У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівки Завитинського району Амурської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1147,21 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 лютого 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 січня 2014 року приблизно о 20.00 год. у стані алкогольного сп`яніння поблизу господарства АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин у процесі бійки з ОСОБА_7 умисно ударив останнього невстановленим слідством гострим колючо-ріжучим предметом у живіт, чим заподіяв потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду в цьому суді внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме через ненадання учасникам судового провадження права виступити в судових дебатах, а обвинуваченому права виступити з останнім словом. Крім того, прокурор указує на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник та засуджений наводять доводи про необґрунтованість касаційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу частково щодо істотного порушення вимог ст. 405 КПК, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_6 подали на вирок місцевого суду апеляційні скарги, в яких порушували питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження внаслідок недоведеності вчинення ОСОБА_6 вказаного у вироку кримінального правопорушення. Апелянти зазначали про неповноту судового розгляду кримінального провадження, невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Зокрема, обґрунтовуючи свої доводи, захисник та засуджений посилались на те, що: висновок суду про наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_7 про наявність між ним та ОСОБА_6 неприязних відносин, для з`ясування яких потерпілий викликав обвинуваченого на розмову, маючи намір побити останнього. При цьому апелянти звертали увагу суду на те, що потерпілий попередньо зняв куртку, щоб йому було зручніше битися, а ОСОБА_6 лише захищався від нападу. Також в апеляціях наголошувалося на тому, що не було знайдено знаряддя вчинення злочину та слідів крові на одязі ОСОБА_6 , хоча останній був затриманий у той же вечір і весь його одяг було надано на експертизу. Захисник засудженого, крім іншого, вказував на порушення вимог кримінального процесуального закону, які позбавили його та обвинуваченого можливості здійснювати ефективний захист.

Суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 419 КПК не навів переконливих мотивів для спростування цих доводів захисту, формально навів в ухвалі докази, які місцевий суд поклав в основу вироку, проте не дав жодної оцінки висновкам цього суду. Натомість апеляційний суд зазначив, що посилання засудженого та його захисника на те, що ОСОБА_6 не спричиняв потерпілому вказаного у вироку тілесного ушкодження, спростовується наведеними доказами винуватості засудженого. Переконливих мотивів на підтвердження такого висновку суд апеляційної інстанції не навів.

При цьому апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження за апеляціями засудженого та захисника, які просили скасувати вирок місцевого суду внаслідок невідповідності його висновків фактичним обставинам справи, у судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК не з`ясував у апелянтів, яким чином суд апеляційної інстанції повинен перевірити законність вироку суду першої інстанції (процесуальні аспекти вирішення поставленого питання) та якими мають бути шляхи реалізації вимог, що містяться в цих апеляціях.

Крім того, слушними є доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, про порушення судом апеляційної інстанції вимог ч. 1 ст. 405 КПК.

Відповідно до наведених вимог закону апеляційний розгляд має здійснюватися згідно з правилами розгляду провадження в суді першої інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу. Положеннями статей 364, 365 КПК передбачено право учасників кримінального провадження виступити в судових дебатах, а також право обвинуваченого виступити з останнім словом.

Із журналу судового засідання та аудіозапису судового процесу в апеляційному суді вбачається, що учасникам судового процесу не було надано права виступити в судових дебатах, а обвинуваченому з останнім словом, що є порушенням прав учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду апеляційної інстанції було постановлено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона не відповідає ст. 419 КПК, є необґрунтованою й невмотивованою, тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а справа призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду апеляційному суду слід ретельно й належним чином перевірити усі доводи, наведені в апеляційних та касаційній скаргах, дати їм правову оцінку й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2