Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
При секретарі судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000055 за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_6 на вирок Зарічненського районного суду від 25 травня 2015року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Серники Зарічненського району, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.2 ст.286 КК України,
З участю прокурора: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Зарічненського районного суду від 25 травня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки з покладенням згідно п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 1964,16 грн. процесуальних витрат на користь держави на залучення експерта для проведення судових інженерно-транспортних експертиз.
Як визнав суд, 07 березня 2015 року близько 21 год. ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Опель-Омега» н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Л.Українки в напрямку вул..Фестивальна, що в смт.Зарчне, на перехресті зазначених нерівнозначних доріг, виконуючи маневр повороту ліворуч з другорядної дороги на вул..Фестивальна, в порушення пунктів 10.1. Правил дорожнього руху, що вимагають перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та п.16.11, згідно якого на перехресті рівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїздних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або іншої небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав дорогу мотоциклу «Viper» н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який їхав на дане перехрестя по головній дорозі, допустив зіткнення із зазначеним транспортним засобом.
В результаті дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування зазначає, що ст..75 КК України передбачено можливість звільнення від відбування основного покарання, тобто позбавлення волі. Тому, звільнивши ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд допустив неправильне застосування кримінального закону, що є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання.
Просить вирок Зарічненського районного суду відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом 1 рік. На підставі ст..75, 76 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просить вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, яким суд дав повну, всебічну оцінку, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При обранні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, так і особу обвинуваченого, та сукупність обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику як особи, повне відшкодування заподіяної злочином шкоди потерпілому та витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого і призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України. При цьому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу винного про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням.

З таким висновком погодився і прокурор, виклавши в апеляційній скарзі прохання призначити ОСОБА_7 саме таке основне покарання, яке визначив суд першої інстанції. Цю ж вимогу підтвердив і прокурор при апеляційному розгляді справи.
Що ж до твердження прокурора про те, що суд звільнив ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, чим допустив неправильне застосування кримінального закону, колегія суддів вважає слушним.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що вимога прокурора погіршити становище засудженого, ухвалити новий вирок і визначити аналогічне основне покарання, що і суд першої інстанції, а в частині додаткового покарання виключити посилання на ст..75 КК України, то вона не підлягає задоволенню.
Відповідно вимог ст..404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надішли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Санкцією ч. 2 ст.286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами крім основного покарання позбавлення волі, передбачено застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого.
Як убачається з вироку та при апеляційному розгляді даного кримінального провадження ОСОБА_7 щиро розкаюється у вчиненому злочині, який за формою вини як обов`язкової ознаки складу злочину відповідно ст..11, 23 КК України є злочином з необережності, та за активного сприяння його розкриттю наявності позитивної характеристики як особи, повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, а також всі витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що всі збитки йому відшкодовано, претензій до обвинуваченого він немає і просить його не позбавляти волі.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 зазначив, що керування транспортним засобом є джерелом його доходу, тому застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, позбавить його заробітку та матеріальної допомоги сім`ї.
За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Рівненської області та зміни вироку на підставі ст..407, 409 КПК України і визначення ОСОБА_7 покарання без позбавлення прав керування транспортними засобами

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Зарічненського районного суду від 25 травня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити в частині призначення додаткового покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3