Провадження №1-кп/487/125/15
В И Р О К
Іменем України
11.03.2015 р.

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора прокуратури Заводського району м.Миколаєва ОСОБА_3 ,за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Миколаєві, українця, гр.України, із неповною середньою освітою, не працює , не навчається зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого ,-

- 23.09.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено із іспитовим строком на 1 рік.,

- у скоєні злочину , передбаченого ст. 198 КК України ,

В С Т А Н О В И В
09.07.2014 року, близько 12 години 00 хв. інша особа , відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, проходячи із знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , засудженим вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 26.02.2015року за ст.198 КК УКраїни, по вул. Г.Петрової побачив неподалік будинку №1-в ОСОБА_7 .. В цей час у іншої особи виник злочинний намір на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном інша особа підійшла до ОСОБА_7 і повною мірою розуміючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій відкрито без застосування насильства заволодів золотими прикрасами останньої, а саме золотим ланцюжком та золотим хрестиком. Після чого, не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 повернути золотий ланцюжок з золотим хрестиком, втік з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3200 грн.

Крім того, встановлено, що після скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 побігли за іншою особою , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Після чого, інша особа запропонував ОСОБА_4 та ОСОБА_6 збути викрадений ланцюжок у ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що золотий ланцюжок здобутий злочинним шляхом, взяли його на зберігання. Після чого 09.07.2014 року близько 13 години 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продали золотий ланцюжок ОСОБА_8 , який знаходився на території ЦКР в м.Миколаєві за 560 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю. Суду показав, що 09.07.2014р. близько 12.00 год. він та його знайомі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 проходили по вул. Г. Петрової та побачили дівчину, і раптом ОСОБА_9 пішов за нею слідом. Як він зривав золоту цепочку із потерпілої він не бачив, але здогадався, що той скоїв злочин. Коли ОСОБА_9 побіг, він разом із ОСОБА_6 побіг за ним. Потім ОСОБА_9 запропонував збути золотий ланцюжок , і він із ОСОБА_6 взяли викрадений золотий ланцюжок та через деякий час продали, а гроші віддали ОСОБА_9 .

В скоєному він щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, судом в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує заст.198 КК України, як заздалегідь не обіцяному отриманні, зберіганні та збуті майна , завідомо одержаного злочинним шляхом.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відноситься до середньої тяжкості злочину.

Обставиною, що пом*якшує покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого та скоєння злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

А також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий , характеризується негативно, вину свою визнав та щиро розкаявся, на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні та Миколаївському обласному наркологічному диспансері не знаходиться.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання ,із застосуванням положень ст 70 ч.4 КК України, ст.ст.75,76,104 КК України.

Цивільного позову по вказаному кримінальному провадженню не заявлено.

Керуючись ст.ст. 370 ,371,374 КПК України , суд

З А С У Д И В
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі положення ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.09.2014 року остаточно призначити ОСОБА_4 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

На підставі положення ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, із іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з*являтись для реєстрації в цю інспекцію.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

СУДДЯ ОСОБА_10