Справа № 369/3523/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/763/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 03.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , прокурора, який приймав участь у судовому засіданні судом першої інстанції, захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015, яким :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, -

В С Т А Н О В И Л А:
02 жовтня 2014 року близько 20 години 10 хвилин водій ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata 2.0 I», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель в напрямку с. Немішаєво Бородянського району Київської області, в районі 37 км. + 100 метрів автодороги (с. Мироцьке Києво-Святошинського району Київської області) проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з маршрутним автобусом марки «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався попереду нього в попутному напрямку.

В результаті ДТП водій маршрутного автобуса марки «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому середньої третини лівої ключиці зі зміщенням уламків, яке, згідно висновку експерта № 77/Д від 24-30.03.2015 року, відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідно термін більше 21 дня.

Крім того, в результаті ДТП пасажир маршрутного автобусу марки «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому бокової маси крижа справа, перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, які, згідно висновку експерта № 78/Д від 24-28.03.2015 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки викликали довготривалий розлад здоров`я.

Крім того, в результаті ДТП пасажир маршрутного автобусу марки «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді поширеної забійно-рваної рани лівого передпліччя, проникаючої в ліктьовий суглоб з дефектом капсули суглобу, контрактурою лівого ліктьового суглобу, яка згідно висновку експерта № 28/Д від 27.01-12.02.2015 року, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я.

Крім того, в результаті ДТП пасажир маршрутного автобусу марки «Mercedes-Benz 312D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , - потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді рваної рани правого ліктьового суглобу з чужорідним тілом (скло) та лівого променево-запястного суглобу з пошкодженням сухожилку короткого розгинача першого пальця лівої кисті, яка згідно висновку експерта № 79/Д від 24-27.03.2015 року відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки викликала тривалий розлад здоров`я.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги пп. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі), пп. «а» п. 2.9 (водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин), п. 13.1 (водій, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, пп. «а» п. 2.9, п. 13.1 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті ДТП, - спричиненням потерпілим ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок, в якій просив вирок суду скасувати, провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просив пом`як шити призначене обвинуваченому покрання та застосувати ст.75 КК України. Крім того, просив апеляційний суд зменшити суми , які підлягають стягненню з ОСОБА_9 за цивільними позовами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі прокурор Києво-Святошинського району ОСОБА_15 , просив вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2015 щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. В решті вирок залишити без змін. В доводах даної апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав частково, що виключає критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності в повному обсязі нести відповідальність за свої дії. Також прокурор зазначив , що ОСОБА_9 не бажає перевиховуватися а тому позбавлення волі є обов`язковим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_10 та прокурора; захисника ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу, решту апеляційних скарг просив залишити без задоволення, потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, в решті задоволення апеляційних скарг просила відмовити, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив відмовити в задоволенні апеляційних скаргах захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в недоведеність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на думку колегії, є необґрунтованими, оскільки сам обвинувачений визнав свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення і в ході апеляційного розгляду провадження не підтримав подану захисником апеляційну скаргу.

З апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 т прокурора вбачається, що висновків суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку та правильність кваліфікації дій, не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Враховуючи встановлені обставини злочину, оцінивши всі докази в сукупності, суд правильно визнав, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України доведена повністю та кваліфікує його дії за вказаною статтею як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд врахував ступінь тяжкості та наслідки вчиненого ним діяння, характеризуючи дані його особи, ставлення до вчиненого, думку потерпілих. А тому колегія суддів погоджується з призначеним судом першої інстанції покаранням, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційні скарги захисника в цій частині та прокурора - залишає без задоволення.

Порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження допущено не було.

Що ж стосується цивільного позову про відшкодування шкоди, заявленого потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , до ОСОБА_9 то при їх вирішенні суд не врахував ряд обставин, які мають істотне значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 року на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 вищезазначеного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Крім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року «Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки на транспортний засіб та водії тільки на час обслуговування поїздки. Перевізник на кожний нещасний випадок, що стався із застрахованим на транспорті повинен скласти акт про нещасний випадок, що стався із застрахованим водієм так і скласти акт про нещасний випадок із пасажиром відповідного зразка та надати довідку потерпілому із зазначенням відомостей про страховика. Страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілі на момент ДТП були пасажирам маршрутного автобуса марки «Мерседем Бенц 312 Д» р.н. НОМЕР_3 , маршруту № 212 сполученням Київ-Микуличі під керуванням водія ОСОБА_18 . Даний транспортний засіб належить Приватному підприємству «Сталкер», якому дозволено за ліцензією внутрішні перевезення пасажирів. Разом з тим, судом першої інстанції не перевірено, на якій підставі ОСОБА_19 здійснював перевезення пасажирів, чи перебував він в трудових відносинах з ПП «Сталкер», який в свою чергу є перевізником, чи було перевізником складено відповідні документи для отримання страхового відшкодування.

Сукупність наведених обставин дає підстави вважати що у даній справі цивільні позови до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди вирішено без врахування всі фактичних даних, а також з порушенням процесуальних прав як обвинуваченого так і потерпілих.

Крім того, в матеріалах справи, всупереч вимогам ст.99 КПК України не містяться оригінали документів, на підставі яких потерпілі просять стягнути з обвинуваченого завдану шкоду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині вирішення цивільних позовів підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 скасувати.
Призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: