359/8144/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

сторона обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 (під час останнього слова обвинуваченого)

потерпіла - ОСОБА_6 , її представник ОСОБА_7 ,

сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борисполя Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.125 КК України та ч.2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
1. 04.10.2014, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_8 разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , перебували за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у останніх виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії носять незаконний характер, діючи умисно та з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , перебуваючи в коридорі будинку, підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей момент проходила по коридору та наніс їй приблизно 5 хаотичних ударів в голову, від яких ОСОБА_6 впала на підлогу. Після цього ОСОБА_8 руками схопив ОСОБА_6 за руки і зап`ястя та застосовуючи фізичну силу потягнув її до спальної кімнати. Перебуваючи в спальній кімнаті ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_6 на ліжко, в результаті чого вона опинилась в лежачому положенні на спині на краю ліжка, ноги останньої були зігнуті в колінних суглобах та звисали з ліжка, а ОСОБА_8 поставив коліно правої ноги на ліжко та нахилив тулуб над ОСОБА_6 . Потім, ОСОБА_8 правою рукою схопив ОСОБА_6 за шию та душив, а лівою рукою тримав останню і не давав їй можливості звільнитись від нього. Перебуваючи у вищевказаному положенні, ОСОБА_8 лівою рукою схопив ОСОБА_6 за шию та тримав її, а правою рукою зжатою в кулак наніс, не менше 5 ударів в лобову частину голови та скроні ОСОБА_6 .. Остання намагалась чинити опір, а тому ОСОБА_8 правою рукою схопив ОСОБА_6 за руки та тримав їх, а лівою рукою зжатою в кулак наніс один боковий удар в ліву частину носу ОСОБА_6 , від чого у останньої почала йти кров. Після цього ОСОБА_8 відпустив її та відійшов від ліжка, а коли ОСОБА_6 встала з ліжка і направилась до ванної кімнати, відчинивши двері ванної кімнати, до неї ззаду підійшов ОСОБА_8 та наніс один удар ногою в нижню частину спини ОСОБА_6 .. Від даного удару вона впала та втратила свідомість. Відповідно до висновку експерта № 28 від 05.02.2015 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, за своїм характером вказане тілесне ушкодження тягне розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 день, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину не визнав в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням злочині, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не погодився із встановленими фактичними обставинами вчинення злочину, цивільний позов потерпілої не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що дійсно 04.10.2014 року близько 17 години 30 хвилин він повернувся додому за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Зайшовши до будинку, ОСОБА_10 почала агресивно кричати на нього, виражалася нецензурною лайкою в його бік перед дитиною, на що він зробив їй зауваження. Конфлікт між ними виник у зв`язку із тим, що він не відповідав на її телефонні дзвінки. Як стверджує обвинувачений, продовжуючи кричати, потерпіла почала на нього нападати та подряпала його спину нігтями. Він, в свою чергу, відштовхнув її, а вона, спіткнувшись, вдарилася обличчям, зокрема носом, об дерев`яну раму дверей і впала лівим боком на підлогу. Коли ОСОБА_6 підвелася та пішла до ванної кімнати, він залишався біля дитини, пропонував потерпілій допомогу, але вона відмовилася та почала викликати швидку допомогу. На цьому конфлікт фактично закінчився. Як стверджує обвинувачений, будь-яких ударів ОСОБА_6 він не наносив. Наступного дня їй зробили невдалу операцію на обличчі. Він знову запропонував їй свою допомогу, на що потерпіла погодилася, у зв`язку із чим, він домовився з необхідним лікарем про лікування, оплатив медичні послуги у лікарні, в результаті чого їй зробили повторну вдалу операцію на обличчі.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_8 не визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його вина підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 04.10.2014 року близько 17.30 годин вона та ОСОБА_8 перебули вдвох вдома за адресою АДРЕСА_1 . Сина ОСОБА_11 дома не було, оскільки він перебував у бабусі. Вона виконувала роботу по господарству, а ОСОБА_8 відпочивав на дивані, дивлячись телевізор. В якийсь момент він взяв її телефон та почав переглядати зміст. Коли вона проходила по коридору, ОСОБА_8 раптово накинувся на неї ззаду, хватаючи останню за руки, за плечі, наніс близько п`яти ударів по голові, внаслідок чого остання опинилася на підлозі. Після цього він схопив її за руки, зап`ястя, та виражаючись нецензурними словами і застосовуючи фізичну силу потягнув її до спальної кімнати. У спальні він штовхнув її на ліжко. Перебуваючи у лежачому положенні на спині на краю ліжка, ноги останньої звисали з ліжка, а він поставив коліно своєї правої ноги на ліжко та нахилився над нею. Потім правою рукою він схопив її за шию, почав душити, а лівою рукою тримав останню, не даючи можливості звільнитися. Далі він лівою рукою схопив її за шию та правою рукою зжатою в кулак наніс декілька ударів в область верхньої губи, в лобову частину голови, скроні. Після цього він кулаком руки наніс один боковий удар в ліву частину носу, від чого вона відчула сильний біль, почувся хрускіт, з носу потекла кров. Обвинувачений, побачивши це, відпустив її та відійшов від ліжка. Вона встала та направилися до ванної кімнати. Але як тільки вона відчинила двері ванної кімнати, до неї ззаду підійшов ОСОБА_8 та наніс ще один удар ногою в область нижньої частини спини. Від цього удару потерпіла впала та втратила свідомість. Прийшовши до тями, вона почала змивати з себе кров, прибирати сліди крові у ванній кімнаті. На її запитання за що він її побив, обвинувачений відповів, що через ревнощі до її керівника по роботі, оскільки прочитав смс-повідомлення у її телефоні. Через деякий час він пішов з будинку, а вона залишилася вдома сама. Цього ж дня вона поїхала до лікарні, але потрібного лікаря не знайшла. Вранці наступного дня вона знову поїхала до лікарні, де їй зробили операцію на носі. У лікарні вона знаходилася на протязі трьох днів, але операція не дала позитивного результату, а тому вона звернулася за допомогою до ОСОБА_8 . Він домовився з необхідним лікарем про лікування, оплатив медичні послуги у лікарні, в результаті чого їй зробили повторну операцію на обличчі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила, що вона доглядає за дитиною сторін і одного разу їй зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що у неї з ОСОБА_8 виник конфлікт, в результаті якого він зламав їй ніс, а тому у зв`язку із необхідністю проходження стаціонарного лікування попросила на певний період доглянути їх дитину, на що свідок погодилася. Наступного дня вона разом із обвинуваченим та його сином ОСОБА_11 поїхали до лікарні провідати ОСОБА_6 . По дорозі в автомобілі ОСОБА_8 пояснив, що не знає як могло статись, послався на свою емоційність, нестриманість, національність. У лікарні він був деякий час, а потім уїхав у справах. Також, до ОСОБА_6 у лікарню приїздили її сестра та мати.

Свідок ОСОБА_13 (сестра потерпілої) в суді показала, що в минулому році вона зі своєю матір`ю дійсно їздила до ОСОБА_14 у лікарню, де остання розповіла їм про те, що ОСОБА_8 її сильно побив та кулаком вдарив по носу, внаслідок чого вона опинилась у лікарні. Також, свідок зазначила, що між потерпілою та обвинуваченим неодноразово виникали сімейні конфлікти. Під час телефонних розмов потерпіла їй розповідала, що обвинувачений під час сварки бив її по спині, у живіт.

Свідок ОСОБА_15 (мати потерпілої) в судовому засіданні показала, що її дочка по телефону неодноразово розповідала їй про сімейні сварки, які відбувалися між нею та ОСОБА_8 . Ввечері 04.10.2014 року ОСОБА_6 зателефонувала їй та розповіла, що ОСОБА_16 її сильно побив, зламав ніс, а також, що від його ударів вона впала на підлогу та забила спину. Також, свідок підтвердила, що разом із дочкою - ОСОБА_13 вона відвідувала потерпілу у лікарні і запитавши обвинуваченого навіщо він її побив, останній відповів, що він дійсно винуватий, але не знає як це могло трапитись.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, вона перебуває у сусідських відносинах із сторонами, що 04.10.2015 року до неї прийшов ОСОБА_8 та розповів, що побився із ОСОБА_6 . Через декілька днів ОСОБА_8 знову завітав до неї та повідомив, що ОСОБА_6 лежить у лікарні. Потім, через деякий час ОСОБА_6 повернулася з лікарні додому та розповіла як ОСОБА_8 зламав їй ніс, в результаті чого вона потрапила до лікарні.

Також, вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується наступними документами: протоколом від 31.01.2015 року про прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення, в якому потерпіла зазначила, що обвинувачений 04.10.2014 року за місцем проживання наніс їй тілесні ушкодження; медичною довідкою від 04.10.14 № 242 Бориспільської ЦРЛ, яка підтверджує, що ввечері 04.10.2014 року ОСОБА_6 зверталась до травматолога, яким був поставлений діагноз перелом кісток носу; випискою з історії хвороби № 105485/960, з якої вбачається, що ОСОБА_6 дійсно знаходилась в «Київській обласній клінічній лікарні» з 05.10.2014 по 20.10.2014 року з переломом кісток носу зі зміщенням, що їй зробили операцію; протоколом проведення слідчого експерименту від 19.06.2015 року з фотоілюстраціями, відповідно до якого слідчий разом із потерпілою та у присутності понятих шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події перевірив та уточнив відомості які мають значення для справи. Під час слідчого експерименту потерпіла детально розповіла та за допомогою статиста показала механізм нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень 04.10.2014 року.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України також підтверджується висновками експертів. Так, згідно висновку експерта № 28 від 31.01.2015 року вбачається, що у ОСОБА_6 малось тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням кісткових уламків. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, не виключається спричинення даного тілесного ушкодження «кулаками рук, ногами». Тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням за своїм характером тягне розлад здоров`я на строк понад 6 днів, але не менше ніж 21 день і за своєю ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до висновку експерта № 109д від 20.08.2015 року встановлено, що у ОСОБА_6 малось ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя, забою м`яких тканин куприка. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6, але не менше ніж 21 день і за своєю ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, судом визнається доведеним, що ОСОБА_8 вчинив умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто він вчинив злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України. Таку кваліфікацію його дій суд вважає правильною. При цьому, суд відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності у справі доказів на підтвердження механізму нанесення обвинуваченим ударів в обличчя потерпілої. Надані в суді показання обвинуваченого по епізоду заподіяння ним потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, повністю спростовуються зібраними у справі доказами, а саме показаннями потерпілої та допитаних в судовому засіданні свідків, медичними документами, висновками експертів, а також протоколом проведення слідчого експерименту.

2. Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він вчинив умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, тобто скоїв ще одне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України за таких обставин. 27.04.2015, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_6 повернулась до місця проживання, так як у останньої не було ключів від вхідних дверей, тому вона постукала, двері їй відчинив колишній чоловік ОСОБА_8 , який спільно проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Побачивши свою колишню дружину ОСОБА_8 почав нецензурною лайкою виражатись в бік ОСОБА_6 , в цей час у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останній. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 вийшов на вулицю, зачинив двері будинку та схопив ОСОБА_6 правою рукою за шию, а лівою рукою почав штовхати останню, при цьому виражався нецензурною лайкою. Так як ОСОБА_6 намагалась відійти від ОСОБА_8 та почала повертатись в лівий бік, в той час як останній штовхав її, тому ОСОБА_6 перекрутилась та впала на коліна, при цьому опинилась в напівзігнутому положенні, обличчям направлена до бетонного покриву, а правий та лівий лікті останньою впирались в бетонний покрив. Коли ОСОБА_6 перебувала у вищевказаному положенні, ОСОБА_8 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_6 ззаду та почав наносити удари ногами в нижню внутрішню частину лівої ноги, праву зовнішню частину бедра, ліву частину тулуба (неподалік нижньою частини ребра) потерпілої. Після цього ОСОБА_8 пішов до середини будинку, при цьому зачинив двері будинку за замок. Відповідно до висновку експерта № 82 від 14.05.2015 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та садна спини, правого стегна лівої гомілки правого ліктьового суглобу та обох колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказане формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 , суд визнає недоведеним, а тому в цій частині ОСОБА_8 слід виправдати, тому що не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, з огляду на наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину за даним епізодом не визнав та показав, що 27.04.2015 року близько 23.00 години ОСОБА_6 прийшла додому в стані алкогольного сп`яніння. В цей час він з нянею та сином ОСОБА_11 перебували вдома. Почувши, що потерпіла голосно почала ломитися в будинок, він підійшов до вхідних дверей будинку, відчинив їх та наказав, щоб вона у такому вигляді не заходила в будинок. Він не хотів, щоб няня бачила ОСОБА_6 у п`яному вигляді. У відповідь на це, потерпіла лівою рукою тримаючись за ручку двері почала їх відкривати, а він, в свою чергу, почав тягнути двері на себе. Перетягуючи двері, ОСОБА_6 правою рукою намагалася його ударити, а тому в якийсь момент він відпустив двері, внаслідок чого потерпіла, зробивши декілька кроків назад, впала на підлогу колінами на лікті. Зачинивши двері, він підійшов до потерпілої, спробував їй допомогти, але вона почала кричати, виражатися нецензурною лайкою в його бік та наносити йому подряпини. Не дивлячись на це, він примусово її підняв та залишивши її на тому ж місці пішов у середину будинку.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 27.04.2015 року вона дійсно близько 23.00 годин повернулась додому, проте завчасно попереджувала няню. Оскільки у неї не було ключів від вхідних дверей, вона постукала, двері їй відчинив ОСОБА_8 . Останній розпочав нецензурною лайкою виражатися в її бік та накинувся на неї з кулаками. Однією рукою він схопив її за шию, а іншою почав відштовхувати від дверей. В якусь мить він рукою штовхнув її, в результаті чого вона, зробивши крок назад, перекрутилася та впала на коліна. ОСОБА_8 підійшов до неї ближче та наніс удари ногою в стегно, нижню частину лівої ноги та тулуба. Ударів було приблизно чотири. Двері будинку були весь час відкриті, в будинку була няня, яка все чула. Потім ОСОБА_8 зайшов до будинку та зачинив двері на замок. Вона, в свою чергу, підвелася та пішла до будинку матері ОСОБА_8 , яка проживала поруч. Через декілька хвилин вона побачила на вулиці няню, яка вийшла з їхнього будинку, підійшла до неї та з її телефону викликала міліцію. Коли приїхала міліція ОСОБА_8 відчинив двері будинку та пішов спати, а вона, в свою чергу, викликавши таксі, поїхала до лікарні.

Водночас, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 (мати обвинуваченого), показала, що її будинок знаходиться поруч із будинком в якому проживає її син разом із потерпілою, на відставні приблизно 25 м. А тому все що відбувалось біля будинку пізно ввечері 27.04.2015 року вона бачила на власні очі. Так, знаходячись на вулиці біля свого будинку, надавши своїм працівникам посуд, вона побачила ОСОБА_6 , яка близько 23.00 годин підійшла до будинку сина по АДРЕСА_1 . Вона почала голосно стукати в двері руками та ногами. Через деякий час ОСОБА_19 відчинив двері, поставив ногу між порогом будинку та дверми і між ними почалася сварка із перетягуванням вхідних дверей. ОСОБА_8 тягнув двері на себе, а ОСОБА_6 , тримаючись правою рукою, тягнула на себе. В якийсь момент ОСОБА_8 відпустив двері, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на коліна на бетонне покриття. Обвинувачений підійшов до потерпілої, допоміг їй піднятись та зайшов до будинку. Вона також підійшла до ОСОБА_6 та запропонувала допомогу, але остання не хотіла спілкуватися, від допомоги відмовилася, дістала телефон та викликала міліцію. Як стверджує свідок, жодних ударів обвинувачений потерпілій не завдавав, а навпаки намагався допомогти.

Свідок ОСОБА_20 по епізоду нанесення 27.04.2015 року легких тілесних ушкоджень показала, що 27.04.20015 року вона перебувала за місцем проживання ОСОБА_6 , допомагала доглядати сина. Вдома також перебував ОСОБА_8 . Близько 21.00 години їй зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що вона відпочиває з подругою у ресторані «Стара Прага», а тому затримається та попросила вкласти спати сина ОСОБА_11 та її дочекатися. Пізніше свідок почула, що ОСОБА_8 також телефонував до ОСОБА_6 та в грубій формі спілкувався з останньою. Через деякий час, перебуваючи в кімнаті з дитиною, вона почула стукіт дверей та зрозуміла що щось відбувається. Через пару хвилин почула, що двері зачинилися і до будинку зайшов ОСОБА_8 . Вона вийшла з кімнати та запитала у нього чи може вона бути вільною, на що він надав дозвіл. Вона, одягнувшись, вийшла на вулицю і біля будинку матері ОСОБА_8 побачила потерпілу та матір ОСОБА_8 . Вона підійшла до них і ОСОБА_6 повідомила, що хвилюється за сина ОСОБА_11 та хоче викликати міліцію. Після цього ОСОБА_6 викликала міліцію, а вона пішла додому.

Свідок ОСОБА_17 по епізоду нанесення 27.04.2015 року легких тілесних ушкоджень показала, що якось ввечері до неї прийшла емоційно збуджена ОСОБА_6 та попросила в неї переночувати, пояснивши, що вона повернулася пізно додому і з ОСОБА_8 через ревнощі відбувався черговий конфлікт. В той вечір свідок не чула з вулиці криків, хоча поруч проживає та не бачила на потерпілій ніяких тілесних ушкоджень, одяг на ній був цілий. Вона дозволила ОСОБА_6 переночувати.

Таким чином, показаннями обвинуваченого та допитаного в суді свідка ОСОБА_18 повністю спростовуються показання потерпілої щодо нанесення 27.04.2015 року ОСОБА_8 їй легких тілесних ушкоджень. З цих підстав відкидається як доказ обвинувачення долучені до справи протоколи про прийняття заяви про вчинене правопорушення та проведення з потерпілою слідчого експерименту від 19.06.2015 року, оскільки вони ґрунтується лише на її показаннях. Свідок ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_17 , на відміну від свідка ОСОБА_18 , безпосередньо очевидцями подій, які відбулись 27.04.2015 року, не були. Свідок ОСОБА_20 лише підтвердила, що чула стукіт дверей та після того, як вийшла на вулицю побачила потерпілу та матір обвинуваченого. При цьому, про наявність на потерпілій якихось тілесних ушкоджень, тощо даний свідок не вказала. Також, відносно нанесення потерпілій тілесних ушкоджень не повідомив і свідок ОСОБА_17 .

Як вбачається із висновку експерта № 82 від 14.05.2015 року на потерпілій виявлені синці та садна спини правого стегна лівої гомілки правого ліктьового суглобу та обох колінних суглобів. Виявлені тілесні ушкодження спричинені тупим предметом, могли виникнути внаслідок численних ударів ногами та кулаками в область торсу та спини, за давністю можуть відповідати вказаному строку і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта № 110д від 20.08.2015 року у ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження у вигляді синців та саден спини правого стегна лівої гомілки правого ліктьового суглобу та обох колінних суглобів. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, могли виникнути обставин викладених в протоколі слідчого експерименту від 19.06.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 . Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищевказані висновки експертів підтверджують факт наявності у потерпілої на момент експертного дослідження тілесних ушкоджень. Водночас, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їх наніс саме обвинувачений за обставин викладених в обвинувальному акті матеріали справи не містять. При цьому, перша експертиза була розпочата через декілька днів після подій, що мали місце біля будинку обвинуваченого - 05.05.2015 року, а наступна - після проведення з потерпілою слідчого експерименту.

Суд звертає увагу, що провівши по епізоду нанесення 27.04.2015 року легких тілесних ушкоджень з потерпілою слідчий експеримент, в порушення принципу рівності та змагальності (ст.. 10, 22 КПК) після допиту ОСОБА_8 в статусі підозрюваного з ним не було проведено вищевказаної слідчої дії. При цьому, не дивлячись на письмову заяву підозрюваного про залучення до участі у справі захисника від 17.08.2015, постанову слідчого від 18.08.2015 про залучення захисником ОСОБА_21 , заяву ОСОБА_8 від 17.08.2015 р. про перенесення його допиту через неявку захисника, а також відмову останнього давати показання з посиланням на ст.. 63 Конституції України, відібравши в нього заяву, в порушення принципу забезпечення права на захист (ст..20 КПК) слідчий все-таки допитав підозрюваного без захисника (протокол від 25.08.2015) та цього ж дня повідомив про завершення досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України).
Повно і всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ сторони обвинувачення та сторони захисту, суд вважає, що стороною обвинувачення не подано достатньої кількості належних та допустимих доказів на підтвердження наявності в діяннях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме об`єктивної сторони даного злочину (діяння спрямованого на заподіяння легкого тілесного ушкодження). Таким чином, ОСОБА_8 слід виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, суд виходить з того, що у відповідності до ст. 12 КК України злочин є невеликої тяжкості. Раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується за місцем проживання позитивно, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра. На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2014 року шлюб між ним та потерпілою розірвано. Має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його майновий стан, позицію потерпілої, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення із ОСОБА_8 моральної шкоди, суд виходить з того, що у відповідності до статті 1167, 1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було заподіяно потерпілій душевних страждань, з урахуванням їх характеру, обсягу моральних страждань, тривалості та тяжкості вимушених змін у житті потерпілої, приймаючи до уваги оплату обвинуваченим усіх необхідних витрат пов`язаних із лікуванням та здійснення медичної операції потерпілій, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди лише в розмірі 10000 грн. В решті позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374 КПК України, ч. 2 ст.125 КК України, ч. 1 ст.125 КК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В решті вимог відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1