печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4553/13-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А., розглянувши скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, в якій ставиться питання про визнання незаконною бездіяльності Генеральної прокуратури України у зв»язку з неприйняти рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року по їх заявам про злочини від 29.03.2011, 15.02.2012 та 29.10.2012.

Вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали приходжу до наступних висновків.

У відповідності до положень ч.1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально - процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України 2013 року. Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування і він є вичерпним.

Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч.1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до положень ст. 97 КПК України 1960 року дослідча перевірка за заявою чи повідомленням про злочин з прийняттям одного з рішень, передбачених ч.2 ст. 97 КПК України проводилась протягом десяти діб. При цьому, виходячи з положень ст. 95 КПК України 1960 року, заяви чи повідомлення як привід для проведення дослідчої перевірки визнавались такими лише за умови наявності в них об»єктивних даних (доказів) про реальність події злочину, в іншому випадку прийняття по таким заявам чи повідомленням рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року було необов»язковим і це питання вирішувалось правозастосовним органом в залежності від конкретних обставин справи.

За змістом поданої скарги, заявники фактично оскаржують бездіяльність Генеральної прокуратури України у зв»язку з неприйняттям рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року за заявам від 29.03.2011, 15.02.2012 та 29.10.2012, що не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Зважаючи на викладене, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як такої, що не підлягає оскарженню, у відповідності до положень ч.4 ст. 304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, ч.4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п»яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Ю.А.Фаркош