Справа № 526/41/16-к
Провадження № 1-кп/526/23/2016
В И Р О К
іменем України

15 січня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0000991 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:

19 грудня 2015 року близько 15 години ОСОБА_4 , перебуваючи в господарстві ОСОБА_5 , що розташоване в с. Млини Гадяцького району Полтавської області, наніс останньому тілесні ушкодження, оскільки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникли особисті неприязні відносини з приводу того, що останній образив свою доньку ОСОБА_6 з якою співмешкає ОСОБА_4 .

В подальшому, під час сварки з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 умисно наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_5 від якого останній упав на бетонне покриття дворового подвір`я та в результаті падіння пошкодив на лівій руці палець.

В результаті вказаних протиправних умисних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 271 від 23.12.2015 року, тілесні ушкодження, які можна розділити на групи:

а) крововилив лівого ока, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження;

б) садна 5-го пальця лівої кисті руки, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Таким чином, своїми протиправними діями, що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

05 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сприяв у його розкритті, примирився з потерпілим.

Під час укладення угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 узгодили міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо затвердження судом угоди про примирення, думку потерпілого, який не заперечував щодо затвердження судом угоди, суд приходить до висновку, що дана угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам закону, міра покарання, про призначення якої сторони угоди дійшли згоди, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства, угода не порушує законні права, свободи та інтереси сторін, що дає суду підстави для її затвердження.

Зміст даної угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені в ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні, обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення від 05 січня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000991, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1