Справа № 145/770/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2015 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000326 від 21.11.2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дудниково Полтавського району Полтавської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, працюючого водієм ТОВ «Інтер-Пром», одруженого , раніше не судимого

- у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21.11.2013 року, близько 10-00 год., на автодорозі, сполученням Вінниця Шпиків Комаргород, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «RENAULT HR400» державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з напівпричепом марки «VAN HOOL 3B2001» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух на 26 кілометрі вказаної дороги, не переконавшись у безпечності для інших учасників руху, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з попутним автомобілем марки ВАЗ 21110 державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 . В наслідок зіткнення автомобіль марки ВАЗ 21110 за інерцією, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ 21110 державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 1-8-го ребер справа, гемотораксу справа, забою органів грудної порожнини, правобічним гемотораксом закритого уламкового перелому надколінка зі зміщенням, садна в ділянці лівого колінного суглобу, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, множинних саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 78 від 03.03.2015 року спричинили тривалий розлад здоров`я та належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Наслідки травми лівого колінного суглобу спричинили виражене обмеження рухів (після травматична контрактура).

Водій автомобіля марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівого стегна у верхній третині зі зміщенням уламків, закритого внутрішньогосуглобового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки в нижній третині ; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забитої рани в лобній ділянці голови справа, перелому альвеолярного відростку нижньої щелепи з вивихами зубів на верхній та нижній щелепах, забою лівої половини грудної клітки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 77-к від 02.03.2015 року, які спричинили стійку втрату загальної працездатності не менш 1/3 ( у відповідності до п.2.1.1 « Г», «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р. ) та належать до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманої травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 помірно виражене обмеження рухів (після травматична контрактура ) в лівому кульшовому та правому гомілково-ступневому суглобах , як результат перелому лівого стегна у верхній третині та внутрішньо суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині та внутрішньо-суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині. Вказані наслідки травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 стоять в причинному зв`язку з названими вище тілесними ушкодженнями і становлять 40 % (сорок відсотків) стійкої втрати загальної працездатності.

Пасажир автомобіля марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ключиці зі зміщенням, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки без зміщення, гострого флеботромбозу задньої великогомілкової вени зліва, гострого періоду ЗЧМТ (струсу головного мозку), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 20 від 17.02.2014, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до положень яких: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу»,

Порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. ч. 1, 2 ст. 286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин викладених в обвинувальному акті. Він 21.11.2013 року, працюючи водієм на підприємстві «Інтер-Пром» та будучи у відрядженні, їхав дорогою сполученням Вінниця Шпиків Комаргород, в напрямку м. Вінниці, керував автомобілем марки «Рено», яке належить підприємству. Коли він їхав з гори, в той момент, коли він почав гальмувати, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21110, внаслідок чого останній виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся із автомобілем марки «Део». Він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку одразу по приїзду в м. Полтаву.

Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова на лікування потерпілих, а також про відшкодування витрат Тиврівської ЦРЛ на лікування потерпілих визнав. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу не визнав.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2013 року він рухався з м. Вінниці до села Сліди на авто марки «Део Нексіа», йому на зустріч на підйомі рухалася колона автомобілів з увімкненими фарами, попереду рухався трактор, за ним «Жигулі», далі тягач. Всі їхали по правилах. В той час, як його машина порівнялася з трактором на зустрічну смугу руху виїхав автомобіль марки «Жигулі» та вдарив в ліву сторону, після отриманого удару машину скинуло з дороги. Автомобіль загорівся та він вибрався з машини через задні двері, разом із ним був ще один пасажир його дружина ОСОБА_7 , яка змогла покинути салон авто за допомогою по сторонніх людей. Його автомобіль відновленню не підлягає. Після перенесених ним травм, йому важко пересуватися. Свій цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, а також про відшкодування витрат на правову допомогу підтримав.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 21.11.2013 року вона з чоловіком їхала автомобілем «Део Нексіа», пам`ятає раптовий удар, після якого втратила свідомість, а прийшла до тями уже в лікарні. На даний час продовжує отримувати лікування. Свій цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди, а також про відшкодування витрат на правову допомогу підтримала.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 21.11.2013 року він їхав по роботі з м. Шаргород через с. Тиврів, на спуску до р. Буг він відчув удар по своєму авто ззаду, після чого його автомобіль розкрутило, а він втратив свідомість. Прийшовши до тями він не відчував свого тіла, не міг рухатись, з авто його витягнули через задні двері та відвезли до лікарні. На даний час він являється інвалідом 3 групи. Його автомобіль відновленню не підлягає. Підтримав свій цивільний позов про відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а також про відшкодування витрат на правову допомогу.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, потерпілих та дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: судової експертизи технічного стану транспортного засобу №476а від 23.12.2013 року, відповідно до даних якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля «РЕНО» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 та рульове керування знаходилися в технічно працездатному стані при якому були відсутні які-небудь несправності, що впливають на її вихідні параметри (т.1 а.с.208 -213); висновку експерта судово-технічної експертизи №11а від 24.01.2014 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Део Нексіа», д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувалися п.12.3 Правил дорожнього руху України, дії водія автомобіля «РЕНО» державний номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_5 в дорожній обстановці з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.13.1 Правил дорожнього руху України, у підсумку в дорожній ситуації, яка склалася 21.11.2013 року на автодорозі сполученням Вінниця-Шпиків-Комаргород в діях водія автомобіля «Дено Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_8 та водія автомобіля «ВАЗ-21110» ОСОБА_9 не вбачається невідповідність вимогам Правил дорожнього руху; у дорожній ситуації, що склалася в діях водія автомобіля «Рено» державний номерний знак НОМЕР_6 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.23-27); висновку судово-медичної експертизи № 78-к від 03.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 1-8-го ребер справа та забоєм органів грудної порожнини, правобічним гемотораксом, закритого уламкового перелому надколінка зі зміщенням, садна в ділянці лівого колінного суглобу, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, множинних саден обличчя, які відповідно спричинили тривалий розлад здоров`я та належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Наслідки травми лівого колінного суглобу спричинили виражене обмеження рухів (після травматична контрактура) (а.с. 108-111); висновку судово-медичної експертизи № 77-к від 02.03.2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівого стегна у верхній третині зі зміщенням уламків, закритого внутрішнього-суглобового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки в нижній третині ; закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забитої рани в лобній ділянці голови справа, перелому альвеолярного відростку нижньої щелепи з вивихами зубів на верхній та нижній щелепах, забою лівої половини грудної клітки, які спричинили стійку втрату загальної працездатності не менш 1/3 ( у відповідності до п.2.1.1 « Г», « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.) та належать до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманої травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 помірно виражене обмеження рухів (після травматична контрактура ) в лівому кульшовому та правому гомілково-ступневому суглобах , як результат перелому лівого стегна у верхній третині та внутрішньо суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині та внутрішньо-суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині. Вказані наслідки травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_8 стоять в причинному зв`язку з названими вище тілесними ушкодженнями і становлять 40 % (сорок відсотків) стійкої втрати загальної працездатності. (т.2 а.с. 103-107); висновку експерта №20 від 17.02.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 мали місце: закритий перелом правої ключиці зі зміщенням, закритий перелом зовнішньої кісточки лівої гомілки без зміщення, гострий флеботромбоз задньої великогомілкової вени зліва, гострий період ЗЧМТ (струсу головного мозку), садна на обличчі, дана травма могла виникнути в строк та при обставинах, що вказані в постанові про призначення судово-медичної експертизи, по ступені тяжкості, вище описана травма як така, що спричинила тривалий розлад здоров`я, належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (т.2 а.с. 83-84), суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесні ушкодження.

Водночас органом досудового розслідування вищевказані дії ОСОБА_5 що мали місце 21.11.2013 року окрім ч.2 ст. 286 КК України, також кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Однак, суд враховуючи роз`яснення, викладені в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК України, слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті, яка передбачає більш тяжкі наслідки, при цьому у вироку необхідно зазначати всі кваліфікуючі ознаки злочину, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, приходить до переконання про необхідність виправдання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України за відсутністю у в діянні складу даного кримінального правопорушення.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_5 , який являється особою раніше не судимою (т.2 а.с. 45), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.с. 46, 49), позитивно характеризується за місцем роботи (т. 2 а.с. 48).

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думки потерпілих щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України без позбавленням права керування транспортними засобами оскільки воно являється єдиним засобом заробітку останнього, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

Обговорюючи цивільні позови прокурора про стягнення з ОСОБА_5 на користь Вінницької обласної ради грошових коштів на загальну суму 18 953,13 грн. в рахунок відшкодування витрат Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова на лікування потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відтак, цивільні позови прокурора про стягнення з ОСОБА_5 в дохід Вінницького обласного бюджету грошових коштів на загальну суму 18 953,13 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони повністю доводяться доказами, дослідженими в судовому засіданні (довідка від 13.01.2014 р., а. с. 184, т. 2).

Крім того, з наведених вище підстав підлягають до задоволення й цивільні позови прокурора про стягнення з ОСОБА_5 на користь Тиврівської районної ради Вінницької області грошових коштів на загальну суму 1 705,34 грн. в рахунок відшкодування витрат медичного закладу Тиврівської районної лікарні на лікування потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . Розмір витрачених медичним закладом коштів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема довідкою Тиврівською ЦРЛ від 26.02.2014 року про вартість лікування ОСОБА_9 (а. с. 189, т. 2), довідкою Тиврівської ЦРЛ від 24.02.2014 року про вартість лікування ОСОБА_7 (а. с. 190, т. 2), довідкою Тиврівської ЦРЛ від 26.02.2014 року про вартість лікування ОСОБА_8 (а. с. 191, т. 2). Таким чином, з ОСОБА_5 підлягають до стягнення на користь Тиврівського районного бюджету Вінницької області грошові кошти в розмірі 1 705,34 грн.

Переходячи до цивільних позовів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 до співвідповідачів ОСОБА_5 , ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ», ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі за текстом ПрАТ «УПСК») про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Так, згідно ст. ст. 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є шкода пов`язана з лікуванням потерпілого та моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає серед іншого й у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 в момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та працював на посаді водія автомобільного засобу (а. с. 28, т. 2). Автомобіль марки «Рено», модель HR400, 1998 року випуску, зеленого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 , яким керував в момент скоєння ДТП ОСОБА_5 , належить ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданим ВРЕР ДАІ № 1 ГУМВС України у Дніпропетровській області (а. с. 30 т. 2).

Згідно полісу № АС/1760233 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між ПрАТ «УПСК» та ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» 28.08.2013 року укладено договір, відповідно до умов якого страхувальник ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» забезпечив у страховика цивільно-правову відповідальність в разі настання страхового випадку, яким є дорожньо-транспортна пригода, із належним йому на праві власності автомобілем марки «Рено», модель HR400, 1998 року випуску, зеленого кольору, ДНЗ НОМЕР_1 . Згідно п. 4 даного договору, ліміт страхового відшкодування на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 100 000 грн., а також за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. (а. с. 33, т. 2).

Оскільки цивільна відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» застрахована ПрАТ «УПСК», дана пригода визнана страховим випадком, а сума заявленої матеріальної шкоди, завданої як майну, так і здоров`ю кожного з потерпілих, не виходить за межі ліміту страхової відповідальності страховика, заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за рахунок страховика ПрАТ «УПСК».

ОСОБА_8 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 , ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» про стягнення з відповідачів на його користь 22 975,86 грн. у відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, 22 140,00 грн. матеріальної шкоди та 200 000,00 грн. моральної шкоди. Даний цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Висновком експертизи № 176 від 23.01.2014 року, проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_8 як власнику автомобіля «Деу Нексіа», 1996 р. в., ДНЗ НОМЕР_4 , складає 22 140,00 грн. (а. с. 222-226, т. 1). Розмір шкоди, визначений експертом, жодним із цивільних відповідачів не оспорювався.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 77-к від 02.03.2015 року, тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_8 внаслідок ДТП, належать до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3 (т. 2 а.с. 103-107). Згідно досліджених в судовому засіданні доказів (т. 1 а.с. 183 201), розмір шкоди, завданий здоров`ю ОСОБА_8 , яка у полягає у вартості необхідного лікування та відновлення, складає 22 975,86 грн. Дані кошти підлягають стягненню за виключенням суми у розмірі 230,00 грн., оскільки дана сума була сплачена у вигляді добровільних пожертвувань Вінницькому відділенню Фонду допомоги хворим (т. 1 а. с. 186). Відтак, до стягнення підлягає 22 745,86 грн. з відповідача ПрАТ «УПСК».

Вирішуючи цивільний позов позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_5 ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» завданої моральної шкоди суд виходить з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також положення статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

А отже, позовні вимоги в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., суд виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості вважає завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 30 000 грн. Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач зазнав внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалого лікування та встановлення йому внаслідок ДТП 2-ої групи інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК № 548603 від 17.04.2014 року (т. 2 а.с. 192), водночас судом враховано й матеріальний стан обвинуваченого.

Враховуючи викладене, на користь позивача ОСОБА_8 з відповідача ПрАТ «УПСК» у відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить 22 745,86 грн.*5%=1137,29грн. В свою чергу з відповідача ОСОБА_5 слід стягнути різницю вказаної суми та загального розміру відшкодування завданої злочином моральної шкоди 30000-1137,29=28862,71 грн.

Водночас суд керуючись положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, вважає, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_8 слід стягнути вартість витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн., які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні (т.2 а.с.185-186).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

ОСОБА_9 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 , ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» про стягнення з відповідачів на його користь 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 78-к від 03.03.2015 року (т. 2 а.с. 108-111) тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_9 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) так і за ознакою стійкої втрати загальної працездатності менш ніж на 1/3.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_9 , суд виходить з наступного. Згідно положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також положення статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю та не надано доказів на підтвердження такої шкоди. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди відповідачами ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» задоволенню не підлягають.

Водночас суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 , підлягають до часткового задоволення. Розмір шкоди суд, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості, вважає завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 20000 грн. Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі, які позивач зазнав внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалого лікування. Водночас судом враховано й матеріальний стан обвинуваченого.

Водночас суд керуючись положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, вважає, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_9 слід стягнути вартість витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні (т.1 а.с.12-14).

ОСОБА_7 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_5 , ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» про стягнення з відповідачів на її користь 14860,67 грн. у відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та 200 000 грн. моральної шкоди, та процесуальних витрат.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 20 від 17.02.2014 року, отримані ОСОБА_7 внаслідок ДТП, тілесні ушкодження відносяться середнього ступеня тяжкості (т. 2 а.с. 83-84). Згідно досліджених в судовому засіданні доказів (т.1 а. с. 157-177, т. 1), розмір шкоди, завданий здоров`ю ОСОБА_7 яка у полягає у вартості необхідного лікування та відновлення, складає 14860,67 грн. знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає до стягнення з відповідача ПрАТ «УПСК».

Вирішуючи цивільний позов позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_5 ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та ПрАТ «УПСК» завданої моральної шкоди суд виходить з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також положення статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

А отже, позовні вимоги в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., суд виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості вважає завеликими та такими, що підлягають зменшенню до 20 000 грн. Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач зазнала внаслідок травмування та порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалого лікування, водночас судом враховано й матеріальний стан обвинуваченого.

Враховуючи викладене, на користь позивача ОСОБА_7 з відповідача ПрАТ «УПСК» у відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що становить 14860,67 грн.*5%=743,03 грн. В свою чергу з відповідача ОСОБА_5 слід стягнути різницю вказаної суми та загального розміру відшкодування завданої злочином моральної шкоди 20000-743,03=19256,97 грн.

Водночас суд керуючись положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року, вважає, що з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_7 слід стягнути вартість витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн., які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні (т.2 а.с.187-188).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати у відшкодування вартості проведених криміналістичних досліджень, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ОСОБА_5 злочину (т.1 а.с. 209-213, т.1 а.с.220-239, т.2 а.с. 1-20, т.2 а.с.21-27).

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно з нормами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 65-67 КК України, ст. ст. 100, 118, 124, 127-129, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 за ч.1 ст. 286 КК України виправдати.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Вінницького обласного бюджету 18953 грн.13 к. у відшкодування витрат комунального закладу Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Тиврівського районного бюджету Вінницької області 1705 грн. 34 к. у відшкодування витрат комунального закладу Тиврівської ЦРЛ на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_8 22140 грн. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_8 22745 грн. 86 к. у відшкодування вартості лікування.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_8 1137 грн. 29 к. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 28862 грн. 71 к. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 2500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 користь ОСОБА_9 20000 грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_7 14860 грн. 67 к. у відшкодування вартості лікування.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_7 743 грн. 03 к. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 19256 грн. 97 к. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави Україна 1956 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень у відшкодування витрат за проведення криміналістичних досліджень.

Речові докази:
- автомобіль марки «RENAULT HR400», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з напівпричепом марки «VAN HOOL 3B2001» державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання власнику залишити власнику після набрання вироком законної сили;

- автомобіль марки ВАЗ 21110, державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 , які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області - повернути власникам після набрання вироком законної сили;

Медичну документацію ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 отриману на підставі ухвали суд про виїмку від 25.12.2015 року повернути у відповідні медичні установи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: