Справа № 206/206/4762/15-к
Провадження № 1-кс/206/445/15
У Х В А Л А

"28" серпня 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Красний Профінтерн Єнакіївського району Донецької області, громадянин України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, дітей не має, без реєстрації проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.02.1986 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 81 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;
На підставі за ст. 43 КК УССР приєднати 6 місяців по вироку від 15.05.1985 року до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-20.10.1989 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 206, ст. 188-1, ч. 2 ст. 42 КК України (1960 року) позбавлення волі на 4 роки;
-21.09.1995 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 196 1, ч. 2 ст. 196-1, ч. 2 ст. 140 , ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) позбавлення волі на 4 роки;
-26.02.2002 року Самарським районним судом ч 2 ст. 81 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки
-06.05.2005 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська ч. 1 ст. 315 , ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 317, ст. 69,70 КК України позбавлення волі на 3 року, на підставі ст. 71 КК України приєднати 6 місяців по вироку від 26.01.2002 року року до відбуття 3 роки 1 місяців позбавлення волі;
- 15.10.2008 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 395 КК України арешт строком на 2 місяця.
- 09.09.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України арешт строком на 2 місяця; 09.09.2011 року звільнений з залу суду з підстав відбуття строку покарання,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
28 серпня 2015р. слідчий СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенант міліції ОСОБА_3 звернулася до суду із цим клопотанням.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:
04.08.2015 приблизно о 04:00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до колодязю кабельної каналізації, де проходить діюча лінія зв`язку, що перебувають у власності ДФ ПАТ «Укртелеком», розташованої між будинками № 5 по вул. К. Волкова та № 3 по вул. Кантемирівській в м. Дніпропетровську. Реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, скоюючи злочин повторно, шляхом зсуву металевої кришки люка колодязя кабельної каналізації відкрив колодязь та спустився до підземної кабельної каналізації, де за допомогою секатора та ножа, які останній заздалегідь приготував для скоєння злочину та приніс з собою, відрізав телефонний кабель. Після чого ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу потягнув кабель на себе та розірвавши муфту, що з`єднувала інший край кабелю, витягнув кабель марки: ТПП 50*2*0,5 довжиною 66 метрів, що належить ДФ ПАТ «Укртелеком».
Після скоєння злочину ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ПАТ «Укртелеком» згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3946-15 від 07.08.2015 матеріальну шкоду на суму 4119,06 гривень.
Дії ОСОБА_4 слідчий кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатніми, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам підозрюваного перешкоджати здійсненню кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілого та свідків, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спробам переховатись від органів досудового розслідування та суду, а також забезпеченню можливості виконання процесуальних рішень.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні середньої тяжкості злочину, за який відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді арешт на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, знаходячись на волі може перешкоджати встановленню істини по справі, а також знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, перешкоджати виконанню процесуальних рішень, оскільки ОСОБА_4 не з`являвся на виклики, під час спроби оперативними працівниками міліції з`ясувати його місцезнаходження за адресою фактичного проживання, намагався втекти.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно викрав вказані у клопотанні речі, просив застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Від працівників мвліції не намагався тікати, оскільки у нього мати похилого віку, яка потребує його догляду, він не відходив від будинку. Зобов`язується з`являтися за кожним викликом.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки домашній арешт є занадто м`яким, оскільки ОСОБА_4 не працевлаштований та тривалий час не має постійного джерела прибутку, що може свідчити про подальше зайняття злочинною діяльністю.
При цьому підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
28 серпня 2015 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального кодексу України було письмово повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_4 28.08.2015 року о 09 год. 00 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи у вигляді позбавлення волі строком до трьох років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину середньої тяжкості, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як домашній арешт.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено саме за фактичним місцем проживання підозрюваного, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п.1 ч.5 ст.182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_4 не працює, не має інших доходів, і не в змозі самостійно внести достатню суму застави.
У відповідності до п.1 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів мінімальної заробітної плати.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 у разі його звільнення з-під варти під заставу вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 28 серпня 2015р, по 26 жовтня 2015р. включно.
У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
Зазначені обов`язки діятимуть два місяці з дня звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1