Ухвала

іменем України 27 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7.,

суддів ОСОБА_5., ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 4 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000231,

встановила :

вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 вересня 2014 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця

с. Олександро-Шультіне, Костянтинівського

району, Донецької області, проживаючого за

адресою : АДРЕСА_1

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки 6 місяців та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішені питання про речові докази та цивільний позов у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 4 червня 2015 року вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 11 лютого 2014 року, приблизно о 13 год., знаходячись по АДРЕСА_2 Костянтинівського району Донецької області, розпивав спиртні напої разом з братом ОСОБА_2 та батьками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 У процесі спілкування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_2 ударив в обличчя ОСОБА_1 кулаком, внаслідок чого у ОСОБА_1 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своєму братові.

Знаходячись в приміщенні літньої кухні ОСОБА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин узяв зі столу кухонний ніж і умисно спричинив ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні в момент заподіяння та легкі тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування ст. 75 КК України та, як наслідок, м'якість призначеного покарання. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи апеляції прокурора не врахував, що він вчинив тяжкий злочин, суспільно-корисною працею не займається, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, страждає емоційно-нестійким розладом особистості внаслідок вживання алкоголю, вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння. Вважає, що виправлення та перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій у касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України та м'якість призначеного ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

З судових рішень убачається, що прокурор не погоджуючись із покаранням, призначеним ОСОБА_1 із застосуванням ст. 75 КК України звернувся з апеляційною скаргою.

Колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи справу в межах поданої апеляції, зазначила, що при призначенні покарання районний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим правопорушення, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався. Також судом враховано що потерпілий просив взагалі не карати ОСОБА_1, оскільки вони брати, він претензій до нього не має.

Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставину, що пом'якшує покарання - щире каяття та ту, що його обтяжує - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_1 та при звільненні від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд урахував усі обставини, на які посилався прокурор у апеляційній скарзі. Інших доводів касаційна скарга не містить, а тому колегія суддів погоджується з судовими рішеннями про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства.

Призначене покарання є обґрунтованим, законним, справедливим і сприятиме перевихованню засудженого та попередженню нових злочинів.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції прокурора, щодо м'якості призначеного покарання, належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене касаційні вимоги прокурора безпідставні.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 4 червня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_5 ОСОБА_6