АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

24 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судової справи за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 6 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року в кримінальному провадженні №0010100, внесеному 20.10.2015 р. до ЄРДР, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 4 січня 2016 року включно, без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в с. Скосарівки Миколаївського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя суду першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, дані, що характеризують підозрюваного та прийшов до висновку, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2015 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ухвала слідчого судді необ`єктивна та винесена з порушенням норм кримінального процесуального закону. Захисник звертає увагу на те, що суд не взяв до уваги всі обставини справи, не навів доводів обґрунтованості підозри у вчиненні злочинів та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що в порушення вимог ст. 178 КПК України слідчим суддею не оцінено обставини, які мають значення при обранні запобіжного заходу та при постановленні ухвали не визначено розмір застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України. Також захисник зазначає, що судом не було враховано та залишено поза увагою дані про особу підозрюваного, а саме міцність його соціальних зв`язків, відсутність судимостей, позитивну характеристику за місцем роботи і проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить у зв`язку з невідповідністю висновків викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року про обрання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що слідчий суддя допустив порушення вимог ст. 176 КПК України, оскільки в ухвалі суду не наведено жодних доказів існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На підставі чого в порушення вимог ч. 3 ст. 176 КПК України в судовому рішенні не встановлено достатніх переконливих доказів з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам. Також вказує, що слідчий суддя допустив порушення вимог ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 196 КПК України, оскільки прокурором не наведено жодного доказу на підтвердження можливості настання ризиків в даному кримінальному провадженні, а слідчим суддею не наведено будь-яких доказів, за якими було визнано відсутність необхідності визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили про їх задоволення, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання особи під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУ МВС України в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені 20.10.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0010100, на підставі повідомлення того ж дня, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України.

06.11.2015 р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим слідчим в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 у кримінальному провадженні під №0010100 від 20.10.2015 р. повідомлено, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України.

06.11.2015 року старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі до десяти років, а тому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

06.11.2015 р. вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи свої висновки, суд в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу.

При цьому, застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному розмір застави, врахувавши як встановлені під час розгляду ризики так і те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень вчинених із застосуванням насильства, а тому обґрунтовано на підставі п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 цього Кодексу визнав неможливим визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Твердження в апеляційних скаргах про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Колегія суддів також вважає, що враховуючи значну суспільну небезпеку та тривалість вчинених злочинів на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім цього, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисників в апеляційних скаргах про те, що висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, є безпідставними доводи захисників щодо порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів вчинених із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, що виключає можливість застосування застави в передбаченому законом порядку.

За таких обставин, ухвала слідчого судді місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та звільнення його з під варти, про що йдеться в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 309, 336, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 6 листопада 2015 року в кримінальному провадженні №0010100, внесеному 20.11.2015 року до ЄРДР, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_11 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 4 січня 2016 року включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 к у р е н к о