Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 11 - а - 675 2010 р. Головуючий у І інстанції - Іванова Л.А.
Категорія - ч. 1 ст. 187 КК України Доповідач у II інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Поступайло Н.І.,

суддів: Петрової І.М., Деревінського С.М.,

за участю прокурора Замороза О.Р., захисника - адвоката ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Ленінського району та потерпілого ОСОБА_4Ю, на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого за окремими угодами, не одруженого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 1 ст. 187 КК на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язано ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 1 918 гривень 20 копійок у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15 000 гривень 00 копійок у рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

За вироком Ленінського районного суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що 18 червня 2008 року близько 9 годин 00 хвилин, ОСОБА_3, маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, на території ЗОШ №16 по пров. Кріпосному у м. Кіровограді, вчинив напад, поєднаний із насильством, на раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_4, у результаті якого, наніс останньому металевою бейсбольною битою, не менше двадцяти ударів по різним частинам тіла, подавивши тим самим волю потерпілого чинити опір, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді переломів обох ліктьових кісток в нижній третині без зміщення, закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, рани у тім'яній ділянці голови у центрі, синців: у ділянці правого плеча, лівого плеча, лівому передпліччі, на правому стегні з просвітленням; на лівій гомілці з просвітленням; на правій гомілці; садна на правому плечовому суглобі, відповідно до висновку експерта № 1198 від 28 липня 2008 року отримані потерпілим тілесні ушкодження у вигляді переломів обох ліктьових кісток відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров'я. Тілесні ушкодження у вигляді синців та садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_3 заволодів майном потерпілого, а саме: сумочкою із тканини, вартістю 50 гривень 00 копійок, в якій знаходився мобільний телефон «Нокіа», вартістю 400 гривень 00 копійок, з сім - картою «ЮМС» вартістю 50 гривень 00 копійок, на рахунку якої були гроші у сумі 35 гривень 00 копійок, парасолькою, вартістю 55 гривень 00 копійок, та художньою книгою, вартістю 15 гривень 00 копійок, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 605 гривень 00 копійок, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляції помічник прокурора Ленінського району м. Кіровограда просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст.187 КК України та керуючись ст.65 КК України призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що обираючи покарання ОСОБА_3 у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, районний суд порушив вимоги ст.65 КК України, фактично не врахував тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, обставини, що обтяжують покарання. Каяття ОСОБА_3 не було щирим та переконливим, винним він себе визнав формально, вказав при цьому, що не мав на меті заволодіння майном потерпілого. За таких обставин суд помилково прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.

В поданій апеляції потерпілий ОСОБА_4 просить скасувати вирок Ленінського районного суду від 23 лютого 2010 року у частині звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_3 Також, просить цивільний позов задовольнити повністю.

Мотивує свої доводи тим, що внаслідок злочину він переніс посттравматичний плевріт, який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Фактично ОСОБА_3 вину не визнав, як на досудовому слідстві так і на початку судового розгляду справи а тому, призначене засудженому покарання, не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого ним злочину.

Крім того, посилається на однобічність і неповноту судового слідства, оскільки обставини, що- мають істотне значення для справи залишились недослідженими, зменшення моральної шкоди, належним чином не мотивоване. Документи про цивільний позов суд не дослідив і не дав їм належної оцінки. У частковому задоволені цивільного позову не наведені відповідні мотиви. До визначених судом моральних страждань, які він зазнав, слід додати, що під час його безпорадного стану, помер його батько, але він не міг достойно доглянути і поховати його. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 порушено його конституційні права де наголошується, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції, потерпілого ОСОБА_4, який підтримав доводи своєї апеляції, захисника - адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, яка просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність. Однак, вказані вимоги кримінально-процесуального закону органами досудового слідства грубо порушені, що залишено поза увагою судом першої інстанції, який поверхово розглянув справу не звернув увагу на суттєву неповноту та неправильність досудового слідства.

Так, досудовим слідством належним чином не з'ясовано та не спростовано допустимими доказами по справі, версію потерпілого ОСОБА_5, щодо події яка мала місце 18 червня 2010 року близько 9 години 00 хвилин на території ЗОНІ № 16 на пров. Кріпосному у м. Кіровограді, а саме, що на нього напало п'ятеро чоловік, а не один чоловік, коли нападники затягували його у автомобіль, йому були нанесені удари у різні частини тіла «бітою», яку один із нападників витягнув з багажника автомобіля, що у свою чергу підтверджують свідки злочину ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Також, ні досудовим слідством, ні судом не дано належної оцінки твердженням ОСОБА_4 про те , що вчинений злочин відносно нього міг мати причинно - наслідковий зв'язок з конфліктом, який виник між ОСОБА_4 та його компаньйоном по бізнесу ОСОБА_9 на початку квітня 2008 року з приводу продажу магазину «Сеул» та був вчинений на замовлення саме ОСОБА_9, оскільки останній погрожував потерпілому, що змусить віддати йому бізнес, після чого на роботу до ОСОБА_4 приходили хлопці на ім'я ОСОБА_6 і ОСОБА_10 та погрожували йому розправою. Про вказані факти погроз, 17 травня 2008 року потерпілий ОСОБА_4 написав заяву до УБОЗ УМВС України у Кіровоградській області, тобто ще за місяць до вчинення відносно нього злочину.

Також, судом не дано належної оцінки тій обставині, що, згідно тверджень п засудженого ОСОБА_3, він не вчиняв розбійного нападу, а перестрівши потерпілого, намагався забрати у нього кошти . дані раніше за замовлення одягу.

Виходячи із викладеного, досудовим слідством та судом першої інстанції допущена така неповнота, однобічність та невідповідність зібраних по справі доказів висновкам суду, що вирок суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню із направленням справи на додаткове слідство.

У ході додаткового розслідування по справі органу досудового слідства також, належить всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, перевірити причетність вказаних потерпілим осіб до вчиненого відносно потерпілого ОСОБА_4 злочину.

Крім того, органу дізнання необхідно встановити місце знаходження та більш детально допитати ОСОБА_11, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_10, провести впізнання з свідками ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_4

Відповідно п.1 ч.І ст.374 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове розслідування у випадку коли під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально -процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку чи постанови.

Згідно п.1 ч.2 ст.368 КПК України, дізнання, досудове чи судове слідство в усякому разі визнається однобічним і неповним, коли не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначено неповнота досудового слідства не може бути усунута у судовому засіданні, тому вирок районного суду відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню, а справа поверненню на додаткове розслідування у ході якого органу досудового слідства необхідно всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи і дати їм відповідну правову оцінку.

Викладені в апеляціях прокурора та потерпілого доводи, щодо обставин події та призначення необгрунтовано м'якого покарання засудженому, повинні бути перевірені та враховані судом першої інстанції, при цьому слід зазначити, що при підтвердженні попередніх обставин та кваліфікації призначене покарання слід визнати таким, що не відповідає тяжкості вчиненого внаслідок м'якості.

Враховуючи обставини справи, дані про особу засудженого, колегія суддів вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_3 з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту у залі суду.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора Ленінського району м. Кіровограда та потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2010 року стосовно ОСОБА_3 - скасувати, а справу направити прокурору м. Кіровограда для проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту, взявши його під варту у залі суду.

Судді: