АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/2042/2015. Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , апелянта ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали провадження у скарзі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у місті Києві, яка полягає у не розгляді його заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілого, а також матеріали кримінального провадження № 0003026, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у місті Києві, яка полягає у не розгляді його заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілого.

На обґрунтування слідчий суддя послався на положення ст. 55 КПК України, відповідно до якої права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Відповідно до цієї ж правової норми, зауважив слідчий суддя, лише у разі, якщо слідчий не вбачає підстав для залучення особи до участі у кримінальному провадженні як потерпілого, слідчий зобов`язаний винести мотивовану ухвалу про це, а для визнання особи потерпілою такої постанови закон не вимагає.

Крім того, визнав слідчий суддя, ОСОБА_7 поставив у скарзі, крім іншого, також питання про зобов`язання слідчого до виконання процесуальних дій, не передбачених чинним кримінальним процесуальним законом, а таке не може входити до повноважень слідчого судді.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що заяву про залучення його до участі у кримінальному провадженні № 0003026 як потерпілого він слідчому подав встановленим порядком 30 червня 2015 року.

До часу звернення зі скаргою до слідчого судді, він не отримав від слідчого будь-яких повідомлень, в тому числі про відмову у визнанні його потерпілим, пам`ятку з поясненням прав потерпілого, повідомлення про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження чи запрошення до участі в проведенні процесуальних дій.

На цих підставах він і прийшов до обґрунтованого, на його переконання, висновку про бездіяльність слідчого і звернувся до слідчого судді.

Вказані обставини слідчий суддя безпідставно, як він вважає, не взяв до уваги, а тому виніс помилкове рішення про відмову у відкритті провадження за його скаргою, тому він просить в апеляційній скарзі ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні та ухвалити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого повідомити його про результати розгляду заяви про залучення ОСОБА_7 до кримінального провадження як потерпілого; вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого; надати йому матеріали досудового розслідування для ознайомлення; повідомити про стан проведення досудового розслідування; повідомити про проведені процесуальні дії, встановлення підозрюваних осіб та про дату пред`явлення їм повідомлення про підозру; повідомити його про обрання запобіжних заходів щодо підозрюваних осіб.

Заслухавши доповідь судді, виступи апелянта на підтримку апеляційних доводів, прокурора, який заперечив щодо апеляційних вимог та пояснив, що ці вимоги виходять за межі повноважень слідчого судді, відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами провадження у скарзі та матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення були внесені 26 березня 2015 року на підставі матеріалів правоохоронних та державних контролюючих органів про виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання рішення суду.

Про це ж свідчать і рапорт дільничного інспектора міліції ОСОБА_9 , відповідно до якого подання про вчинення кримінального правопорушення надійшло від начальника відділу примусового виконання Управління ДВС ГУЮ у місті Києві, а також саме зазначене подання.

Всупереч міркуванням апелянта, крім того, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що, згідно ст. 55 КПК України, слідчий зобов`язаний винести постанову, якщо відмовляє у залученні особи до кримінального провадження як потерпілого.

У разі ж визнання цієї особи потерпілим, слідчий вручає потерпілому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. Однак, строки такого вручення цією правовою нормою не визначені.

Ст. 56 КПК України визначає вичерпний перелік прав потерпілого, в тому числі право знайомитися з матеріалами кримінального провадження в порядку, визначеному цим кодексом, в тому числі і після відкриття матеріалів згідно ст. 290 КПК України та право встановленим порядком оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Оскільки кримінальне провадження до цього часу не закрите, а виконання процесуальних дій слідчим, на виконанні яких ОСОБА_7 наполягає та вважає бездіяльністю слідчого те, що той його вимоги не виконує, у КПК України не визначається конкретними строками, остільки, відповідно до ст. ст. 303-304 КПК України, саме така бездіяльність слідчого не може бути оскаржена до слідчого судді, що не позбавляє ОСОБА_7 можливості скористатися правами, наданими ст. 308 КПК України.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про звернення у межах цього провадження ОСОБА_7 про залучення його до провадження як потерпілого.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , а тому, в задоволенні його апеляційних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14 липня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність слідчого Голосіївського РУ ГУ МВС України у місті Києві, яка полягає у не розгляді його заяви про залучення до провадження як потерпілого залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: