Дата документу Справа № 314/1441/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1886/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.190 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільянська Запорізької області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він будучи раніше засудженим за ст.185 ч.3 КК вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2013 року до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, в період вказаного іспитового строку 23.02.2015 року о 10.30 год. маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи потворно з корисливих мотивів, знаходячись біля відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» по пров. Торговий в м.Вільнянську Запорізької області, зустрівши ОСОБА_8 , запропонував йому придбати побутові речі. Отримавши згоду останнього, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 пройшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом обману під приводом продажу побутових речей отримав від потерпілого 500 грн., після чого зник з місця злочину, заволодівши вказаними грошима, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2013 року та остаточно визначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про цивільний позов і запобіжний захід.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не заперечуючи обставин справи, доведеності своєї винуватості, кваліфікації своїх дій ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання вважаючи його занадто суворим. Таке покарання на переконання обвинуваченого не відповідає тяжкості вчиненого ним діяння, його особі та наслідкам, що настали. Дане твердження ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що він вину визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, надає систематичну матеріальну допомогу своїй сестрі, яка будучи матір`ю-одиначкою, виховує чотирьох малолітніх дітей. Обвинувачений зазначає, що суд не в повній мірі врахував факт повного відшкодування матеріальної шкоди, потерпілий просив суд суворого його не карати. Обтяжуючі покарання обставини у справі відсутні. ОСОБА_7 вважає, що дані обставини є достатніми для того, щоб призначити йому покарання, непов`язане з реальним відбуванням ним покаранням у виді позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши позицію прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, оскільки вважала, що ОСОБА_7 судом призначено мінімальне з можливих покарань; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за наведених у вироку суду обставин, а також кваліфікація його дій ніким не оспорюється, тому з огляду на положення ст.404 КПК в цих частинах вирок суду не переглядався.
Згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому мають враховуватись всі обставини, які як обтяжують, так і пом`якшують покарання.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, районний суд вірно врахував, що обвинувачений за останні 11 років вже вп`яте притягується до кримінальної відповідальності, і кожного разу за вчинення корисливих злочинів. Тому суд вірно обрав з поміж інших видів покарань, передбачених ч.2 ст. 190 КК, саме позбавлення волі.
Суд належними чином врахував, що обвинувачений вину визнав повністю, розкаявся, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину, повністю відшкодував завдану шкоду. Тому суд обрав мінімально можливий розмір покарання у виді позбавлення волі передбачений ч.2 ст. 190 КК.
Крім того, визначаючи остаточний розмір покарання, суд безумовно прийняв до уваги всі пом`якшуючі покарання обставини, оскільки з максимально можливих в такому разі 5 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно суд визначив лише мінімально можливі 4 роки 7 місяців позбавлення волі, оскільки 4 роки 6 місяців позбавлення волі ОСОБА_7 вже було призначено вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.04.2013 року, а остаточний строк покарання з огляду на положення ч.4 ст.71 КК не може бути меншим за даний розмір.

В зв`язку з наведеним, твердження обвинуваченого про те, що йому призначене покарання, яке не відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого ним злочину і його особі, є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами кримінального провадження і обставинами справи.

Відтоді вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4