Справа №592/2116/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/530/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000558 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Хотінь Сумського району Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року, в якій вона просить скасувати вирок суду відносно ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України і призначено йому покарання за ст.307 ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України - позбавлення волі строком на три роки, без конфіскації майна; за ст.309 ч.2 КК України - позбавлення волі строком на два роки, та на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку один рік та покладенням на нього обов`язків повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати н користь держави в розмірі 829грн. 74коп.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд безпідставно призначив обвинуваченому покарання з застосуванням ст.75 КК України, не врахувавши, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що негативно його характеризує, а також тяжкість вчиненого ним злочину, а визнання вини та поганий стан здоров`я не дають підстави призначати обвинуваченому таке м`яке покарання.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 24 січня 2015 року близько 10:50год., зустрівся в районі автовокзалу м. Суми з ОСОБА_9 , якому реалізував за 100грн. медичний шприц з речовиною коричневого кольору, при цьому достовірно знаючи, що вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм. В подальшому вказаний медичний шприц з речовиною коричневого кольору ОСОБА_9 добровільно видав працівникам міліції, та відповідно до висновку судово-хімічної експертизи, надана на дослідження рідина в шприці, є особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,408гр.

17 лютого 2015 року, близько 13:00год. ОСОБА_7 за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_10 діючи умисно, без мети збуту, незаконно виготовили шляхом проведення хімічних реакцій та перетворень речовин, наркотичний засіб «опій» у кількості 6мл. ОСОБА_7 одразу вжив виготовлений наркотичний засіб у кількості 2 мл., а 2 мл. наркотичного засобу «опію» вжив ОСОБА_10 . Після вживання наркотичного засобу ОСОБА_7 поклав ватні тампони, які він використовував при виготовленні «опію» до кишені дублянки для подальшого використання. Того ж дня близько 17:15год. ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Лепехівській,7 в м. Суми, був зупинений працівниками міліції, які виявили та вилучили з лівої зовнішньої кишені його дублянки два поліетиленових пакети з ватними тампонами, просякнутими речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи масою в перерахунку на суху речовину 0,831гр.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без зміни, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України, за обставин, викладених у вироку, колегією суддів не перевіряється, оскільки фактичні обставини провадження, встановлені судом першої інстанції, апелянтом не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин провадження дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Положенням ст.69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання, зокрема, за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням положення ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, суд першої інстанції вірно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю вчинених ним кримінальних правопорушень, має тяжке хронічне захворювання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. Також слід зазначити, що саме прокурор ОСОБА_6 під час судових дебатів в суді першої інстанції вказувала про доцільність призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України, без конфіскації майна.

З огляду на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, тяжкість вчинених злочинів, а також конкретні обставини вчинених злочинів, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

На думку колегії суддів, покарання у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, призначене судом першої інстанції за сукупністю інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, в даному випадку, із звільненням від його відбування згідно ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є домірним скоєному, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, підстав для призначення більш суворого покарання за наведених прокурором в апеляційній скарзі підстав не вбачається.

Доводи прокурора з приводу того, що ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що негативно його характеризує, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, в тому числі довідки №146-09022015/59002 від 10.02.2015р. (а.с.38-39), попередні судимості останнього погашені відповідно до вимог ст.89 КК України, а тому він вважається таким, що немає судимостей.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.376,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4