Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0001001 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 липня 2015 року,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора Бернадської- ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 липня 2015 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15-ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання:

за ч.2 ст.15-ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

На підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Свято-Троїцької церкви с.Привільне Дубенського району 26265 грн. 69 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 1081 грн. 08 коп. судових витрат на користь держави за проведення судово-трасологічних експертиз.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, в ніч на 19 листопада 2014 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Привільне Дубенського району Рівненської області, керуючись корисливими спонуканнями вирішив вчинити крадіжку грошей та інших цінних речей з приміщення Свято-Троїцької церкви, яка знаходиться по вул. Грушевського с.Привільне Дубенського району Рівненської області.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю нагляду за його діями сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом злому вхідних дверей проник в приміщення вищевказаного храму, де викрав зі скриньки для пожертви грошові кошти в сумі 20 грн. та із металевого сейфу грошові кошти в сумі 16172 грн., 450 доларів США (6840,05 грн. в перерахунку на курс Національного банку України), 170 ЕВРО (3233,64 грн. в перерахунку на курс Національного банку України).

Внаслідок даного злочину громаді Свято-Троїцької церкви с. Привільне було заподіяно майнову шкоду в сумі 26265,69 грн.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, судом кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, 24 листопада 2014 року близько 23 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Рачин Дубенського району Рівненської області, керуючись корисливими спонуканнями вирішив вчинити крадіжку грошей та інших цінних речей з приміщення храму « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю нагляду за його діями сторонніх осіб, діючи таємно, шляхом пролому вхідних дверей проник в приміщення вище вказаного храму, де викрав зі скриньки для пожертви грошові кошти в сумі 673 гривні, але свій намір щодо вчинення даного злочину не зміг довести до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що він був затриманий працівниками служби охорони «Арсенал», які прибули до вказаного храму, оскільки спрацювала сигналізація.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, судом кваліфіковано за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі з доповненнями до неї обвинувачений ОСОБА_4 вважає вирок суду в частині засудження його за ч.3 ст.185 КК України незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що в час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення в ніч з 18-го на 19-те листопада 2014 року він перебував за місцем реєстрації в с.Романівка Городоцького району Львівської області, тому не міг вчинити даного злочину в с.Привільне Дубенського району Рівненській області. Зазначає, що судом безпідставно відмовлено в його клопотанні щодо проведення експертизи по вилучених у нього «Sim-картках» для встановлення дійсного місця його перебування в момент вчинення крадіжки. Просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги, доводи прокурора ОСОБА_8 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав належну оцінку, та в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 не оспорюється.

Разом з тим, своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у вчиненні крадіжки з приміщення Свято-Троїцької церкви с.Привільне Дубенського району, ОСОБА_4 ні в суді першої інстанції, ні в судовому засіданні апеляційного суду не визнав. При цьому пояснив апеляційному суду, що зазначений злочин він не вчиняв і вчинити не міг, оскільки в ніч з 18-го на 19-те листопада 2014 року, коли був скоєний інкримінований йому злочин, на території Рівненської області його не було, так як він перебував в цей час за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 . Крім того, в цю ніч з 18-го на 19-те листопада 2014 року він вчинив два злочини в с.Вишня Городоцького району Львівської області, а саме крадіжку з магазину "Продукти" по вул.Центральній та крадіжку з "Укрпошти" по цій же вулиці Центральній. Пояснив, що "Укрпошта" знаходиться в одній будівлі із сільською радою, і проник він в дане приміщення з вулиці шляхом розбиття пластикового вікна, та потрапив спочатку в кімнату, яка є кабінетом дільничного інспектора міліції, з якої вийшов в коридор, звідки вже проник в приміщення "Укрпошти", звідки викрав грошові кошти в сумі 472 грн. Про вчинення даних злочинів він написав явки з каяттям працівникам слідчого ізолятора м.Рівне. Також пояснив, що на досудовому слідстві він визнавав вину у вчиненні інкримінованого злочину за проханням працівників міліції, які запевняли його, що на термін покарання це не вплине. При цьому працівники міліції повідомили йому про деталі вчинення крадіжки, щоб його показання по справі були правдоподібними і не викликали сумнівів. Однак в суді йому стало відомо про наявність цивільного позову по даному злочину, і тоді він заявив, що буде визнавати вину при умові відсутності позову. Так як цивільний позов відкликаний не був, то вини у інримінованому злочині в суді він не визнав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, винуватість ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України ґрунтується лише на його показаннях, будь-яких інших доказів його винуватості матеріали кримінального провадження не містять.

Так, протокол огляду місця події (т.1 а.к.п.27-35), показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які судом першої інстанції покладені в основу обвинувального вироку, не містять підтверджень винуватості у вчиненому злочині саме ОСОБА_4 . Протокол проведення слідчого експерименту (т.1 а.к.п.57-64) теж ґрунтується лише на показаннях ОСОБА_4 . При цьому, деталі вчинення крадіжки, про які він розповідав при проведенні слідчого експерименту та при його допитах слідчим, йому стали відомі, як він пояснив колегії суддів, від працівників міліції.

Також, судом у вироку не спростовані показання обвинуваченого ОСОБА_4 про його знаходження в час вчинення інримінованого йому злочину в ніч з 18-го на 19-те листопада 2014 року в АДРЕСА_1 . Зокрема, судом не перевірялося можливе місце перебування обвинуваченого у вказану ніч шляхом перевірки знаходження його мобільного телефону через оператора мобільного зв`язку, як про те клопотав обвинувачений.

Крім того, із повідомлення першого заступника начальника СВ Городоцького РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_12 вбачається, що в ніч на 19 листопада 2014 року невстановлена особа шляхом розбиття склопакету вікна незаконно проникла в приміщення Вишнянської сільської ради Городоцького району Львівської області, що по вул. Центральній, 3 в с. Вишня Городоцького району Львівської області. У зв`язку з чим проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001060 від 19.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України. Однак, особа, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, не встановлена.

Таким чином, вказаним повідомленням не спростовується можливість перебування ОСОБА_4 в ніч з 18 на 19 листопада 2014 року в с. Вишня Городоцького району Львівської області та вчинення ним кримінального правопорушення шляхом незаконного проникнення в приміщення сільської ради, оскільки це узгоджується з показаннями ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду, що ставить під сумнів можливість вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України в с.Привільне Дубенського району Рівненської області.

Разом з тим, в судовому засіданні при апеляційному розгляді показання ОСОБА_4 , зокрема, про те, що він в момент вчинення інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.185 КК Українив знаходився в с.Романівка та в с.Вишня Городоцького району Львівської області, та про те, що деталі вчинення даного кримінального правопорушення йому стали відомі від працівників міліції, прокурором як стороною обвинувачення спростовані не були, і клопотань перед апеляційним судом про дослідження доказів в більшому обсязі прокурором не заявлялось.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно п.3 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Прокурором в судовому засіданні не вносилось клопотань про дослідження доказів в більшому обсязі.

Згідно ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

У відповідності до ч.7 ст.127 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, на підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність сумнівів у доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які згідно чинного законодавства повинні тлумачитися на його користь. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України скасуванню, а кримінальне провадження в цій частині закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за недоведеністю його винуватості.

У відповідності до ч.1 та ч.4 ст.70 КК України колегія суддів вважає за правильне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.07.2015 року більш суворим покаранням у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.02.2015 року.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 в частині його засудження за ч.3 ст.185 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за недоведеністю його винуватості.

ОСОБА_4 вважати засудженим згідно ч.1, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ___________________ ОСОБА_1

Судді: __________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3