Справа № 545/2109/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"09" грудня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄДРДР за № 0002161 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Блажово Рокитновського району Ровенської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, працюючої продавцем ПП « ОСОБА_5 », не інваліда, зареєстрованої в с. Козлівщина Котелевського району Полтавської області, фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_4 24 грудня 2013 року близько 15.30 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі «Полтава-Жуки», під час сварки із ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла їй близько 10 ударів пальцями рук, стиснутими в кулак, у голову, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 18 від 03.01.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала повністю, та пояснила, що близько 4-х років перебуває з потерпілою у неприязних

відносинах через те, що остання напуває її співмешканця самогоном та постійно ображає її при зустрічі на ринку. У той день, 24 грудня 2013 року близько 15.30 год., вона їхала додому у маршрутному таксі «Полтава-Жуки», коли до салону автобуса зайшла ОСОБА_6 , яка почала її ображати, при цьому двічі вдарила кулаком в обличчя. Захищаючись, вона один раз вдарила потерпілу кулаком в обличчя по носу та один раз схопила за волосся. Вважає, що потерпіла її оговорила. Цивільний позов не визнала повністю, посилаючись на те, що у потерпілої ніяких ушкоджень не було, а медичну документацію вона сфальсифікувала.

Суд критично оцінює показання обвинуваченої, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі і їм суперечать.

Потерпіла ОСОБА_6 у суді підтвердила факт заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченою за обставин, викладених вище. При цьому зазначила, що з обвинуваченою раніше не була знайома. Проте протягом майже 4-х років з невідомих причин ОСОБА_4 при кожній зустрічі ображає та принижує її. 24 грудня 2013 року близько 15.30 год. на зупинці «Психіатрична лікарня» у м. Полтава вона зайшла до салону маршрутного таксі «Полтава-Жуки» і стала на сходах, оскільки було багато пасажирів. У цей час вона відчула удари в голову кулаками та сумкою, які наносила їй ОСОБА_4 , при цьому лаяла її та обзивала нецензурними словами. Від удару в ніс потекла кров, інші пасажири їй дали хустинку. Вона зателефонувала своєму співмешканцю ОСОБА_7 щоб він зустрів її з автобуса, бо вона погано себе почувала. У зв`язку із тим, що у неї сильно боліла голова, вона звернулася до лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні близько тижня, а потім ще місяць лікувалася вдома. Обвинувачена не відшкодувала їй ні вартості ліків, ні моральної шкоди та не попросила вибачення, а продовжує її ображати. Цивільний позов підтримала повністю.

Побиття потерпілої обвинуваченою за вказаних вище обставин підтвердила в суді свідок ОСОБА_8 , яка пояснила, що наприкінці грудня 2013 року вона та потерпіла разом чекали маршрутку на зупинці «Психлікарня». Коли підїхав автобус «Полтава Жуки», вона зайшла першою, а потерпіла слідом. Їй уступили місце і вона пройшла далі у салон, а потерпіла залишилась на вході. Поруч стояла ОСОБА_4 , яка почала лаяти ОСОБА_6 , а потім декілька разів ударила її кулаком в обличчя, а потім ще й сумкою, після чого у неї пішла кров з носа, яка залила всі руки та одяг. Обвинувачена вийшла на зупинці «Тахтаулово», а потерпіла поїхала далі, скаржилась на виниклий головний біль та встала на зупинці «Жуки», де її зустрів співмешканець.

- свідченнями свідка ОСОБА_7 , який суду пояснив, що співмешкає з потерпілою. 24 грудня 2013 року близько 16-00 год йому зателефонувала дружина та повідомила, що її побила ОСОБА_4 та попросила зустріти, бо погано себе почувала. Потерпіла вийшла з автобуса у закривавленому одязі та скаржилася на сильний головний біль. Розповідала, що обвинувачена побила її через ревнощі до свого чоловіка. Вдома викликали міліцію, яка і забрала дружину до лікарні, оскільки її стан погіршився. Потерпіла знаходилась на стаціонарному лікуванні в 1 МКЛ м. Полтава, а потім продовжувала лікування вдома та тривалий час скаржиться на головні болі,

Окрім показань обвинуваченої, потерпілої та свідків, вина ОСОБА_4 в об`ємі пред`явленого обвинувачення підтверджується іншими доказами по справі в їх сукупності, дослідженими судом.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №18 від 07.02.2014 року у ОСОБА_6 , у потерпілої виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми струсу головного мозку, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути і пальці рук, стиснуті у кулак, чи будь який інший предмет з подібної характеристикою, із силою, достатньою для утворення даного тілесного ушкодження, та вірогідніше за все спереду назад, можливо в строк і за обставин, вказаних у постанові, і на який посилається підекспертна і кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику даного тілесного ушкодження, у момент спричинення тілесного ушкодження підекспертна, вірогідніше за все, знаходилася у вертикальному положенні або близькому до нього. Після отримання вказаного тілесного ушкодження підекспертна могла рухатись, кричати, розмовляти, тощо.

Також вина обвинуваченої повністю підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.05.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , згідно з якими вона продемонструвала механізм заподіяння їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, який, відповідно до додаткового висновку експерта № 693 від 27.05.2014 року та висновку №977 від 20.05.2013 року, не протиречить об`єктивним даним судово-медичної експертизи.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй правопорушення за обставин, викладених вище.

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченої щодо заподіяння нею потерпілій лише 1 удару у процесі самозахисту, оскільки будь-які об`єктивні докази щодо нанесенння їй ударів потерпілою відсутні.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний тривалий розлад здоров`я, тобто за ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не знаходить.

Обвинувачена здорова, працездатна, примусового лікування не потребує, за місцем проживання характеризується задовільно.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд враховує, що вчинене обвинуваченою правопорушення є невеликої тяжкості, вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, її поведінку як під час скоєння правопорушення, так і після цього, характеристику, стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують чи помякшують покарання, думку потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні. З наведених підстав суд вважає за можливе не застосовувати щодо обвинуваченої більш суворі покарання із визначених ч. 2 ст. 125 КК України, а обмежитись засудженням її до покарання у мінімальному розмірі санкції найбільш м`якого виду покарання за дане кримінальне правопорушення - штрафу, яке, на думку суду, буде необхідним і достатнім для її виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

По справі потерпілою заявлений цивільний позов про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди на суму 10 895,62 грн. та моральної шкоди в сумі 15 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд керується статтями 128, 129 КПК України, статтями 23, 1166, 1167 та 1190 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи із доведеності вини обвинувачених, суд вважає цивільний позов у частині відшкодування матеріальної шкоди обґрунтованим частково, а саме: витрати на лікування підлягають відшкодуванню у межах заявлених вимог у сумі 257 грн., які підтверджені доданими до позовної заяви належної якості копіями фіскальних чеків на придбання ліків, які призначались лікарем з приводу лікування отриманої травми. Разом з тим, копії чеків неналежної якості, у яких нечітко відображена інформація щодо назви ліків, час їх придбання, не можуть братись судом до уваги, оскільки неможливо зробити висновок про їх достовірність, належність та допустимість.

Вимоги щодо компенсації втраченого заробітку підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з повідомленням ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області, згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи ОСОБА_6 за 2013 рік сума доходу за звітний(податковий) період становить 62 000 грн.

Будь-яких доказів доходів ОСОБА_6 за вказаний період у розмірі 148 000 грн. суду не надано.

Таким чином, розмір втраченого заробітку ОСОБА_6 за 11 робочих днів за період часу з 25.12.2013 року по 31.12.2013 року та з 01.01.2014 року по 14.01.2014 року становить:

62 000 грн. : 365 днів = 169,86 грн./день

169,86 грн. Х 11 днів = 1 868,50 грн.

Суд також вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення вона зазнала інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, була завдана шкода її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, а саме 3 000 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України на користь потерпілої підлягають сягненню витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Речових доказів і судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 374-376 КПК України,

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян(850 грн.).

Цивільний позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2 125,50 грн. матеріальної та 3 000 грн. моральної шкоди, та 500 грн. витрат на правову допомогу, всього 5 625,50 грн.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1