжці стояла фіктивна відмітка і що вона працювала на підприємстві СФГ» Гринеф ЮАЛ» на посаді секретаря працівника центру зайнятості не повідомляла. Після чого її було поставлено на облік в Тульчинський центр зайнятості як безробітню і з травня 2009 року вона почала отримувати соціальну допомогу по безробіттю, і за період з травня 2009 року по 09.02.2010 рік на її банківську картку «Ощадбанку» було нараховано

коштів в сумі 3169,91 гривень. Кошти повернула повністю. В скоєному щиро кається. Обіцяє більше не вчиняти злочинів, просить суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні підсудня ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ст. 190 ч.2 та ст.358 ч.І КК України визнала повністю і дала покази, аналогічні показам ОСОБА_3 В скоєному щиро кається. Обіцяє більше не вчиняти злочинів, просить суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а підсудні правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, то суд відповідно до ст. 299 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик і допит свідків, включених до списку, що додається до обвинувального висновку, а обмежився допитом підсудних і дослідженням матеріалів справи.

Крім визнання підсудними своєї вини, їх вина підтверджується матеріалами справи:

Протоколом виїмки / а.с. 27/, заявою /а.с.281/, персональною карткою /а.с.291/ та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи докази по справі, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_2 кваліфіковані правильно за ч.5 ст.27, ч.2 ст.190 КК України, як співучасть у заволодінні чужим майном, шляхом обману, вчинений за попередньою змовою групою осіб та за ст..358 ч.І КК України, як підроблення документа, який надає права, з метою використання його іншою особою.

Також вірно кваліфіковані дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений за попередньою змовою групою осіб та за ст.. 358 ч.З КК України, як використання нею завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання підсуднім ОСОБА_2 та ОСОБА_3. суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу підсудних, які за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодували завдані збитки державі, вперше вчинили злочин.

До обставин, що пом'якшують відповідальність підсудних суд відносить їх щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння в його розкритті.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Так. як підсудні вчинили злочини, передбачені різними статтями Кримінального кодекс' України, то призначивши покарання за кожен злочин окремо, остаточне покарання їм необхідно визначити за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч. 1 КК України.

Враховуючи наведене та беручи до уваги наявність пом'якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з врахуванням осіб підсудних, які вперше вчинили злочин, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для їх виправлення та подальшого попередження скоєння ними нових злочинів буде покарання у вигляді сплати штрафу.

Стосовно запобіжного заходу, обраного відносно підсудних, то суд вважає, шо до вступу вироку в законну силу його необхідно залишити без змін у вигляді підписки про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ст. 27 ч.5, ст.190 ч.2 та ст. 358 ч. 1 КК України призначивши їй покарання :

за ст. 358 ч. 1 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень;

за ст.27 ч.5, ст. 190 ч.2 КК України - у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять ) гривень;

У відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_2 визначити у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять ) гривень;

ОСОБА_3, визнати винною у вчиненні злочинів передбачених ст.190 ч.2 та ст. 358 ч. З КК України призначивши їй покарання :

за ст. 358 ч. З КК України - у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;

- за ст. 190 ч.2 КК України - у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев'яносто ) гривень;

У відповідності до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_3 визначити у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев'яносто) гривень;

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: