Справа № 460/48/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Яворівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, безпартійного, мобілізованого військовослужбовця п/п НОМЕР_1 (колишня в/ч НОМЕР_2 ), такого, який не має судимості,
за ст.408 ч.1 КК України, -
21 березня 2014 року, ОСОБА_4 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією і в подальшому, він вибув для проходження військової служби у військову частину-польова пошта НОМЕР_3 , що знаходиться в АДРЕСА_2 .
На підставі розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних сил України №116/9/9565 від 04 вересня 2014 року та наказу №83 від 06 вересня 2014 року командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , він був зарахований до списків особового складу частни, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду радіотелефоніста відділення зв`язку взволу управління командира мінометної батареї 2 механізованого батальйону, цієї частини.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно положень ч.1 п.4. ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з дня зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня, розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби рядовому ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення ним розташування військової частини він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
27 січня 2015 року, близько 08 години, рядовий ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, з метою ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 і по даний час незаконно, без поважних причин, перебуває поза межами розташування військовї частини та проводить час на власний розсуд.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 ч.1 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що повернувшись із зони АТО, він знаходився у відпустці, а пізніше змушений був залишитися вдома, де доглядав хвору одиноку матір. Він має бажання надалі проходити військову службу, як мобілізований військовослужбовець, розуміє, що поступив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, просить також суворо його не карати і не позбавляти волі.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одиноку матір, посередньо характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій, повністю визнав свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки:
-не покидати територію військової частини без дозволу командира частини,
-контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира частини.
У випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби, контроль за його поведінкою покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання ОСОБА_4 .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - особисте зобов"язання, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1