Ухвала
іменем України 10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002615 за обвинуваченням

ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Батумі, Грузія, громадянина
України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року та вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається зі змісту аналогічних касаційних скарг, засуджений ОСОБА_5 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 ставлять питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну, на їх думку, оцінку доказів, окремі докази вважають неналежними. Наголошують, що суд не взяв до уваги низку доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та прийняття обґрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав доводи касаційних скарг та вважав за необхідне скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішені питання про цивільні позови у провадженні.

Апеляційний суд Миколаївської області 18 червня 2015 року цей вирок в частині призначеного покарання скасував та постановив свій вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 22 травня 2014 року, приблизно о 14 год. 30 хв., біля будинку № 57-б по вул. Молодогвардійській в м. Миколаєві, діючи повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , наніс останній удар рукою в ділянку грудної клітки, чим завдав фізичний біль, та відкрито викрав належне їй майно: зірвав з шиї золотий ланцюжок з кулоном загальною вартістю 7864,05 грн.

28 травня 2014 року, приблизно о 12 год. 15 хв., ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_3 , діючи повторно, підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_9 , застосував насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, яке виразилось в заподіянні фізичного болю потерпілій, внаслідок спричинення подряпин на шиї, зірвав з шиї золотий ланцюжок з хрестиком, тобто, відкрито викрав її майно загальною вартістю 2582,40 грн.
1 червня 2014 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_10 , схопив останню за праве передпліччя та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я та виразилося в заподіянні потерпілій фізичного болю, внаслідок спричинення подряпин шкіри, зірвав з її шиї 2 золотих ланцюжка, тобто, відкрито викрав майно загальною вартістю 3555,90 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Системний аналіз положень КПК України свідчить про те, що при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

З матеріалів провадження убачається, що з апеляційною скаргою на вирок районного суду звернувся, в тому числі, захисник ОСОБА_11 .

Зокрема, в апеляційній скарзі захисника ставилося питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, неналежною оцінкою доказів, істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Крім іншого, захисник зазначав, що не взяті до уваги окремі докази, неналежна їх оцінка призвела до безпідставного засудження ОСОБА_5 . На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом. Також захисник заявляв клопотання про дослідження доказів апеляційним судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг формально зазначив апеляційні доводи захисника ОСОБА_11 , проте їх з достатньою повнотою не перевірив, відповіді на них не дав, не провів ретельного аналізу і оцінки доказів.

Колегія суддів апеляційного суду, не погодившись із апеляцією захисника, зосередившись виключно на висновках, викладених у вироку, жодних мотивів залишення апеляції захисника без задоволення не навела, а обмежилась формальним переліченням доказів, показань свідків та документів, які наведені у вироку суду першої інстанції.

Крім того, не зважаючи на його клопотання про дослідження доказів, йому відмовила без належного вмотивування.

Наведене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, перешкодило апеляційному суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного перегляду вироку слід повно та всебічно перевірити доводи поданої апеляції, врахувати інші доводи касаційних скарг і, в залежності від встановленого, постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3