Справа № 1-520/11р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Губко А.О.

при секретарі Голик Т.С.

за участю прокурора Афенкіної Н.М.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Якутської АР, росіянина, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

1). 23.06.2003 року Орджоникидським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі;

2). 01.07.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, 23.09.2010 звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі іспитовим строком на 3 місяці та 5 днів

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2010 року близько 02 год. 00 хв., ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в вагоні №4 електропотягу сполученням «Київ - Козятин», який знаходився на 27 колії Приміського вокзалу ст. Київ - Пасажирський, що в Солом'янському р-ні м. Києва, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_4, який в цей час відпочивав на сидінні та вирішили відкрито заволодіти його майном, вступивши між собою в злочинну змову.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи на меті заволодіння майном ОСОБА_4, підійшли до останнього, ОСОБА_3 викрав у останнього куртку, типу дублянка, якою той був накритий, вартістю 450 грн., у внутрішній кишені якої знаходились 50 гривень, паспорт та ідентифікаційний код на ім'я ОСОБА_4

Від даних дій ОСОБА_4 прокинувся і почав підводитися, і в цей момент, з метою подолання можливого опору зі сторони останнього, ОСОБА_3 наніс йому удар долонею руки в ділянку обличчя, безпосередньо по лівій щоці, а потім кулаком в ділянку носа, від чого у ОСОБА_4 відкрилась носова кровотеча.

У подальшому, ОСОБА_3 викрав кепку ОСОБА_4, вартістю 50 грн., яка знаходилась на сидінні, а ОСОБА_2 наніс удар в ділянку голови ОСОБА_4 - у тім'яну частину, і потім кулаком руки наніс удар в ділянку грудної клітки, завдавши йому фізичного болю.

Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 550 гривень, але згодом були затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та суду показав, що 11.12.2010 року він дійсно перебував в вагоні №4 електропотягу сполученням «Київ-Козятин», який знаходився на 27 колії Приміського вокзалу ст. Київ Пасажирський, де з його товаришем на імя Сергій лягли спати. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_3, який накинув на нього дублянку, для того щоб зігрітися, оскільки його куртка була холодною ,при цьому з приводу обставин придбання ним вказаної речі, нічого не повідомляв.

Невдовзі до них підійшов який чоловік, наполігши, що дублянка та картуз належать йому і вимагав повернення речей. Разом з тим, ОСОБА_3 речі не повернув, і викинув чоловіка з вагону. Повернувшись, чоловік знову вимагав повернення речей і знову ж таки був викинутий з вагону. Чи бив ОСОБА_3 чоловіка, як потім вияснилося потерпілого ОСОБА_4, йому не відомо. Після чого їх затримали працівники міліції.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, підтвердивши факт викрадення ним у потерпілого ОСОБА_4 дублянки та картуза, що мало місце 11.12.2010 року в вагоні №4 електропотягу сполученням «Київ-Козятин», який знаходився на 27 колії Приміського вокзалу ст. Київ Пасажирський. При цьому категорично заперечував факт попередньої змови з ОСОБА_2 на викрадення речей потерпілого, та факт нанесення потерпілому ударів, оскільки тільки викинув його з потягу.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у предявленому йому обвинуваченні, їх вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами.

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4, який суду показав, що 10.12.2010 року о 23 годині він зайшов в електро потяг, який знаходився на 24 колії Приміського вокзалу ст. Київ - Пасажирський, оскільки не встиг доїхати додому та вирішив там переночувати. Лігши на сидіння в вагоні №4 вказано вище потягу, поклавши під голову кепку, яка коштує 50 гривень та накрившись дублянкою, вартістю 450 грн., задрімав. У дублянці, у внутрішній кишені знаходився паспорт з ідентифікаційним кодом та 50 гривень, які знаходились в паспорті.

Прокинувся він близько 02 годині ночі, від того, що незнайомий йому чоловік, у подальшому стало відомо ОСОБА_3 забрав дублянку, у результаті чого він піднявся та сів на сидіння, і останній наніс йому удар долонею в область обличчя, безпосередньо по лівій щоці, а потім кулаком руки в область носа, від чого в нього розпочалась кровотеча. Діставши з сумки робочу куртку, одягнув її, так як замерз, витерши при цьому рукавом куртки кров, яка текла з носа.

Через 4-7 секунд інший чоловік, як потім стало відомо ОСОБА_5, наніс йому удар кулаком в область голови, безпосередньо тім'яної ділянки, а потім в область грудної клітки.

Від отриманих тілесних ушкоджень він відчував сильний фізичний біль та побіг за допомогою до машиніста, двері якого були зачинені. Повернувшись до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, почав знову вимагати повернення йому речей, однак вони почали наносити тілесні ушкодження після чого викинули його з вагону. Викликавши працівників міліції, грабіжників затримали та повернули викрадені у нього речі.

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, який суду показав, що 11.12.2010 року він знаходився на добовому чергуванні охоронником ТСК охорони залізничного вокзалу ст. Київ -Пасажирський. Близько 04 години до нього підійшли працівники міліції та запропонували бути присутнім в якості понятого, на що він погодився. В черговій частині ЛВ на ст. Київ - Пасажирський в його та в присутності іншого понятого, у чоловіка, який назвався ОСОБА_2, було виявлено та вилучено куртку типу дублянка, в яку останній був вдягнений та яку після вилучення було поміщено в синій поліетиленовий пакет з надписом чорного кольору BMV , який прошито ниткою чорного кольору та скріплено печаткою «для довідок» ЛВ на ст. Київ - Пасажирський, на якому він та інший понятий поставили свої підписи.

-аналогічними показаннями допитаного на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 (а. с. 117)

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, який суду показав, що 11.12.2010 року близько 2 години 20 хвилин, під час несення ним служби по ОГП на Привокзальній площі ст. Київ - Пасажирський разом з молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_9Г, до них звернувся ОСОБА_4, з заявою про його пограбування та побиття невідомими чоловіками в електропотязі, який знаходиться на Приміському вокзалі ст. Київ - Пасажирський.

Підійшли з потерпілим до 4 вагону вказаного ним електро потягу та зайшовши в середину, виявили групу осіб і ОСОБА_4 вказав на двох

чоловіків, на одному, з яких знаходилась його куртка, типу дублянка, а на іншому його картуз чорного кольору, які у подальшому ними були затримані та зясовані їх особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Дані громадяни були затримані та доставлені до чергової частини ЛВ на ст. Київ Пасажирський

- показаннями допитаного на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні свідка ОСОБА_10, згідно яких, 11.12.2010 року близько 02 години він знаходився в тамбурі вагону електропотягу сполученням «Київ - Козятин». Почувши якийсь гуркіт в іншому вагоні, побачив, як через 2 хвилини повз нього пробіг чоловік, який зупинився біля нього та сказав, що його побили та забрали дублянку. Побачивши, що лице ОСОБА_4 було в крові він дав йому серветку та останній пішов далі по вагонам електропотягу. Приблизно через 10-20 хвилин прийшли працівники міліції з ОСОБА_4, які почали пошук людей, які його побили та забрали речі (а. с. 118 )

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11, який суду показав, що в 2010 році він працював оперуповноваженим СКР ЛВ на станції Київ-Пасажирський і 11.12.2010 року в нічний час, перебуваючи на добовому чергуванні у черговій частині ЛВ на ст. Київ-Пасажирський проводив вилучення та огляд речей, а саме: дублянки зеленого кольору та картуза. Вилучення проводив у підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були доставлені до чергової частини працівниками міліції, які затримували їх на місці вчинення злочину.

-показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_12, яка суду показала, що вона працює на посаді слідчого в ЛВ на станції Київ-Пасажирський, і в її провадженні перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Нею було винесено постанову про визнання речовими доказами по справі викрадених у ОСОБА_4 речей, а саме: дублянки зеленого кольору та картуза чоловічого, які згодом під схоронну розписку були передані останньому.

- протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_2, де потерпілий підтвердив свої покази, та вказав на ОСОБА_2 як на особу, яка викрала в нього речі та побила. (а. с. 66-68)

- протоколом очної ставки між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3, де потерпілий підтвердив свої покази та вказав на ОСОБА_3 як на особу, яка викрала в нього речі та побила (а. с. 62-68)

- протоколом огляду вилучених речових доказів від 12.12.2010 року, згідно якого була оглянута куртка, типу дублянка, зеленого кольору, кепка чорного кольору та куртка жовтого кольору (а. с. 30, 36)

- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів, а саме: куртка, типу дублянка, зеленого кольору, кепка чорного кольору та куртка жовтого кольору (а. с. 35, 41)

- висновком комплексної стаціонарної судово психолого - психіатричної і наркологічної експертизи на ОСОБА_2, АКТ №75 від 17 лютого 2011 року, згідно якого «в настоящее время ОСОБА_13 обнаруживает эмоционального и неустойчивого расстройства личности, импульсивный тип, и по своему психическому состоянию может осознавать свои действия и руководить ими, в применении к нему принудительных мер медицинского характера не нуждается, может находится в местах лишения свободы» (а. с. 103-106)

Таким чином, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними і допустимими і приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_2 своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, а ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України

З урахуванням вищевикладеного суд критично розцінює доводи підсудного ОСОБА_2 щодо його непричетності до інкримінованого йому злочину з тих мотивів, що саме ОСОБА_3 приніс йому дублянку та вкрив, коли останній спав і обставин придбання ним дублянки він не знає, та доводи ОСОБА_3 щодо викрадення саме ним майна потерпілого ОСОБА_4 без змови з ОСОБА_2, розцінюючи як обрану кожним з них лінію свого захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності в подальшому за скоєний ними злочин.

Крім того, доводи підсудних спростовуються зібраними по справі доказами, показаннями самого потерпілого, свідків та іншими доказам, які суд приймає до уваги та вважає їх правдивими, оскільки вони послідовні і узгоджуються як між собою, так і з іншими зібраними по справі доказами, і судом не встановлено доказів щодо обмови підсудних.

Призначаючи підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких, особу кожного з них, раніше не судимого ОСОБА_3, який негативно характеризується за місцем проживання (а. с. 157), ніде не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею, раніше судимого за аналогічні злочини ОСОБА_2, який негативно характеризується за місце проживання (а. с. 155), ніде не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею, відношення підсудних до скоєного злочину, роль кожного з підсудних та конкретні обставини при вчиненні кожним із них злочинів, більш активну ОСОБА_2 та менш активну ОСОБА_3, думку потерпілого і вважає, що їх виправлення та перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, однак не на максимальний строк.

Обставин, що помякшують покарання підсудних в силу ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних в силу ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Крім того, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_2 був засуджений 01.07.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 23.09.2010 року з місць позбавлення волі умовно-достроково за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області на підставі ст. 81 КК України на невідбутий строк 3 місяці 5 днів і в період невідбутої частини покарання вчинив даний злочин.

Тому, на підставі ст.71 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання:

ОСОБА_3 4 (чотири) роки шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2 5 (пять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 01.07.2008 року і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання 5 (пять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відраховувати з 11.12.2010 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженими в той же строк з моменту отримання ними його копії.

Суддя: