Єдиний унікальний номер 725/3584/15-к
Номер провадження 1-кп/725/159/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.06.2015 року за №0000887 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 29.04.2011 р Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2 та 185 ч. 3 КК України до 4-х років позбавлення волі,
увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 в червні 2015 року вчинив замах на крадіжку чужого майна при наступних обставинах:
Так, 21.06.2015 року о 04:50 годині ОСОБА_5 , перебував поблизу будинку №13, по вулиці Жванецькій м. Чернівці. В цей час у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, шляхом демонтажу вікна та захисних металевих прутів вікна, проник до підвального приміщення вищезазначеного будинку. Оглянувши підвальне приміщення будинку, з метою виявлення цінних речей, ОСОБА_5 виявив 11 ліхтарів освітлення, вартістю по 241,36 гри. за кожен, на загальну суму 2654,96 грн. та для доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно, склав на покривало та в подальшому викрав майно яке належить ОСОБА_6 . У подальшому, ОСОБА_5 , разом із викраденими 11 ліхтарями, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, при цьому, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у інше приміщення, тобто доведення злочину до кінця. Однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі - був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково. Вказував на те, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах ним було вчинено крадіжку. Однак, при цьому не погодився з кваліфікацією його дій за ч.3 ст.185 КК України, оскільки умислу на вчинення злочину з проникненням у інше приміщення у нього не було. Він мав намір тільки переночувати у вказаному приміщенні, однак побачивши ліхтарі вирішив їх викрасти. Також вказував, що оцінив їх по 100 грн. за кожен.

Суд вважає, що факт скоєння злочину та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій, не зважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, стверджується наступними доказами:
Показами свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що біля 3 років він приглядає за будинком, з якого було вчинено крадіжку, так як з власниками в дружніх стосунках і останні там не проживають. Пояснив, що 25.06.2015 року біля 5 години до нього подзвонили з ДСО, оскільки у нього зберігались ключі від помешкання. По приїзді він побачив 3 машини з працівниками міліції та обвинуваченого, якого виводили з гаража.

Показами свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що 25.06.2015 р. він виконував свої обов`язки в ДСО. Їм повідомили про вчинення крадіжки і по приїзді вони виявили обвинуваченого, який складав ліхтарі на покривало. При затриманні обвинувачений просив його відпустити, пояснював свої дії складним матеріальним становищем та хворобою матері.

Показами свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що 25.06.2015 р. він разом з напарником ОСОБА_8 виконував свої обов`язки в ДСО. Їм повідомили про вчинення крадіжки і по приїзді вони блокували об`єкт і виявили обвинуваченого, який складав ліхтарі на покривало. При затриманні обвинувачений просив його відпустити, пояснював свої дії складним матеріальним становищем та хворобою матері.

Показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що був присутнім при проведенні слідчого експерименту, і при цьому обвинувачений на місці показав, як проник до помешкання з метою викрадення майна. При цьому зазначав, що будь-яких порушень прав обвинуваченого ним не було помічено

Показами свідка ОСОБА_11 , який суду дав аналогічні покази свідка ОСОБА_10 .

Крім показів свідків, вина обвинуваченого у вчиненні замах на крадіжку чужого майна, що поєднана з проникненням в інше приміщення підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом:

-протоколом огляду місця події від 21.06.2015 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого, в присутності понятих було оглянуто будинок АДРЕСА_2 , з якого ОСОБА_5 було вчинено замах на крадіжку (а.с.4-10);

-протоколом огляду речей від 21.06.2015 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого в присутності понятих було оглянуто 11 промислових світильників, які виявлені та вилучені під час огляду місця події 21.06.2015 р. при спробі ОСОБА_5 їх викрасти з приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.11-12);

-протоколом огляду речей від 21.06.2015 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого в присутності понятих було оглянуто покривало, яке виявлено та вилучено під час огляду місця події 21.06.2015 р. при спробі ОСОБА_5 викрасти ліхтарі з приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.15-16);

-протоколом добровільної видачі від 21.06.2015 року, в ході якого в присутності понятих ОСОБА_5 було добровільно видано ліхтарик, робочі рукавички та металевий ніж (а.с.18);

-протоколом огляду речей від 21.06.2015 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого в присутності понятих було оглянуто ліхтарик, робочі рукавички та металевий ніж, які ОСОБА_5 було добровільно видано (а.с.19-20);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.06.2015 року, з фото таблицями до протоколу, в ході якого в присутності понятих та захисника, ОСОБА_5 було відтворено обставини вчиненого ним замаху на крадіжку з приміщення по АДРЕСА_2 (а.с.23-27);

-висновком експерта №546-а від 18.08.2015 року, з якого вбачається, що залишкова вартість промислових світильників марки «ГПП 01» з врахуванням відсоткового зносу станом на 21.06.2015 року могла становити 241, 36 грн. за 1 шт, за 11 2654,96 грн. (а.с.136-140)

Суд вважає, що клопотання захисника з приводу недопустимості доказів: протоколу огляду місця події та протоколу проведення слідчого експерименту є необґрунтованим та задоволенню не підлягає і відповідно до ст. 86 КПК України дані докази визнаються судом допустимими.

Посилання захисника в своєму клопотанні на порушення прав потерпілої особи є необґрунтованим, так як остання добровільно передала ОСОБА_7 ключі від помешкання для догляду за її власністю на час її відсутності. Крім того, потерпіла під час розгляду справи не зверталась до правоохоронних органів та до суду з приводу порушення її прав як власника помешкання.

Посилання захисника на недопустимість доказу у зв`язку з відсутністю в якості понятих при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , спростовується їх показами в якості свідків під час слухання справи.

Органом досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками складу злочину передбаченого за ч. 2 ст.15, ч. 3. 185 КК України, як замах на крадіжку чужого майна, що поєднана з проникненням у інше приміщення.

Суд вважає зазначену кваліфікацію протиправних дій обвинуваченого вірною, оскільки відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Таким чином, аналізуючи всі наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст.15, ч. 3. 185 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив замах на крадіжку чужого майна, що поєднана з проникненням у інше приміщення, за вказаною кваліфікуючою ознакою.

Кваліфікуюча ознака, що зазначена в ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення злочину з проникненням в інше приміщення знайшла своє підтвердження в показах обвинуваченого, свідків а також іншими зібраними по даній кримінальній справі доказами в їх сукупності.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, те, що замах на злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він відповідно до довідки Чернівецького обласного наркологічного диспансеру №813 від 22.06.2015 року зареєстрований в 2005 році з діагнозом: вживання алкоголю, опіоїдів, канабіноїдів зі шкодою для здоров`я, та відповідно до довідки Чернівецької обласної психіатричної лікарні на обліку не перебуває.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема те, що він щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується по місцю проживання, відсутністю претензій у потерпілого до обвинуваченого та приймає до уваги його стан здоров`я.

Наведені обставини, на підставі ст.66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд на п. 1 ч. 1 ст.67 КК України вважає вчинення злочину повторно.

При обранні міри покарання суд враховує також наступне.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, зазначених вище, та враховуючи відсутність претензій з боку потерпілої та невеликий розмір заподіяної шкоди, та інші обставини справи в сукупності, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
За таких обставин справи ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.
Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України
На підставі ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 8, 124, 129 Конституції України, та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3. ст.185 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 , звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити обраним домашній арешт.

Речові докази:

- 11 промислових світильників ГПП 01, сірого кольору, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_12 залишити за останньою.

- покривало з візерунками червоного кольору, яке передано на зберігання в камеру схову Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області повернути потерпілій ОСОБА_12

- ніж складний, металевий з написом «СССР», ліхтарик та господарські рукавички, які передані на зберігання в камеру схову Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області знищити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 613,80 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1