печерський районний суд міста києва
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., при секретарі Кирилюк Н.С., розглянувши провадження за клопотанням ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» про скасування арешту майна, -
ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» звернулося до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна.
В судове засідання особа, що подала клопотання, прокурор, слідчий не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд у його відсутність не надходило.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала клопотання, її захисник, слідчий, прокурор в судові засідання не з’явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд провадження у його відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.
Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.
Як було зазначено вище, ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З огляду на вищевказані положення процесуального закону, які в КПК України є втіленням конституційного принципу диспозитивності, слідчий суддя розглядає справу виключно в межах доводів та вимог клопотання.
Положеннями КПК України передбачені два самостійні інститути забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В дійсності ч. 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов’язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Однак, системний аналіз положень ст. ст. 170, 173 КПК України, свідчить про те, що положення ч. 4 ст. 173 КПК України не підлягають застосуванню при накладені арешту на тимчасово вилучене майно, що підпадає під ознаки визначені ч. 2 ст. 167 КПК України, зокрема, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Доводи клопотання ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» про скасування арешту не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для протилежного висновку.
Більше того, заявником до клопотання, та слідчим до письмових пояснень, взагалі не долучено будь-яких доказів на підтвердження доводів, що накладення арешту на банківські рахунки ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» в ПАТ «АБ «Південний» згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2015 являється безпідставним та необґрунтованим та, що відсутня необхідність в арешті рахунків ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» в ПАТ «АБ «Південний».
Зважаючи на викладене, слідчий суддя на даній стадії кримінального судочинства не вбачає правових підстав для скасування арешту банківських рахунків ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» в ПАТ «АБ «Південний» по доводам клопотання, а відтак відмовляє в його задоволенні.
Керуючись ст. ст. 170,172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання ПП «Торгівельна компанія «Фіаніт» про скасування арешту майна – відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Р.В. Новак