АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11/790/291/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №627/1098/13-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.152 КК України
УХВАЛА
Іменем України
01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 15.06.2015р. про повернення кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачених за ч.3 ст.152 КК України для додаткового розслідування прокурору Харківської області,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою Краснокутський районний суд Харківської області розглядаючи справу за обвинуваченням ОСОБА_8 в скоєні злочинів передбачених ст.ст.152 ч.3, 187 ч.2, 186ч.2, 190 ч.2 КК України та ОСОБА_9 за ст.153 ч.3 КК України частково задовольнив клопотання захисника про повернення справи на додаткове розслідування.

У своєму рішенні районний суд вказав, що поверненню для продовження додаткового розслідування прокурору Харківської області підлягає кримінальна справа відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачених за ч.3 ст.152 КК України.

Обґрунтовуючи своє рішення в цій частині суд першої інстанції послався на те, що ухвали від 19.06.2014р, 25.06.2014р. 13.08.2014р. та 17.09.2014 р. про привід потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 не виконані, а лише представлено пояснення, що ці особи за вказаною адресою вже не проживають.

Крім того ухвалою від 07.04.2015р. в порядку ст.315-1 КПК України органам досудового слідства було дане доручення про встановлення місця проживання потерпілої та свідка, яке також залишено без виконання.

Разом з цим районний суд вказав, що посилання на протоколи допитів потерпілої та свідка є не допустимим, а тому немає іншої можливості повно та об`єктивно дослідити обставини в справі і усунути неповноту та однобічність досудового слідства.

Не погоджуючись з наведеним рішення суду прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Так, прокурор звертає увагу на те, що суд повинен був провести судове слідство в порядку передбаченому ст.ст.290, 292, 303, 306, 308 КПК України. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вимога суду про встановлення місця проживання потерпілої та свідка не узгоджується з повноваженнями передбаченими ст.315-1 КПК України оскільки в цій нормі мова йде про слідчі дії, а не розшукові.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляції також просить скасувати ухвалу районного суду але при цьому прохає повернути всю справу на додаткове розслідування оскільки в частині його обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України суд першої інстанції не дотримується вимог процесуального закону щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора в підтримку апеляції; думку захисника про підтримку апеляції обвинуваченого; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Із закріплених ст.22, 281 КПК України положень випливає, що у випадках неповноти або неправильності досудового слідства суд зобов`язаний вживати необхідні міри для їх усунення шляхом перевірки обставин, які не з`ясовані під час досудового слідства, а також шляхом дослідження нових даних, про які стало відомо у суді. Можливість усунення в судовому засіданні неповноти або неправильності досудового слідства, визначаються у кожному випадку в залежності від того, можливості суду виконати дії, необхідні для встановлення істини по справі.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). А неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Як вбачається з ухвали суду, вказані питання не пов`язані з необхідність проведення слідчих дій, спрямованих на усунення неповноти досудового слідства в частині збору доказів, стосовно суті пред`явленого обвинувачення.

Аргументи суду першої інстанції, що начебто відсутність потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 за своїм місцем проживання позбавляють суд можливості прийняти правосудне рішення не ґрунтується на законодавстві оскільки ст.ст.306, 308 КПК України прямо регламентують такі випадки.

Доводи прокурора, що вимога суду про встановлення місця проживання потерпілої та свідка не узгоджується з повноваженнями передбаченими ст.315-1 КПК України, в якій мова йде про слідчі дії, а не розшукові суперечить вище приведеними правовими висновками суду, а тому в цій частині апеляція прокурора залишається без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлені інші процесуальні порушення допущені районним судом то доводи, викладені в апеляції обвинуваченого слід визнати надуманими.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.11, 13, 15 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України, ст.ст.362, 366, 382 КПК України (1960), колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задовольнити частково.

Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 15.06.2015р. про повернення кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачених за ч.3 ст.152 КК України для додаткового розслідування прокурору Харківської області скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Справу повернути до Краснокутського районного суду Харківської області для виконання вимог ст.354 КПК України.
Головуючий

Судді