Справа № 191/2633/15-к
Провадження № 1-кп/191/305/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Синельникове Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середньо - технічна, розведеного, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

а також за участю:

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
31.05.2015 р приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 25 по пул. Миру, в м.Синельникове Дніпропетровської області, маючи умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме підійшов до під`їзду № 2 вищевказаного будинку, де знаходився велосипед, та відкрито в присутності свідків, заволодів (сів та поїхав) спортивним велосипедом сріблястого кольору, 2013 року випуску з написом «Формула», після чого з викраденим з місця вчинення кримінальною правопорушення зник, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2992-15 від 23.07.2015 матеріальні збитки на загальну суму 1953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три гривні 00 коп).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, від дачі показань відмовився.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_6 є її сином, на час вчинення кримінального правопорушення йому було 10 років. Зі слів її сина їй відомо, що він гуляв із хлопцями на стадіоні та до них підходив обвинувачений і попросив погратися з ними. Потім син залишив велосипед біля під`їзду та пішов додому, а хлопці залишились його чекати. Обвинувачений підійшов до велосипеда, сів та поїхав, при цьому хлопці йому казали, щоб він не брав велосипед. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Вирішення питання щодо обрання обвинуваченому міри покарання залишила на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину та розкаявся в скоєному.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово товарознавчої експертизи в розмірі 123 (сто двадцять три) грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово товарознавчої експертизи в розмірі 123 (сто двадцять три) грн..

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1