Справа №485/1069/15-к 25.08.2015 25.08.2015 25.08.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.06.2015р., якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії Миколаївської області № 5.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
Засуджений ОСОБА_5 просить розглянути питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 від відбування покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини:
18.06.2015р. до Снігурівського райсуду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , в якій він просив суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий термін покарання.
Так, ОСОБА_5 засуджений 04.07.2008р. вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим за ст.ст. 115 ч. 1, 185 ч. 3, 70 КК України до 9 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 20.02.2008р., кінець строку 20.02.2017р.. Станом на 25 червня 2015 року невідбутий строк покарання складає 1 рік 07 місяців 25 днів.
Суд, відмовляючи в задоволенні заяви засудженого послався на те, що законною підставою для розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого є подання адміністрації установи виправної колонії відповідно до ч. 3 ст. 154 КК України, а не особиста заява засудженого.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд прийшов до наступного.
Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 04.07.2008р. вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим за ст.ст. 115 ч. 1, 185 ч. 3, 70 КК України до 9 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 20.02.2008р., кінець строку 20.02.2017р.. Станом на 25 червня 2015 року невідбутий строк покарання складає 1 рік 07 місяців 25 днів.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 не мав права особисто звертатись з клопотанням про застосування УДЗ від відбування покарання без подання адміністрації установи виправної колонії відповідно до ч. 3 ст. 154 КК України .
Однак ці висновки суду не відповідають вимогам закону
Згідно п.2 ч.1 ст.. 537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника,законного представника або органом чи установою виконання покарань.
Таким чином, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні клопотання засудженого, з посиланням на ч. 3 ст. 154 КВК України, в порушення вимог закону.
З матеріалів кримінального провадження, які були досліджені апеляційним судом, а саме із характеристики Снігурівської ВК № 5 (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_5 відбувавши покарання в кількох виправних колоніях України, а з 21.02.2014 року відбуває покарання в Снігурівській виправній колонії №5, характеризувався позитивно.
ОСОБА_5 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, з засудженими не конфліктує, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.Приймає участь у програмі « Правова освіта» яка позитивно впливає на його виправлення, відвідує церкву на території установи, бере участь у роботі самодіяльних організацій.
Проявляє соціально - корисну активність в організації їх роботи. За зразкову поведінку та ставлення до праці був двічі заохочений правами начальника установи( а.к.п. 8), а саме 10.10.2014 року та 08.01.2015 року.
Стягнень за порушення режиму після 05.09.2008 року ( погашено) не має.
Відповідно до медичної довідки колонії ОСОБА_5 на теперішній час проходить курс протитуберкульозного лікування. ( а.к.п.9)
Згідно положень ч.ч. 1,2, п.3 ч.3 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання , якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Отже, вирішуючи питання про можливість умовно - дострокового звільнення ОСОБА_5 , колегія вважає, що до останнього може бути застосовано умовно- дострокове звільнення, згідно вимог ч.1,2 п.3 ч.3 ст. 81 КК України, оскільки ставленням до праці та сумлінною поведінкою він довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 20.02.2008р., кінець строку 20.02.2017р.. Станом на 25 червня 2015 року невідбутий строк покарання складає 1 рік 07 місяців 25 днів, а на момент розгляду справи в апеляційному суді невідбутий строк покарання складає 1рік 05 місяців 25 днів, тобто він відбув три чверті призначеного судом покарання.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , оскільки останній , будучи засудженим 04.07.2008р. за умисний особливо тяжкий злочин, відбув понад три чверті покарання, призначеного судом, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З огляду на наведене апеляційна скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25.06.2015р., якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно ОСОБА_5 - скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного 04.07.2008р. вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим , звільнити умовно достроково на строк 1рік 05 місяців 25 днів.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3