Справа № 397/1547/15-к
н/п : 1-в/397/251/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.12.2015 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Олександрівка заяву про застосування умовно - дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юхарі Нуварі, м. Ленкоран, Республіка Азейбарджан, азейбаржанця, громадянина Азейбарджану, освіта середня, судимого:

- 09.04.2002 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.04.2009 року зазначеним судом за ст. 307 ч. 3, 69, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 30.03.2011 року зазначеним судом за ст. 307 ч. 3, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- 03.10.2013 року зазначеним судом за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суд м. Кіровограда від 18.09.2015 року згідно ст. 82 КК України невідбута частина покарання 9 місяців 22 дні замінена на обмеження волі,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника ВЦ №104 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення.
У судовому засіданні ОСОБА_3 заяву підтримав та пояснив, що за час відбуття покарання отримав ряд заохочень, в установі був працевлаштований, а тому вважає, що заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Представник ВЦ у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви, оскільки засуджений нетривалий час перебуває в установі з 07.10.2015 року та є маловивчений, неодноразово судимий, в період відбування останнього покарання вчинив новий злочин, а тому в його особистості не вбачається позитивних змін. За час відбуття покарання у ВЦ № 104 заохочень не отримував.

Прокурор з вказаних підстав також не підтримала заяву засудженого.
Вивчивши матеріали заяви, заслухавши учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_3 засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2013 року за ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі за вчинення злочину середньої тяжкості (а.с. 19).

Раніше неодноразово (3 рази) був засуджений за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів (а.с. 22).

Останній раз вчинив злочини, відбуваючи покарання у Черкаській ВК (№ 62).

Ухвалою Ленінського районного суд м. Кіровограда від 18.09.2015 року, згідно ст. 82 КК України, не відбута частина покарання 9 місяців 22 дні замінена на обмеження волі.

Адміністрація Олександрівського ВЦ № 104 від 15.09.2015 року та спостережна комісія при Олександрівській районній державній адміністрації від 14.12.2015 року (а.с. 15,26) дійшли висновку, що ОСОБА_3 не заслуговує умовно-дострокового звільнення, як особа, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, заохочень не має, нетривалий час перебуває в установі та є маловивчений, неодноразово судимий та в період відбування покарання вчинив новий тяжкий злочин, тому в особистості засудженого не вбачається процесу позитивних змін, які створюють у нього готовність до самокерованої та правослухняної поведінки, повернення його до загальноприйнятого соціального нормативного життя в суспільстві.

Згідно характеристики та довідок Олександрівського ВЦ № 104 (а.с. 11-13, 17-18) засуджений відбуває покарання в даній установі з 07.10.2015 року, кінець строку відбуття покарання - 02.06.2016 року, за статейними ознаками ст. 81 КК України до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення по відбуттю ? строку покарання, що мало місце 02.09.2015 року.

За час відбуття покарання в установі характеризується посередньо, так як не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, не приділяє уваги до необхідності дбайливо ставитися до майна установи, до виконання законних вимог представників адміністрації ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

ОСОБА_3 за весь час відбуття покарання має 5 заохочень та 6 стягнень, які є погашеними. За період відбуття покарання у ВЦ № 104 заохочень та стягнень не має (а.с. 13).

Був працевлаштований у ВЦ № 104: в жовтні 3 дні на майстерні установи (виготовлення ящиків) та в листопаді 1 день на бригаді по заготівлі дров (а.с. 18).

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до роботи в процесі відбуття покарання.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину , та одночасне прищеплення йому таких і звичок у дисципліні праці та поведінки , у побуті , колективі , суспільстві , які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Висновок суду має також ґрунтуватися і на даних , що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому .

До суду не було надано доказів щодо сумлінного відношення до праці і зразкової поведінки засудженого за період відбування покарання у ВЦ № 104.

А тому, оскільки ОСОБА_3 нетривалий час перебуває в установі всього 2 місяці, відповідно є особою маловивченою, має посередню характеристику, в установі працював лише 4 дні, за час відбування покарання в даній установі заохочень не має, неодноразово судимий за вчинення ряду аналогічних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та в період відбування попереднього покарання вчинив новий злочин, суд не знаходить достатніх підстав, які свідчили б про виправлення засудженого, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Що стосується отриманих засудженим заохочень за час відбуття покарання в попередній установі, то суд вважає, що вони були вже враховані при вирішенні питання заміни режиму відбуття покарання за ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2015 року. Слід відмітити, що на той момент засуджений мав право, як на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, так і на заміну режиму, але адміністрація попередньої установи та суд дійшли висновку про необхідність застосування саме заміни режиму, а не умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,
У Х В А Л И В :
Відмовити засудженому ОСОБА_3 у задоволенні заяви про застосування умовно-дострокового звільнення від кримінального покарання, обраного за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.10.2013 року.
Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 діб з дня її проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.
Суддя: (підпис)
З оригіналом вірно.
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1