Справа № 643/7788/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2015 року Московський районний суд м.Харкова у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003189 від 21 червня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, не одруженого , з середньою освітою, не працюючого , раніше судимого : 1) 24.12.2004 р. Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185. 75 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки

2) 15.03.2008 року Московським районним судом м.Харкова за ст.185 ч.2, ст.186 ч.1,2, ст.309, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі ,

3) 18.10.2013 р. Київським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185,75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України;

ВСТАНОВИВ :

20 червня 2014 року , приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні торгівельного павільйону ТОВ «Посад» , що розташований за адресою м.Харків, вул. Академіка Павлова, 160 побачив , що за прилавком знаходяться грошові кошти , після чого вирішив ними заволодіти. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна , повторно, діючи умисно , із корисливих мотивів , ОСОБА_4 попросив реалізатора ОСОБА_5 принести йому алкогольний напій для продажу, тим самим відволік її увагу від ящику столу, де зберігалися грошові кошти . Далі, ОСОБА_4 скориставшись тією обставиною, що ОСОБА_6 вийшла до іншого приміщення павільйону та не спостерігала за його злочинними діями, шляхом вільного доступу взяв з-під прилавку грошові кошти у сумі 6012 грн., після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим з власним розсудом.

Таким чином, протиправними та незаконними діями ОСОБА_4 потерпілому ТОВ «Посад» було спричинено матеріальну шкоду у сумі 6012 грн.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, показав, що дійсно сталося так , що він не мав грошей та вирішив скоїти крадіжку

Вказав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним злочину вірно відображені. У вчиненому щиро кається, обіцяє у майбутньому правопорушень не вчиняти.
Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, пояснюють мотив вчиненого, підстав для самообмови судом не встановлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого та інших учасників процесу. Тому, враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, окрім письмових доказів та даних, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Потерпіла ОСОБА_7 просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити її цивільний позов , стягнути на користь ТОВ « Посад» матеріальну шкоду у розмірі 6012 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 доведена повність, його дії кваліфіковані вірно за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до злочину середньої тяжкості; особу винного, який раніше судимий те, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, посередньо характеризується за місцем проживання та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд враховує щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, в червні 2014 року, тобто в період відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2013 року, відповідно до якого він звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на два роки з встановленим іспитовим строком два роки, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд застосовує положення ст. 71 КК України, враховуючи при цьому, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків , суд враховує положення ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту положення ч. 3 ст. 78 КК України, відповідно до якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, змісту роз`яснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки це э недопустимим.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Що стосується заявленого цивільного позову, суд залишає його без розгляду, оскільки у позовній заяві не вказано реквізитів ТОВ « Посад», на які повинна бути стягнута сума у відшкодування шкоди .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2013 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців .
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді утримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя