Справа № 1-30/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2010 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Харечка І.Я.

з участю прокурора Моти Р.Д.

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч.1 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_3 в період часу з вересня 2007 року по 19.03.2009 року вчинив вимагання передачі майна по відношенню до потерпілого ОСОБА_4, що супроводжувалось погрозою насильства над потерпілим. Внаслідок таких дій підсудний ОСОБА_3 заволодів майном потерпілого, а саме грошима потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 1200 грн. та золотою сережкою потерпілої ОСОБА_5

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що дійсно з вересня 2007 року він навчається з потерпілим в одній групі в ВПТУ №63. В вересні того року він замість потерпілого здав 20 грн. на потреби ВПТУ. Оскільки потерпілий тривалий час не повертав йому грошей, він, підсудний, почав вимагати у потерпілого повернення 1000 грн. У відповідь на таку вимогу потерпілий віддав йому свою пластикову картку, на яку щомісячно поступали гроші за стипендію, та він, підсудний, дані гроші з карточки знімав і витрачав на власні потреби. Він дійсно погрожував потерпілому, що якщо останній не буде віддавати йому гроші, то він його побє. Одного разу, коли саме дати він пригадати не може, поблизу залізничної станції Рясне-1 в м. Львові, він зустрів потерпілого, зайшов з ним в лісопосадку, де примусив стати на коліна та погрожуючи нанести удари палицею, вимагав принести з дому золоті вироби. Через деякий час потерпілий приніс йому одну золоту сережку, яка належала його матері. Більше жодних речей від потерпілого він не отримував. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Суд знаходить, що винуватість підсудного у вчиненому злочині, крім визнання ним своєї вини самим підсудним, стверджується наступними зібраними по справі доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_4, даними в судовому засіданні про те, що з вересня 2007 року він навчається в ВПТУ №63 в одній групі з підсудним ОСОБА_3 З вересня 2007 року підсудний систематично вимагав у нього гроші, погрожуючи застосувати фізичне насильство. Оскільки він побоювався погроз підсудного, він, потерпілий, щомісяця віддавав йому свою стипендію. Крім того він передав підсудному золоті вироби, які належали його матері, а саме золоту коронку, дві золоті сережки, обірваний золотий ланцюжок, половину жіночого перстеня, а так само речі, які належали його батькові, а саме дві електродрелі, болгарку та набір ключі. Завдані збитки потерпілим відшкодовано. Жодних претензій до нього він не має, просить підсудного суворо не карати.

Показаннями свідка ОСОБА_6, даними в судовому засіданні про те, що він навчався в ВПТУ №63 в м. Львові та знайомий з підсудним ОСОБА_3 Йому відомо, що з осені 2007 року підсудний вимагав гроші у потерпілого. Про це йому розповідав сам підсудний. В травні 2008 року підсудний ОСОБА_3 повідомив, що потерпілий приніс йому зламану золоту сережку, яку вони в подальшому здали та отримали 60 грн. Більше жодного разу він не бачив та не чув, щоб потерпілий передавав підсудному золоті вироби чи будівельні інструменти.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 даними на досудовому слідстві та перевірними в судовому засіданні про те, що влітку 2008 року вона виявила в себе вдома відсутність золотих речей, а саме золотої коронки, двох золотих сережок, обірваного золотого ланцюжка, половини жіночого перстеня. На її запитання її син потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що виніс дані золоті вироби з квартири та передав підсудному ОСОБА_3, оскільки той у нього вимагав золоті речі, погрожуючи засовувати насильство. Завдані збитки потерпілими відшкодовано. Жодних претензій вона не має (а.с.80-82).

Показаннями потерпілого ОСОБА_7, даними на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні про те, що 18 березня 2009 року у себе в гаражі він виявив відсутність будівельних інструментів. Як повідомив його син потерпілий ОСОБА_4 дані речі він виніс з гаражу та передав підсудному ОСОБА_3, який вимагав у нього гроші та інші речі, погрожуючи застосувати насильство (а.с.90-92).

Протоколом очної ставки від 01 червня 2010 року між підсудним ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_4, на якій вони підтвердили свої попередні показання (а.с.73-78).

Речовими доказами по справі (а.с.136-137)..

Оцінюючи покази потерпілого та свідків, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в обєктивному звязку з матеріалами кримінальної справи, стверджуються іншими обєктивними доказами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить, що винуватість підсудного у вчиненому злочині доведена повністю.

Суд вважає, що злочинні дії підсудного слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст. 189 КК України за ознакою вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим.

Що стосується показань потерпілого ОСОБА_4 про те, що він передавав підсудному ОСОБА_3 золоті вироби, які належали його матері, а саме золоту коронку, дві золоті сережки, обірваний золотий ланцюжок, половину жіночого перстеня, а так само речі, які належали його батькові, а саме дві електродрелі, болгарку та набір ключі, то такі показання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та передачу цих речей слід виключити з обвинувачення підсудного.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який позитивно характеризується, вчинив злочин будучи неповнолітнім, його щире каяття, повне відшкодування завданих збитків, що є обставинами, які помякшують покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, вважає, що міру покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Із врахуванням особи підсудного, його віку, того, що він характеризується виключно позитивно, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 104, 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк на один рік.

Відповідності до ст. 104, 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про заміну місця проживання, навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1