Справа № 362/3174/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/484/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 27.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
«27» серпня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року, за яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Єреван Республіки Вірменія, вірменин, громадянин Республіки Вірменія, не одружений, не працює, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.

Колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком, 23 серпня 2008 року, близько 10 години, ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_14 прибули до будинку АДРЕСА_2 , де очікували ОСОБА_15 з наміром вчинити на останнього розбійний напад і заволодіти його грошима. Близько 10 години 30 хвилин того ж дня, коли ОСОБА_15 вийшов з під`їзду будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 , застосовуючи фізичне насильство, нанесли кілька ударів руками і ногами в різні області тіла ОСОБА_15 , у результаті яких йому було заподіяно тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №335/д від 07.09.2009 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню, заволоділи сумкою останнього, в якій знаходилися: гроші в сумі 48 000 грн.; 1875 Євро, що відповідно до курсу Національного банку України складає 13 454 грн.; 8240 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України складає 39 912, 90 грн.; 345 000 російських рублів, що відповідно до курсу Національного банку України складає 68 765,40 грн.; золоті вироби 585 проби, а саме: 5 обручок, 3 пари сережок, 3 ланцюжка, загальною вагою 30 гр., загальною вартістю 2820 грн.; 4 коронки, виготовлені з золота 750 проби вагою 15 гр., загальною вартістю 2115 грн., кредитна карта «Приватбанк», яка матеріальної цінності не має, револьвер «Корнет» травматичної дії, вартістю 1200 грн., калькулятор «Сітізен», який матеріальної цінності для потерпілого не має. ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , заволодівши майном ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зникли, тим самим заподіявши останньому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на суму 176267,30 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Крім цього, наприкінці листопада 2008 року ОСОБА_16 , знаходячись на території ринку автозапчастин за адресою: бульвар Перова, 19, м. Київ, помітив у продавця ринку ОСОБА_17 велику суму грошей і зацікавився останньою, як об`єктом можливого злочинного зазіхання. Після цього ОСОБА_16 на автомобілі «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював спостереження за маршрутом руху ОСОБА_17 , яка пересувалася на автомобілі марки «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2 , місцями її стоянки, а так само місцем проживання майбутньої жертви нападу. Зібравши необхідну для здійснення нападу інформацію, ОСОБА_16 , 27.11.2008 обумовив з ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 і іншими невстановленими слідством особами план здійснення нападу на ОСОБА_17 .
Так, 28.11.2008 ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 і інші невстановлені в ході провадження досудового слідства особи, на автомобілі марки «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_18 , близько 16-18 годин прибули до будинку АДРЕСА_3 , де, діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинних дій, маючи при собі пістолет «ТТ», іншу вогнепальну зброю, невстановленої слідством моделі, почали очікувати автомобіль марки «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2 із ОСОБА_17 . ОСОБА_16 в цей час на автомобілі марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , очікував ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 і інших невстановлених слідством осіб, які очікували та вчинили напад на ОСОБА_17 , поблизу будинку АДРЕСА_4 .
Так, виконуючи умови розробленого, і відомого всім членам групи плану о 18 годині 28 листопада 2008 року ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та інші невстановлені слідством особи, поблизу будинку №52 по вул. Яровій в смт. Гребінки Васильківського району Київської області, раніше вчинивши розбій, зупинили автомобіль марки «Volkswagen-LT35», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_20 , у салоні якого знаходилися ОСОБА_17 і ОСОБА_21 . Після цього, ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 й інші невстановлені слідством особи, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що виразилося в демонстрації вогнепальної зброї, і здійсненні декількох пострілів, у результаті яких ОСОБА_20 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №196 м/д від 13.05.2009, було спричинено вогнепальне поранення ноги, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що потягло короткочасний розлад здоров`я, заволоділи сумкою ОСОБА_17 , у якій знаходилися гроші в сумі 151 080 грн., патентом на заняття підприємницькою діяльністю на ім`я ОСОБА_22 , іконкою «Святого Пантелеймона», що матеріальної цінності не має, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_17 , актами закупівель шин невстановленої кількості, сумкою з CD, DVD дисками, що матеріальної цінності не мають, після чого з місця вчинення злочину зникли, розподіливши зазначену суму грошей з ОСОБА_16 , тим самим заподіявши потерпілим фізичну шкоду та матеріальну шкоду в великих розмірах, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. (За скоєння даних злочинів інших вказаних осіб засуджено раніше, та вироки стосовно них набрали законної сили).
Не погоджуючись з даним вироком, прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_10 та захисником обвинуваченого ОСОБА_11 подано апеляційні скарги, в яких вони просять:

захисник змінити вирок, а саме скасувати його в частині визнання ОСОБА_14 винним у вчиненні 23.08.2008 року розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_15 в м. Біла Церква Київської області і закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 в цій частині; призначити ОСОБА_14 остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком до чотирьох років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на два роки; в іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін. Апелянт посилається на те, що висновки суду, в частині визнання ОСОБА_14 винним у вчинені розбійного нападу 23.08.2008 року на ОСОБА_15 в м. Біла Церква Київської області не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

прокурор вирок щодо ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_14 засудити з а ч. 4 ст. 187 К України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_14 та правильності кваліфікації його дій, апелянт вказує, що суд не дав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_14 вчинив особливо тяжкий злочин та тривалий час ухилявся від досудового розслідування на території іншої держави, внаслідок чого був оголошений в розшук та підданий екстрадиційному арешту, а будучи доставленим на територію України, не визнав у повному обсязі свою вину та цивільні позови потерпілих, щиро не розкаявся.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала вирок незаконним, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, звернення обвинуваченого до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарг, та вивчивши матеріали кримінального провадження, знаходить апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_14 в скоєнні інкримінованого йому злочину, як за епізодом нападу на потерпілого ОСОБА_15 , так і за епізодом нападу на потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_20 доведена сукупністю наведених у вироку та досліджених у судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку та їм дана належна оцінка.

Посилання захисника на, нібито, не доведеність вини його підзахисного за епізодом нападу на ОСОБА_15 спростовується не тільки зібраними по справі доказами, але і встановлено вироком стосовно ОСОБА_13 , який набрав законної сили. Так, суд 1-ї інстанції ретельно дослідив протоколи проведення впізнання свідками ОСОБА_23 і ОСОБА_24 особи ОСОБА_14 . При цьому було встановлено, що дана слідча дія проведена виключно у відповідності до вимог процесуального закону, а тому її результати суд обґрунтовано поклав в основу вироку. Належну оцінку суд дав і тому факту, що свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні не стверджував категорично щодо особи винного. Свої висновки суд 1-ї інстанції обґрунтував тим, що в судовому засіданні впізнання проводилось в режимі відеоконференції, через 6 років після розглядаємих подій. З урахуванням того, що впізнання від 03.07.2009 року проводилось виключно у встановленому Законом порядку, колегія суддів погоджується з вказаним вище висновком суду 1-ї інстанції. До того ж, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2014 року (набрав законної сили 05 травня 2014 року), встановлено, що саме ОСОБА_14 разом з ОСОБА_13 скоїв розбійний напад 23.08.2008 року на ОСОБА_15 в місті Біла Церква.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2011 року, який також набрав законної сили, відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , засуджених за ч.4 ст. 187 КК України по епізоду розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_20 і ОСОБА_17 , до 9 років позбавлення волі, і ОСОБА_13 , засудженого за ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 187 (по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_17 і ОСОБА_20 ), до 10 років позбавлення волі, за яким встановлено, що засуджені особи ОСОБА_16 і ОСОБА_18 разом з ОСОБА_25 були знайомі з Товмасяном «Арутом», з яким разом використовували автомобіль «Део Нексія» темно-синього кольору під час розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_26 , зазначений автомобіль був помічений біля дому потерпілого ОСОБА_15 в м. Біла Церква 23.08.2008 року свідком ОСОБА_24 безпосередньо перед нападом. При цьому ОСОБА_18 зазначав, що ОСОБА_27 познайомив його з ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , як своїми родичами, що саме в руках «Арута» бачив пістолет «ТТ», коли вони приїхали в село, і що саме він стріляв в напрямку мікроавтобуса, коли той таранив його, ОСОБА_30 , автомашину, а ОСОБА_31 стріляв по мікроавтобусу через вікно.

Обставини участі ОСОБА_14 у здійсненні нападу на ОСОБА_26 , та кваліфікація його дій з цього приводу ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи винному покарання, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відносяться до особливо тяжких злочинів, обставини їх вчинення, мотив, характер діяння, форму і ступінь вини, тяжкість наслідків, дані про особу, а саме, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, виключно позитивно характеризується за місцем проживання в Республіці Вірменії, на обліку в психо- та наркологічних клініках не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного суд визнав відшкодування заподіяної шкоди потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_17 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 67 КК України при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а тому посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_14 тривалий час ухилявся від досудового розслідування на території іншої держави, внаслідок чого був оголошений в розшук та підданий екстрадиційному, та те, що він не визнав у повному обсязі свою вину та цивільні позови потерпілих, щиро не розкаявся, не можуть бути визнаними обставинами, які обтяжують покарання.

Так само, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимоги адвоката щодо застосування до ОСОБА_14 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ним скоєно особливо тяжки злочини, за яки йому з урахуванням пом`якшуючих обставин призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів, підстав для зміни або скасування вироку не знаходить, а тому приходить до переконання про законність і обґрунтованість вироку, та у зв`язку з цим необхідності залишення апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2015 року стосовно ОСОБА_32 без зміни.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ