Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/895/2015 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 1 ст. 125 КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

06. 10. 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002695 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17.03.2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС першої категорії та бойових дій, інваліда II групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.)
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 450 гривен та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривен, а всього на суму 20 450 гривен.

За цим вироком ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що 31.03.2014р., біля 09 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_2 , побачивши раніше незнайомого ОСОБА_9 , який на сусідському подвір`ї будинку АДРЕСА_3 здійснював демонтаж кріплення від паркану, під час виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязливих відносин з останнім, умисно наніс ОСОБА_9 один удар правою рукою в область ліктьового правого передпліччя та декілька ударів шифером та його уламком по голові останнього.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №787 від 02.04.2014р. у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох саден в тім`яній ділянці по лінії стріловидного шву та на 9.0 см. вище проекції вінцевого шву, одного садна на ліктьовій поверхні правого променевозап`ясткового суглоба та трьох саден на тильно-ліктьовій поверхні правого передпліччя у третині косо-вертикально, які утворилися від дії тупих предметів.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_10 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та неповноту судового слідства, просить в ході апеляційного розгляду апеляційної скарги повторно дослідити обставини, кримінального провадження в частині допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та провести дослідження та огляд СDRW диска з відеозаписом події від 31.03.2014 року (а.с. 106) у зв`язку з тим, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю та з порушенням, скасувати вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року відносно ОСОБА_10 , та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт вказує, що при винесенні вироку суд не врахував фактичні обставини кримінального провадження, що були встановлені безпосередньо в суді і які доказують невинуватість обвинуваченого, та посилається на покази свідка ОСОБА_13 , покази свідка ОСОБА_14 , дослідженим та оглянутим 02.03.2015 року в ході судового засідання СDRW диска з відеозаписом події від 31.03.2014 року на якому видно тільки обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 на відео взагалі не зафіксовано, (а.с. 106)

Крім того, апелянт вказує, що судом не дана оцінка у вироку невідповідності протоколу перегляду відеозапису від 12.05.2014 року (а.с.101-102) та протоколу перегляду відеозапису від 03.06.2014 року (а.с. 103- 104) дослідженому та оглянутому 02.03.2015 року в ході судового засідання СDRW диска з відеозаписом події від 31.03.2014 року в частині фіксування на відео потерпілого ОСОБА_9 .. Тобто судом, при винесені вироку було проігноровано ту обставину, що вказані протоколи огляду містять неправдиву інформацію (в протоколах зафіксовано факт впізнання особи у ході перегляду відео, при тому, що на відео цієї особи не зафіксовано).

Щодо неповноти судового розгляду обвинувачений вказує, що виносячи вирок суд не з`ясував цього питання, не дав належної оцінки тим фактам що є зацікавленість свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у оговорі обвинуваченого, адже між свідками і обвинуваченим існує давній конфлікт; що всіма діями потерпілого 31.03.2014 року керували свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (це зафіксовано на відео, що було надане самими свідками); на відео потерпілого взагалі не видно, не видно що обвинувачений розбиває шифер, і відео, яке знімав свідок ОСОБА_16 не містить кадрів з яких би слідувало, що обвинувачений наносить удари шифером безпосередньо потерпілому.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив скасувати вирок та ухвалити виправдувальний вирок, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого та його представника, які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 412 ч. 1 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 були допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ст. 110 п. 4 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення ( час, місце спосіб та інші обставини кримінального правопорушення).

В даному обвинувальному акті викладено лише зміст підозри, та встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_17 .

Постановлюючи вирок суд першої інстанції не звернув на дані факти увагу .

Розглядаючи справу суд першої інстанції прийняв до уваги покази свідків обвинувачення та не прийняв покази інших свідків, перегляд відеозапису події злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевагу одних доказів перед іншими, а тому колегія суддів не вправі вирішувати питання про обґрунтованість викладених а апеляційній скарзі доводів про неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Враховуючи, що вищенаведене та керуючись ст.ст. 291, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 415, 416 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 17.03.2015 року щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до Солом`янського районного суду , призначивши новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _________________