УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,
суддів ОСОБА_7. і ОСОБА_8.,

розглянувши в судовому засіданні 14 серпня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, судимого, останній раз - вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року за ч.1 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 та із застосуванням ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, ухвалою Шевченківського районного суду

м. Львова від 22.12.2010 року на підставі ст. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 1 рік 4 місяці 4 дні більш м'яким у виді виправних робіт з відрахуванням від заробітку в доход держави 20%,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року вирок щодо засудженого ОСОБА_4 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він 19 серпня 2014 року близько 21 год. 05 хв., перебуваючи в стані викликаному вживанням наркотичних засобів, керуючи автомобілем «ВАЗ-21081», рухаючись по вулиці Пасічній в напрямку до вулиці Личаківської у м. Львові, у порушення вимоги п.п. 1.5, 1.10, «а» 2.1, «б, д» 2.3, «а» 2.9, 12.3, «б» 12.9, 18.1, 18.4, дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки, здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_5, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду та із застосуванням ст. 75 КК України просить пом'якшити йому покарання. Посилається на те, що апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, не врахував його щире каяття, що він є інвалідом 3-ї групи, перебування на його утриманні матері похилого віку, яка являється інвалідом 2-ї групи та часткове відшкодування шкоди потерпілій.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність винуватості засудженого та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржується.

Як убачається із наданих копій судових рішень, апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, прийшов до висновку, що місцевий суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризувався посередньо, наявність інвалідності 3-ї групи, а також пом'якшуючі покарання обставини, на які є посилання у касаційній скарзі, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів. Окрім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_4 учинив наїзд на пішохідному переході на неповнолітню потерпілому, якій спричинив тяжкі тілесні ушкодження. Також суд 2-ї інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо неможливості перебування на утриманні ОСОБА_4 його матері.

Отже, апеляційний суд, при розгляді апеляцій засудженого та його захисника щодо суворості призначеного засудженому покарання, дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку без зміни.

Колегія суддів не знаходить підстав для пом'якшення засудженому ОСОБА_4 із застосуванням ст. 75 КК України покарання, як про це ставить питання у касаційній скарзі засуджений.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого та вважає, що у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_8 ОСОБА_7

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД

УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ

ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

вул. П. Орлика, 4а, м. Київ, 01043

;

5-2827 ск 15

Начальнику Львівської виправної колонії № 48

( для врученні під підпис засудженому ОСОБА_4.)

вул. Хуторівка, 2,

м. Львів, 79031

Відповідно до вимог ч.2 ст. 428 КПК України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4

Додаток: на арк.

Суддя ОСОБА_6

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД

УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ

ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

вул. П. Орлика, 4а, м. Київ, 01043

;

5-2827 ск 15

Начальнику Львівської виправної колонії № 48

( для врученні під підпис засудженому ОСОБА_4.)

вул. Хуторівка, 2,

м. Львів, 79031

Відповідно до вимог ч.2 ст. 428 КПК України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4

Додаток: на арк.

Суддя ОСОБА_6

14.08.2015р. ОСОБА_9