В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2016 Справа №607/16986/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 14 вересня 2015 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, механіка відділення розбирально складальних робіт військової частини пп НОМЕР_1 , солдата, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, о 7 год. 30 хв. 14 серпня 2015 року не з`явившись до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) зі звільнення до 7 години 30 хвилин 18 вересня 2015 року, знаходячись за адресою: Тернопільська область. Теребовлянський район, с. Кобиловолоки, проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, вчинив нез`явлення вчасно на службу (у розташування військової частини пп НОМЕР_1 . АДРЕСА_2 ) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду.

Крім цього, ОСОБА_3 у порушення вищенаведених норм, повторно, діючи з єдиним злочинним умислом - тимчасово ухилитися під проходження військової служби у військовій частині пп НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, о 7 год. 30 хв. 21 вересня 2015 року не з`явившись до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) зі звільнення до 7 години 30 хвилин 29 вересня 2015 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, вчинив нез`явлення вчасно на службу (у розташування військової частини пп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) без поважних причин вчинене в умовах особливого періоду.

Крім цього, ОСОБА_3 , у порушення вищенаведених норм, повторно, діючи з єдиним злочинним умислом - тимчасово ухилитися під проходження військової служби у військовій частині пп НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, о 18 год. 00 хв. 12 листопада 2015 року самовільно залишивши розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до 9 години 30 хвилин 24 листопада 2015 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованих йому діянь визнав в повному обсязі.

Заявив, що він був призваний на військову службу Теребовлянським військкомісаріатом та проходив її у військовій частині пп НОМЕР_1 .

Він дійсно в період з 14 серпня 2015 року по 18 вересня 2015 року, а також з 21 вересня по 29 вересня 2015 року залишав розташування військової частини та перебував у АДРЕСА_1 , де займався вирішенням своїх особистих питань.

Крім того, в період з 12 листопада по 24 листопада 2015 року залишав розташування військової частини та перебував у АДРЕСА_1 , де також займався вирішенням своїх особистих питань.

Дозволу від командування на залишення меж військової частини не отримував.

На даний час усвідомив помилковість свого вчинку, а також бажає продовжити військову службу на сході України, щоб загладити свою провину.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій ст. 407 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, конкретні обставини провадження, обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочинів повторно та вважає за доцільне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд враховує те, що ОСОБА_3 визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, злочин вчинив вперше, його молодий вік, бажання служити на сході України, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання, а також з врахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, на нього слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчій інспекції.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1