Номер провадження: 11-кп/785/1122/15
Номер справи місцевого суду: 515/336/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченій ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Білолісся,Татарбунарського району, Одеської області, громадянка України, розлученої, домогосподарки,зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
визнано винною за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати керівні посади в органах місцевого самоврядування строком на 1 рік. В силу ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.
У відповідності із п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , за ст. 366 ч.1 КК України закрито на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, 01.06.2010 ОСОБА_8 будучи посадовою особою, головою Білолісської сільської ради, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , який був відповідно до розпорядження голови Білолісської сільської ради №53 від 28 жовтня 2009 р. призначений на посаду директора КП «Джерело Білолісся», з метою привласнення та розтрати грошових коштів, достовірно знаючи наперед, що роботи по поточному ремонту щебеневої основи дороги по вул. Миру в с. Білолісся Татарбунарського району не будуть виконуватись, уклала договір підряду № 1 з директором КП «Джерело Білолісся» ОСОБА_9 на виконання робіт по об`єкту «Поточний ремонт щебеневої основи дороги по вул. Миру с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області» на суму 10 000 грн. Згідно даного договору зазначені в ньому ремонтні роботи повинні були бути виконані до 18.06.2010 р.
Далі, 18.06.2010 року ОСОБА_8 , з метою розтрати грошових коштів, виділених із місцевого бюджету, підписала, як голова сільської ради, завідомо фіктивні офіційні документи, в які були внесені неправдиві дані про виконання підрядчиком КП «Джерело Білолісся» ремонтних робіт щебеневої основи дороги по вул. Миру с. Білолісся, а саме акт № 3 приймання-здачі виконаних робіт від 18.06.2010 до договору підряду № 1 від 01.06.2010.
На підставі підписаного акту № 3 приймання здачі виконаних робіт» від 18.06.2010 з недостовірними відомостями в ньому, ОСОБА_8 підписала платіжне доручення №1 від 18.06.2010, згідно якого Білолісською сільською радою на розрахунковий рахунок КП «Джерело Білолісся» № НОМЕР_1 в ОА «Райфайзен банка Аваль» в м. Києві були безпідставно перераховані бюджетні кошти в сумі 10 000 грн.
Кошти за виконанні роботи були отримані на рахунок КП «Джерело Білолісся» 25.06.2010 року в сумі 10 000 грн. та були використані на власні потреби.
Перевіркою встановлено, що роботи згідно акту № 3 по ремонту щебеневої основи дороги по вул. Миру с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області не виконані до теперішнього часу.
Всього, посадовою особою, головою Білолісської сільської ради ОСОБА_8 було незаконно перераховані, тим самим розтрачені, за невиконані роботи КП «Джерело Білолісся», а начальником зазначеного підприємства ОСОБА_9 привласнено грошових коштів, виділених з місцевого бюджету в сумі 10 000 грн.
В своїй апеляційній скарзі засуджена наполягає на скасуванні вироку суду в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і в силу п.1, п.2 ч. 1 ст. 411 КПК України, на її думку такий вирок підлягає відміні з закриттям кримінального провадження.

Апелянт вказала, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи її і захисника про те, що у неї був відсутній умисел на розтрату бюджетних коштів Білоліської громади, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, оскільки її розпорядженням № 75 від 02.11.2010 року «Про проведення ремонту по вулиці Миру» вона довела факт відсутності такого умислу.

Заслухавши доповідь судді, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу засудженої, думку прокурора, який просив не задовольняти апеляційну скаргу засудженої, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Винність ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що вона свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України визнала частково, а саме винною себе визнала лише за ч. 1 ст. 366 КК України підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 пояснили в судовому засіданні, що роботи по поточному ремонту щебеневої основи дороги по вул.Миру в с.Білолісся Татарбунарського району згідно укладеного договору підряду № 1 між директором КП «Джерело Білолісся» ОСОБА_9 та головою сільської ради, на той час, ОСОБА_8 , на суму 10 000 грн, які повинні бути виконані до 18.06.2010 р., фактично не виконані до теперішнього часу. Між тим, грошові кошти у вищезазначеній сумі вчасно були перераховані КП «Джерело Білолісся». До речі, сторони договору, в тому числі обвинувачена по справі, достеменно знали про його невиконання на час підписання акту приймання-здачі виконаних робіт від 18.06.2010 року.
Водночас свідок ОСОБА_9 заявив, що обвинувачена була обізнана, що технічно виконати умови даного договору не було можливості, оскільки належного транспорту в підприємстві не було Натомість, свідок наполягав, що ОСОБА_8 об`єктивно знала, що кошти, які перераховувались за цим договором будуть використані на інші цілі, а саме виплату заборгованості за електроенергію та погашення заборгованості перед кредиторами.
Між тим, свідок ОСОБА_10 крім вищевказаного зазначив, що у даному конкретному випадку обвинувачена мала законодавчо передбачувану можливість перерахувати авансовий платіж у розмірі 30% вартості робіт до реального виконання робіт та тільки після виконання в повному обсязі умов договору, можливе було перерахування решти суми бюджетних коштів.
Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується також представленими матеріалами провадження, а саме:
- копією договору № 1 про поточний ремонт щебеневої основи дороги по вул. Миру в с. Білолісся від 01.06.2010 року, яким підтверджується укладення вищезазначеного договору між КП «Джерело Білолісся» в особі ОСОБА_9 та Білолісською сільською радою в особі ОСОБА_8 ;
- копією акту № 3 від 18.06.2010 року прийняття виконаних підрядних робіт на виконання відповідного договору, підписаний ОСОБА_8 ;
- копією довідки про вартість виконаних підрядних робіт за червень 2010 року на суму 10000 грн., підписаний ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;
- копією акту № 3 приймання-здачі виконаних робіт від 18.06.2010 року, яким підтверджується виконання робіт по поточному ремонту покриття доріг по вул.Миру с.Білолісся. Акт підписано зі сторони «Замовника» ОСОБА_8 ;
- копією платіжного доручення № 1 від 18.06.2010 року, згідно якого перераховано 10000 грн Білолісською сільською радою на рахунок КП «Джерело Білолісся» за поточний ремонт доріг ;
- копією платіжного доручення № 1 від 29.06.2010 року, за яким підтверджено сплату КП «Джерело Білолісся» на рахунок ВАТ «Одесаобленерго 4300 грн;
- копією штатного розпису з 01.01.2010 по 31.12.2010 року КП «Джерело Білолісся», яким підтверджується наявність чотирьох штатних одиниць у підприємстві;
- копією акту обстеження ремонту дороги по вул. Миру від 25.02.2014 року, згідно якого слідів ремонту дороги не виявлено;
- протоколом одночасного допиту осіб від 24.02.2015 року за участі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_9 стверджував про фіктивність укладеного договору від 01.06.2010 року та обізнаність про це на час його підписання ОСОБА_8 ;
- витягом з акту № 840-16/7 від 02.04.2014 року ревізії сільського бюджету, фінансово-господарської діяльності Білолісської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за період з 01.01.2010 року по 30.11.2013 року, згідно якого на аркуші 95,96,97 встановлено факт завдання матеріальних збитків сільському бюджету на суму 10000 грн., Порушення допущено колишнім сільським головою ОСОБА_15 ;
- довідками № 36 від 14.07.2014 року та № 37 від 14.07.2014 року, виданими КП «Джерело Білолісся» згідно яких підтверджено надходження 25.06.2010 року на рахунок підприємства від Білолісської сільської ради зі договором від 01.06.2010 року за проведення поточного ремонту щебеневої основи дороги по вул. Миру с.Білолісся та акту виконаних робіт від 18.06.2010 року 10000 грн. Кошти використані на потреби підприємства. Також згідно довідки зазначається, що за штатним розписом на вищевказаному підприємстві на період з 01.01.2010 по 01.01.2011 року працювало чотири особи. Спеціалістів по ремонту доріг не було. Техніка для відповідного ремонту доріг не наймалась, а своєї також не було ;
- копією протоколу першої організаційної сесії Білолісської сільської ради Татарбунарського району від 17.04.2006 року, яким підтверджується займана посада на вказаний період ОСОБА_8 голови сільської ради.
Вказані вище обставини розтрати державних коштів також підтверджуються вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 березня 2015 року стосовно ОСОБА_9 , яким була затверджена угода про визнання винуватості між прокурором прокуратури Татарбунарського району та ОСОБА_9 згідно якою, останній був визнаний винним в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України за сукупністю яких йому було призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права займати посади в комунальних закладах строком на 1 рік 1 місяць та застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області сама ОСОБА_8 , вона не була обізнана про можливість авансування робіт по ремонту дороги в розмірі 30% їх вартості з повною оплатою їх після закінчення. Крім того, ОСОБА_8 пояснила, що не приймала заходів до розірвання договору в судовому порядку з КП «Джерела Белолісся» в зв`язку з невиконанням його умов, а видала розпорядження №75 від 02.11.2010 року, яким зобов`язала керівництво КП «Джерело Білолісся» повернути гроші на рахунок сільської ради, яке на думку апеляційного суду, взагалі не було підставою для перерахування грошів.
Доводи засудженої про відсутність у неї умислу на розтрату державних коштів спростовується низкою доказів, яким судом першої інстанції дана вірна оцінка, а також вмотивовані висновки її винності. Необізнаність ОСОБА_8 в деталях законодавства не може бути підставою для уникнення відповідальності.
З огляду на викладені докази суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винною в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України.
Судом також виконані умови закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, в зв`язку з закінченням строків давності.
Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При обранні міри покарання ОСОБА_8 суд врахував, що вона вже притягувалась до кримінальної відповідальності з застосуванням амністії, однак виключно позитивно характеризується, має добру репутацію, що дало можливість призначити їй мінімальне покарання, визначене нормою закону, за яким вона засуджена.
Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, суд зробив обґрунтований висновок, що позбавляти її свободи немає необхідності, її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбуття покарання з випробовуванням, відповідно до ст.75 КК України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, а вирок, як обґрунтований та винесений відповідно вимогам чинного законодавства не підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої залишити без задоволення, а вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ згідно ст.ст. 424-426 КПК України.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3