1-кп/357/748/13
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, справу за обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Біла Церква, Київської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)16.03.2007 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 29.02.2008 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі. 31.10.2012 року постановою Богунського районного суду м. Житомира звільнений від відбування від покарання умовно-достроково на строк 3 місяці 28 днів

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15.07.2013, приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , у кв. АДРЕСА_2 , повторно з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу скориставшись тим, що на нього ніхто не звертає уваги, а потерпілий ОСОБА_6 спав, непомітно для оточуючих взяв з вішалки у приміщенні коридору квартири чоловічу спортивну куртку вартістю 100 грн. та жіночу дублянку вартістю 2000 грн. та поклавши у поліетиленовий пакет, вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_2 на вулицю та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Загальна сума завданої шкоди складає 2 100 грн.

Крім того, 03.12.2013 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в маршрутному таксі №13, яке зупинилося на зупинці громадського транспорту, поряд з магазином «Біла» по вул. Гайок в м. Білій Церкві маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, таємно від оточуючих шляхом вільного доступу, повторно, скориставшись тим, що на нього ніхто не звертає увагу непомітно від оточуючих заволодів мобільним телефоном « Prestigio PAP 4040 DUO» вартістю 1 523 грн., який випав з кишені потерпілого ОСОБА_5 , поклав його до своєї кишені куртки та вийшовши з маршрутного таксі на вулицю розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 збитків на 1 523 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, потерпілий не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що у вказаний в обвинувальному акті час 15.07.2013 року двічі заходив до квартири ОСОБА_6 , оскільки у останнього часто збиралися особи, для вживання алкогольних напоїв. Зайшовши у темну пору доби приблизно о 23 год. він побачив, що ОСОБА_6 перебуває у нетверезому стані та спав. Коли залишав квартиру та побачив дублянку та куртку у нього виник умисел на їх таємне викрадення. Знайшовши у квартирі пакет, ОСОБА_4 поклав туди вказані речі і залишив квартиру. Отримані від реалізації дублянки гроші витратив на придбання спритних напоїв.

Щодо заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_5 дав показання, що 03.12.2013 року їхав у маршрутному таксі в напрямку Гайка в м. Білій Церкві. Виявивши на підлозі автомобіля телефон, усвідомлюючи, що він належить комусь із пасажирів таємно від оточуючих заволодів телефоном. Вийшовши біля магазину «Біла» зустрівши своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 попросив їх продати ніби то належний обвинуваченому телефон. Останні продали телефон за 300 грн., які ОСОБА_4 забрав собі.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, що є злочинами середньої тяжкості, наслідки які настали від вчинення злочинів у вигляді матеріальної шкоди, згідно із заявою потерпілого ОСОБА_6 викрадені у нього речі матеріальної цінності для нього не становлять, телефон викрадений у потерпілого ОСОБА_5 повернутий останньому; особу обвинуваченого, який відповідно до характеристики ЖЕК №1 по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей на утриманні не має. На час затримання та розгляду справи не працюючий та не виявляє бажання працевлаштовуватись. Судом також враховується поведінка ОСОБА_4 , який будучи обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, під час розгляду судом щодо нього кримінальної справи повторно скоїв злочин проти власності.

З огляду на вказане суд не визнає зазначену в обвинувальному акті як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття обвинуваченого.

В той же час суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочинів;

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання також враховується думка потерпілого ОСОБА_5 суворо не карати обвинуваченого.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, строком на 2 роки 6 місяців.

Крім того з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 72 коп., що підтверджується довідкою науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області.

На час ухвалення вироку підстав скасування або зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 72 коп.

Залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати в Київському СІЗО Управління державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1