Справа № 515/1520/15-к
Провадження № 1-кп/515/2013/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

12 листопада 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого 10.04.1987 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 206, ст. 100 КК України до 3-х років позбавлення волі; 16.01.1991 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 145, ч.1 ст. 215-3 КК України до 4-х років позбавлення волі; 08.11.2000 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст. 229-6 ч.1 КК України до 1-го року позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 1 рік з виплатою штрафу в розмірі 170 грн.; 26.12.2001 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.ст. 140 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3 КК України до 3-х років та 6 місяців позбавлення волі; 19.08.2006 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК України до 1-го року та 6 місяців позбавлення волі; 03.12.2012 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч.2, 395, 70,71 КК України до покарання у вигляді 2-х років та 1 місяця позбавлення волі, звільненого 13.10.2014 року з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2015 року, приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, за допомогою ключа, який він знайшов за місцем свого мешкання, проник до будівлі АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав гроші у сумі 50 доларів США, співвідношення яких, станом на 17.07.2015 року, складає 1099,3 грн., після чого з місця злочину зник і викраденим розпорядився на свій розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 збиток на вищезазначену суму.

04.08.2015 року, в нічну пору доби (встановити точний час не виявилось можливим), ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 , після чого через вхідні двері проник до будинку за вказаною адресою, звідки повторно викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: срібне кільце вагою 5 грам з золотистою краплею вагою 0,5 грам вартістю 519,41 гривень, срібне кільце вагою 8 грам з золотистими обідками по краям вагою 0,2 грама вартістю 407,07 гривень, срібне кільце з білою бусинкою вагою 4 грами вартістю 588,25 гривень, срібне кільце вагою 3 грами вартістю 227 гривень, пару золотих сережок 525-ї проби вагою 6,6 грам з двома каміннями бірюзи вартістю 5261,65 гривень, мобільний телефон «Нокіа 1280» вартістю 277,02 гривень, буси з перлів вартістю 257,78 гривень, часи «Радо» вартістю 377,06 гривень, три посвідчення «Ветерана праці» та дві медалі «Заслуженого ветерана праці», які не представляють матеріальної цінності для потерпілої. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав збиток потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 9014,54 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та пояснив суду, що 17 липня 2015 року, приблизно о 16.00 годині та 04.08.2015 року, в нічну пору доби, він зайшов до будівлі АДРЕСА_3 , відчинивши двері за допомогою ключа, який знайшов в іншому будинку потерпілої ОСОБА_5 , звідки першого разу викрав грошові кошти в сумі 50 доларів США, а другого разу - викрав чотири срібні кільця, пару золотих сережок, мобільний телефон «Нокіа 1280», часи «Радо», буси з перлів та три посвідчення і дві медалі. Згодом він повернув потерпілій посвідчення та медалі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого та щодо речових доказів по справі та вартості експертного дослідження.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 за обома епізодами правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, активне сприяння в розкритті злочинів, посередню характеристику за місцем проживання, часткове відшкодування шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не виявив.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги вимоги ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» із відповідними змінами, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність.

Враховуючи обставини справи, заяву потерпілої ОСОБА_5 щодо відсутності у неї претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повторно скоїв навмисні кримінальні правопорушення, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши останньому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої йому статті. Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України, суд не вбачає.

Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 .

Суд вважає доцільним міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити до набрання вироку чинності у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльському УВП УДПС України в Одеській області (№22).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100,124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) років та 1(одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 23 вересня 2015 року, зарахувавши йому в строк покарання попереднє ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередню - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні - в розмірі 736 грн. 56 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні годинник марки «Радо» та золоті сережки з камінням бірюзи (1 пару), передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутими за належністю.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк