Дата документу Справа № 335/1403/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/1403/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1638/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.289 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003466 від 06 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Запорожець Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , представника потерпілої-адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та потерпіла ОСОБА_10 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.289 КК України до 3 років обмеження волі. До набрання вироком законної сили до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього певних обов`язків. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, 20 000 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції щодо останнього змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд при визначені виду та розміру покарання не врахував дані про особу обвинуваченого, щире каяття останнього у вчиненому злочині, його активне сприяння слідству у розкритті злочину, повне визнання цивільного позову та часткове відшкодування завданої потерпілій шкоди. На думку апелянта, вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання. Крім того зазначає, що суд не врахував думку прокурора у судовому засіданні про необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі, з врахуванням внесених до неї змін, потерпіла ОСОБА_10 , також не оспорюючи обставин справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом при призначенні покарання в достатній мірі не враховано відомості про особу обвинуваченого, а також те, що він не розкаявся у вчиненому, не відшкодував їй завдану шкоду, перешкоджав слідству на суду у встановленні всіх фактичних обставин справи, а також продовжив злочинну діяльність, оскільки повторно вчинив викрадення автомобіля в іншої особи.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 29 липня 2014 року, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на це дозволу, проти волі ОСОБА_10 , маючи ключі від автомобіля «Hyundai-Accent», д/н НОМЕР_1 , що їй належить, шляхом вільного доступу - зі станції техобслуговування «Бумер», яка знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Антена,10-а, незаконно заволодів вказаним автомобілем та продав його, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 125 260 грн 28 коп, яка в подальшому була відшкодована потерпілій шляхом повернення викраденого автомобілю.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги потерпілої; представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілої та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи вищевказаний вирок суду у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених в судовому засіданні з дотриманням кримінального процесуального закону, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані вірно за ч.1 ст.289 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєне ним кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості цього правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працевлаштований, заявлений потерпілою цивільний позов визнав, але не вжив заходів, направлених на відшкодування спричиненої потерпілій шкоди, що не може свідчити про те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому. Окрім того, транспортний засіб був повернутий потерпілій працівниками міліції внаслідок його розшуку, а не внаслідок повідомлення обвинуваченим про місцезнаходження автомобілю.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд врахував визнання обвинуваченим своєї вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч.1 ст.289 КК України - у виді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений законом, але з реальним відбуванням вказаного покарання.

Призначене обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, колегія суддів погоджується і підстав для застосування положень вказаної статті також не вбачає.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника-адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, правильність вищевказаних висновків суду не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання дотримався вимог, передбачених ст.65 КК України .

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.289 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4