Справа № 1-181/2011
Провадження № 1/1420/9/2012
11 квітня 2012 року м.Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: судді Медюка С.О.,
при секретарі Шилінскас О.В.,
з участю прокурора Носикова В.В.,
підсудного ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Очакові кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1, який народився 11 серпня 1961 року в м.Магадан, громадянина України, має повну загальну середню освіту, працює директором ТОВ Приморря, судимості не має, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,
у вчиненні злочину передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України,-
ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.172 КК України - грубе порушення законодавства про працю щодо гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4
03.12.2007 року ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, як фізична особа-підприємець.
05.12.2007 року ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець взятий на податковий облік в ДПІ Центрального району м.Миколаєва.
Здійснюючи підприємницьку діяльність ОСОБА_1, керуючись бажанням ухилитися від сплати податків, внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших обовязкових платежів, повязаних з використанням найманої праці, став на шлях грубого порушення законодавства про працю.
Так, діючи всупереч вимогам ст. ст. 24, 24-1 КЗпП України, згідно з якими трудовий договір укладається у письмовій формі, додержання якої є обовязковою при укладенні його з фізичною особою і реєструється у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи у державній службі зайнятості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, з метою ухилення від сплати внесків у соціальні фонди, ОСОБА_1, грубо порушуючи вказані вище норми законодавства, прийняв на роботу без укладення трудових договорів, їх реєстрації у державній службі зайнятості та внесення відповідних записів у трудові книжки, три найманих працівники: ОСОБА_3 в якості рибообробниці, ОСОБА_4 в якості різноробочого, ОСОБА_2 в якості рибообробниці, з початку серпня 2009 року, точної дати слідством не встановлено, по лютий 2011 року включно, що призвело до незарахування відпрацьованого найманими працівниками часу до загального трудового стажу.
В порушення ст. 46 Конституції України, яка передбачає права найманих працівників на соціальний захист у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, ОСОБА_1, починаючи з моменту прийняття найманих працівників на роботу, не здійснював відносно них відрахування до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві, позбавивши таким чином ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перелічених вище соціальних гарантій, що істотно порушило конституційні права цих найманих працівників.
Всупереч ст. 30 Закону України Про оплату праціОСОБА_1 не здійснював облік виконуваної працівником роботи по табелям, не фіксував по бухгалтерському обліку виплату заробітної плати, виплачуючи її без будь-якої первинної документації у конвертах.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєному злочині не визнав та показав, що він зареєструвався приватним підприємцем та здійснював діяльність по виробництву рибної продукції відповідно договору оренди на території ТОВ Приморря. При цьому йому, як приватному підприємцю, надавали послуги інші підприємці, як субєкти господарювання. Про те, що вони залучали до роботи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 він знав і в якості подяки він давав кошти ОСОБА_5, яка їм їх віддавала. Також вказав, що він пропонував ОСОБА_2, ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 оформитись приватними підприємцями та працювати у нього на підставі договору підряду. ОСОБА_2 зареєструвалась приватним підприємцем та з 2009 року надавала йому послуги по рибообробці, ОСОБА_4 не міг зареєструватись оскільки в нього не було паспорту, ОСОБА_3 відмовилась, оскільки казала, що шукає іншу роботу. ОСОБА_3 приходила до нього підробляти як до фізичної особи без конкретно визначених робіт по мірі наявності сировини, за що їй сплачувалась грошова винагорода в якості благодійності в обмін на її допомогу. ОСОБА_4 працював у нього як у фізичної особи без визначеного кола обовязків декілька разів з ним укладались договори підряду по переробці риби. Неодноразово проводились перевірки, і з санстанції, і з приводу нарахування заробітної плати фізичним особам, жодних претензій не було, все відповідало нормам. ОСОБА_4 не мав паспорту, два роки обіцяв його відновити, мав проблеми із зловживанням алкоголем, тому він його не міг оформити належним чином. Додатково пояснив, що можливо десь не допрацював всіх моментів. Періодично ним укладались трудові угоди. І ОСОБА_3, і ОСОБА_4 тільки з власної ініціативи не були належно оформлені. До квітня 2011 року він не був директором ТОВ Приморря, а власником. Люди жодних претензій до нього не мають, вони не працювали на ТОВ Приморря, всі ці показання написали працівники міліції, а не потерпілі та свідки. Він нічого не порушував, сплачував податки.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні показала, що вона з 2006 року по 2009 рік працювала рибообробницею в ТОВ Приморря. Після звільнення, зареєструвалась як приватний підприємець та працювала рибообробницею у ПП ОСОБА_1 Працювала не по трудовій книжці. За роботу гроші їй спочатку видав ОСОБА_1, а останній час Аністратенко, яка їх отримувала від ОСОБА_1 В приміщенні де вони працювали було холодно, опалення не було, працювали тільки вітродуви. Лікарняні їм не виплачувалися, відпусток не було, компенсацій за невикористану відпустку також не виплачували. Працювали з 8 до 17 години, обідня перерва була з 12 до 13 години. З даним розпорядком їх одразу ознайомив ОСОБА_1. Інструктаж з приводу пожежної безпеки не проводили, вона ніде з цього приводу не розписувалася. Ніяких особистих претензій до підсудного немає.
Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що вона з 2006 року працювала рибообробницею в ТОВ Приморря. Трудові відносини не оформляла, трудову книжку не надавала, про наслідки була освідчена. Одразу ж після влаштування на роботу їм повідомили, що вони працюють з 8 до 17 години. Іноді вони затримувалися на роботі, але більше грошей їм не платили. Побутова кімната та цех опалювалися з допомогою вітродува. Відпусток та лікарняних в них не було. Одного разу вона перебувала на лікуванні, надавала лікарняний лист, їй його не оплатили. Даний лист вона приносила для того, щоб завірити, що була відсутня на роботі по хворобі. Ні лікарняний лист, ні відпустку вона не просила оплатити. Інструктаж з приводу пожежної безпеки не проводили. Під час проведення перевірки в 2011 році, в них питали про умови праці, ОСОБА_1 сказав, щоб вони не бентежилися, їх це не стосується. Так, вона писала заяву під диктовку ОСОБА_1, де вона вказала, що її викликали для одноразової допомоги. Іноді, за необхідності, вони виходили на роботу у святкові дні, коли була риба для обробки. Іноді, за відсутності риби, вони приходили на роботу їх зранку розпускали, іноді приходили пізніше, їх потім розвозили по домівках. Також, допомагали розвантажувати рибу з машин, все це робили з власної волі. Їй відомо, що з 2010 року деякі робітники оформилися як приватні підприємці. Особисто їй не пропонували оформитися як ПП, але пропонували офіційно влаштуватися до ТОВ Приморря, але вона відмовилася. Сказала, що трудова книжка на іншому підприємстві, але фактично вона була в неї вдома, так як їй не треба було офіційне влаштування. На роботу ходили постійно, не памятає, щоб були періоди простою. На іншу роботу вона не йшла. Гроші отримувала через ОСОБА_6, останнім часом через ОСОБА_5. На кого точно працювала вказати не може. Конкретні права та обовязки при прийомі на роботу не обумовлювалися. Для неї це був підробіток, хто є власником ТОВ Приморрявона не знала. Офіційно з 2006 року не працювала.
Потерпілий ОСОБА_4. у судовому засіданні показав, що з 2008 року по оголошенню прийшов на рибзаводське підприємство для влаштування на роботу, про його назву дізнався в 2011 році. Після розмови з ОСОБА_7, прізвища не знає, на наступний день почав працювати. Працював і вантажником і різноробочим. За роботу отримував 900 грн. Офіційно не оформлявся із-за скрутного становища. Гроші видавала ОСОБА_5 кожного місяця на руки. Коли почав працювати йому відразу пояснили, що робочий день з 8 до 17 години, обідня перерва була з 12 до 13 години. Іноді працювали на вихідних іноді затримувались. На роботу по телефону викликала ОСОБА_5 До підсудного жодних претензій не має.
Окрім показань потерпілих, вина підсудного у вчиненні злочину підтверджуються іншими доказами, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
показаннями свідка ОСОБА_8, який в судовому засіданні показав, що в звязку з тим, що йому була необхідна робота, він погодився на пропозицію ОСОБА_1 стати виконавчим директором в ТОВ Приморря. Так з січня 2009 року по жовтень 2010 року він був призначений виконавчим директором, але фактично все керівництво здійснював сам ОСОБА_1 В звязку з тим, що ТОВ Приморряу вказаний період фактично не працювало і працівників не було, він приходив на підприємство раз чи два рази на тиждень щоб зняти показники лічильників, викачати яму. На території ТОВ Приморря, на підставі договору оренди, здійснював свою діяльність ПП ОСОБА_1 Коли він приходив на підприємство то бачив, що там були ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 На підставі чого вони там працювали і чи оформляли вони трудові відносини йому не відомо;
показаннями свідка ОСОБА_5, яка в судовому засіданні показала, що вона працювала рибообробницею у ПП ОСОБА_1 Оскільки була зареєстрована як приватний підприємець, то надавала послуги ОСОБА_1 на підставі цивільно-провової угоди (договір підряду). По усній домовленості зі ОСОБА_1 була призначеною старшою, але працювала на рівні з усіма. До роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 залучала сама з відома ОСОБА_1 Останній надавав їй гроші для того щоб заплатити за роботу всім хто працює. Були випадки коли ОСОБА_1 сам платив гроші працівникам. Про виплату грошей вона робила запис в зошиті. Працювали не постійно, а тоді, коли була сировина;
витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно якого ОСОБА_1 03.12.2007 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 163 164);
листом повідомленням від 06.05.2011 року № 208/10/17-131 Державної податкової інспекції у Центральному районі міста Миколаєва, згідно якого, ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець взятий на податковий облік в ДПІ в Центральному районі з 05.12.2007 року. За період з 2007 року по березень 2011 року, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1-ДФ ОСОБА_1 не надавались (а.с.153);
листом повідомленням № 04-1651 від 28.04.2011 року Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва, згідно якого приватний підприємець ОСОБА_1 на обліку як платник страхових внесків до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття в Центральному РЦЗ не перебував (а.с. 156);
листом повідомленням № 8616/07 від 29.08.2011 року УПФУ в Центральному районі міста Миколаєва, згідно якого приватний підприємець ОСОБА_1 з дати реєстрації в УПФУ в Центральному районі по теперішній час не надавав звіти та не сплачував внески за найманих працівників (а.с. 162);
листом повідомленням Очаківської районної СЕС від 18.03.2011 року про те, що з 18.02.2011 року підприємство ТОВ Приморряне працює (а.с. 42);
протоколом огляду від 25.08.2011 року канцелярської книги за 2010 2011 рік, згідно якої працівники отримували заробітну плату (а.с. 171 172).
Відповідно до ст.9 Закону України Про підприємництво, ОСОБА_1, як фізична особа-підприємець має право укладати з громадянами договори про використання їх праці. При укладенні трудового договору підприємець зобовязаний забезпечувати умови та охорону праці, її оплату не нижче встановленого мінімального рівня, а також інші соціальні гарантії, включаючи соціальне й медичне страхування та соціальне забезпечення відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю ОСОБА_1, як приватний підприємець, є однією із сторін трудового договору і, як роботодавець, повинен забезпечувати реалізацію трудових прав громадян.
Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві понад пять днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України Про оплату праці, власник або уповноважений ним орган зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Відповідно до ст. 8 Закону України Про податок з доходів фізичних осіб, який діяв до 31.12.2010, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу.
Згідно підпунктів 168.1.1. та 168.1.2. п. 168.1. ст. 168 Податкового кодексу України, який діє з 01.01.2011, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб громадян України здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які нараховуються страхові внески. Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1, ч. ч. 1-2 ст. 3 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування, платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Збір на обовязкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6, ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообовязковому державному соціальному страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб. Страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, повязаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору. ОСОБА_6 набуває статусу застрахованої особи з дня укладання трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, з цього дня починається сплата страхових внесків. Сплата страхових внесків припиняється з дня розірвання трудового договору (контракту) або закінчення строку дії цивільно-правового договору.
Відповідно п. 1 ст. 8 до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностіобовязковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту).
Таким чином, факт грубого порушення законодавства про працю ОСОБА_1, знайшов своє повне підтвердження сукупністю вищевикладених доказів.
Хоча підсудний і заперечує факт грубого порушення законодавства про працю, суд оцінює його свідчення критично, оскільки вони спростовуються не тільки показами потерпілих та матеріалами справи, а і показами двох свідків.
Суд не може визнати ОСОБА_2 потерпілою по справі, оскільки, як вказала остання, вона з 2009 року була зареєстрована приватним підприємцем та працювала у підсудного як підприємець, що підтверджується показаннями підсудного. Таким чином, на правовідносини між субєктами підприємницької діяльності розповсюджуються норми цивільного законодавства.
Державним обвинуваченням вказана інформація не спростована.
Дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172 КК України, як вчинення грубого порушення законодавства про працю, щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4
При обранні міри покарання суд враховує, що підсудний скоїв злочин який відноситься до категорії невеликої тяжкості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання.
Обставин, що помякшують та обтяжують покарання підсудного, суд по справі не знаходить.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу буде достатньою та дієвою мірою.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до обрання вироком законної сили залишити без змін - підписку про невиїзд.
Речові докази касову книга ФОП ОСОБА_1, зберігати з матеріалами справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий