Справа № 152/25/13- к
У Х В А Л А
02 жовтня 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про застосування амністії та звільнення від відбування покарання,
ОСОБА_4 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з клопотанням про застосування до неї амністії та звільнення від відбування покарання. Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.05.2013 її було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.
Станом на день звернення із клопотанням штраф згідно вироку суду вона не сплатила.
Відповідно до пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, якщо вони засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Посилаючись на те, що вона є єдиною донькою у батька ОСОБА_5 , який досяг 77 повних років, ОСОБА_4 просить застосувати до неї амністію на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити її від відбування покарання у вигляді штрафу.
У судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти застосування до ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення її від відбування покарання у вигляді штрафу.
Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд дійшов висновку про наступне.
Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.05.2013 ОСОБА_4 була засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Зазначений вирок набрав законної сили 14 серпня 2013 року.

5 вересня 2013 року ОСОБА_4 було направлено повідомлення про необхідність сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили.

Проте, у зазначений вище строк ОСОБА_4 штраф не сплатила, у зв`язку із чим, Шаргородський районний суд Вінницької області направив на адресу Відділу державної виконавчої служби Чернівецького районного управління юстиції, тобто за місцем проживання ОСОБА_4 , для примусового виконання виконавчий лист № 152/25/13-к про стягнення з ОСОБА_4 за вироком суду штрафу на користь держави.

Із листа Відділу ДВС Чернівецького РУЮ від 16.09.2015 № 2412/2-27 та довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 16.09.2015 вбачається, що у Відділі ДВС Чернівецького РУЮ не перебуває на виконанні виконавчий лист № 152/25/13-к про стягнення з ОСОБА_4 за вироком суду штрафу на користь держави.

Згідно із довідкою Чернівецького районного підрозділу КВІ від 16.09.2015 № 406 до підрозділу КВІ не надходили будь-які виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 штрафів. Станом на 16.09.2015 ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_4 , станом на день розгляду цього клопотання штраф за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.05.2013 вона не сплатила.

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, якщо вони засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, ОСОБА_4 є єдиною дочкою батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому виповнилося повних 77 років, що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу ОСОБА_4 , довідкою виконкому Шендерівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 17.09.2015 № 513.

Отже, з огляду на вище викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 підпадає під дію пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.05.2013.

Керуючись статтями 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 21 травня 2013 року на підставі пункту «є» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», як особу, яка має батька, який досяг 70-річного віку, який немає інших працездатних дітей.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395, частин 1-3 ст. 532 КПК України на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1