Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/39/16-к
Провадження по справі № 1-кп/281/15/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 рокусмт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000013 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Коростенського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, розлученого, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
В кінці листопада 2015 року ОСОБА_3 , приїхав до своєї прабаби ОСОБА_5 , яка проживає: с. Солов`ї, Лугинського району, Житомирської області. Йшовши вулицею, ОСОБА_3 побачив, що в одному з домоволодінь на подвір`ї лежить складений листовий шифер, після чого, в нього виник прямий умисел на викрадення шиферу, для подальшого продажу.
Цього ж дня, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_3 попросивши свого товариша ОСОБА_6 , щоб останній допоміг йому перенести вказаний шифер до домоволодіння його прабаби, ввівши ОСОБА_6 в оману сказавши йому, що він купив шифер в господарки будинку, на що останній погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу даного будинку, а також власниці будинку, ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинний намір останнього та був переконаний ОСОБА_3 в законності своїх дій, зайшов на подвір`я будинку, що належить ОСОБА_7 , звідки таємно викрав за допомогою ОСОБА_6 вісім листів азбестобетонного восьмихвильового шиферу, вартістю 135 грн кожний лист і з викраденим шифером залишив територію домоволодіння ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 1080,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що в кінці листопада 2015 року він приїхав у с. Солов`ї, Лугинського району до своєї прабаби ОСОБА_5 , йшовши до неї помітив, що в одному з домоволодінь лежить шифер. Цього ж дня, близько 21 год. 00 хв., попросивши свого товариша ОСОБА_6 , перенести вказаний шифер до домоволодіння його прабаби, останньому сказав, що він купив шифер в ОСОБА_7 . Після чого, таємно з ОСОБА_6 викрав зазначений шифер в кількості вісім листів та переніс у двір до своєї прабаби.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде, потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 1080,00 грн повернув у повному обсязі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_3 вчинив злочин за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчинення злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується негативно, є інвалідом 2-ї групи і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і повне відшкодування матеріальних збитків потерпілій та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази по справі:
- вісім азбестобетонних листів восьмихвильового шиферу, які передано потерпілій ОСОБА_7 під зберігальну розписку залишити за належністю ОСОБА_7 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1