Справа № 569/6331/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному матеріали кримінального провадження № 0000018 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирогоща Дубенського району Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.365 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у тому, що він, працюючи на посаді начальника відділення Державтоінспекції Рівненського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - ВДАІ Рівненського МВ УМВС), на підставі наказу начальника УМВС України в Рівненській області №172 о/с від 05 вересня 2011 року, маючи спеціальне звання - майор міліції, будучи службовою особою, що згідно вимог ч. 1 ст.20 Закону України «Про міліцію» є представником державного органу виконавчої влади, а також згідно вимог п.1 ч.І ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, діючи умисно, в порушення вимог ч.І ст.5 Закону України «Про міліцію», п.5 Функціональних обов`язків начальника ВДАІ Рівненського МВ УМВС, затверджених 01 грудня 2011 року, ч.б ст.126 КПК України (в редакції 1960 року), явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, вчиняючи при цьому дії, виконання яких можливе лише за наявності особливих і відсутніх у даному випадку умов - в особливих випадках, з особливого дозволу або з додержанням особливого порядку, вчинив перевищення влади, при наступних фактичних обставинах. В ході досудового розслідування у кримінальній справі №20/61-09 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.4 ст.190, ч.І ст.263 КК України 08 липня 2009 року начальником відділення слідчого управління УМВС України в Рівненській області ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст.ст. 125, 126 КПК України (в редакції 1960 року), накладено арешт на автомобіль марки «Hundai Sonata» (номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) із д.н.з. НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 . Згідно листа УДАІ УМВС України в Рівненській області №35/8-3991 від 13 липня 2009 року вказана постанова прийнята до виконання та накладено арешт на зазначений автомобіль. Відповідно до протоколу огляду і затримання транспорту №1208 від 27 жовтня 2009 року вказаний автомобіль поміщено на зберігання на спеціальний майданчик УДАІ УМВС України в Рівненській області.

Крім того, арешти на вказаний автомобіль було накладено відповідно до постанов відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції від 14 жовтня 2010 року, 07 грудня 2010 року, 07 вересня 2011 року, 24 жовтня 2011 року, 24 грудня 2012 року. Інформація про усі накладені на зазначений автомобіль арешти була внесена до інформаційних баз даних ДАІ.

У подальшому, 10 жовтня 2009 року кримінальну справу №20/61-09 у порядку ст.232 КПК України (в редакції 1960 року) для розгляду по суті направлено в Рівненський міський суд. Відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 23 лютого 2012 року (по справі №11/1790/624/2012) ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.190, ч.І ст.263 КК України до 7 років позбавлення волі у ВК з конфіскацією 1/2 частини майна. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 листопада 2012 року вирок Рівненського міського суду щодо ОСОБА_6 змінено і він вважався засудженим за ч.4 ст.190, ч.І ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі у ВК з конфіскацією 1/2 частини майна. Крім того, у вироку прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь: Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» грошових коштів у сумі 1 614 696 грн. 07 коп.; на користь ОСОБА_8 - 193 350 грн.; на користь ОСОБА_9 - 108 594 грн. 45 коп.; на користь ОСОБА_10 - 2500 грн.; ОСОБА_11 - 14 500 грн.; ОСОБА_12 - 513 656 грн.; ОСОБА_13 - 597 612 грн. 86 коп.

25 січня 2013 року ОСОБА_14 звернувся у ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області з приводу видачі йому зі спеціального майданчика автомобіля марки «Hundai Sonata» із д.н.з. НОМЕР_3 , належного його сину - ОСОБА_6 . Цього ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у приміщенні ВДАІ Рівненського МВ УМВС за адресою м.Рівне вул.Вербова, 39, начальник ВДАІ Рівненського МВ УМВС ОСОБА_5 , діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, вчиняючи при цьому дії, виконання яких можливе лише за наявності особливих і відсутніх у даному випадку умов - в особливих випадках, з особливого дозволу або з додержанням особливого порядку, без наявності постанови слідчого або рішення суду, достовірно знаючи про накладення на вказаний автомобіль арештів слідчого та державної виконавчої служби і відсутність у ОСОБА_14 доручення на право користування чи розпорядження зазначеним автомобілем, особисто оформив, підписав та видав останньому дозвіл на безоплатну видачу зі спеціального майданчика ВДАІ УМВС України в Рівненській області автомобіля марки «Hundai Sonata» (номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) із д.н.з. НОМЕР_3 , середня ринкова вартість якого станом на вказану дату становила 142 538 грн. 40 коп.. При цьому ОСОБА_5 , намагаючись надати явної законності та достовірності видачі зазначеного вище дозволу, особисто вніс у Журнал обліку тимчасового затримання (заблокованих або доставлених на спеціальний майданчик чи стоянку) транспортних засобів ОР ДПС ВДАІ міста Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області рукописний запис про те, що автомобіль видано на підставі постанови слідчого, хоча насправді слідчим такого рішення не приймалося і такої постанови не виносилось. На підставі вказаного дозволу ОСОБА_14 25 січня 2013 року зазначений автомобіль видано зі спеціального майданчика, однак, із 26 грудня 2013 року він, відповідно до баз даних ДАІ, оголошений у розшук.

Таким чином, ОСОБА_5 органом досудового розслідування інкримінуються дії, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам вищевказаних окремих громадян та юридичної особи у вигляді неможливості задоволення їх позовних вимог до ОСОБА_14 та звернення стягнення на майно останнього і конфіскацію 1/2 частини належного йому на праві власності майна, а також у вигляді підриву престижу та авторитету органів внутрішніх справ.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.365 КК України, як перевищення влади, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам, інтересам юридичних осіб.

Відповідно до вимог статті 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед іншого, відноситься подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В обґрунтування доведеності обвинувачення прокурор посилається на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи (протокол огляду і затримання транспорту № 1208, складений інспектором ВРЕР ДАІ ОСОБА_16 , висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1-61 від 11.04.2014 року, висновок судово-почеркознавчої експертизи № 1-63 від 14.04.2014 року висновок службового розслідування, проведеного ВІОС УКЗ УМВС України в Рівненській області тощо).

Разом з тим, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.365 КК України, суд визнає недоведеним.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що в січні 2013 року працював на посаді начальника ВДАІ Рівненського МВ УМВС та до його службових обов`язків входило, серед іншого право видачі автомобілів з спеціального майданчика при УМВС України в області, за наявності відповідних дозвільних документів, якими серед інших, були постанови слідчих, постанови Рівненського МВ ДВС, вироки судів. У той час, до нього звернувся житель міста Костопіль Рівненської області ОСОБА_14 , який мав при собі вирок суду, яким було засуджено його сина ОСОБА_6 та повідомив, що хоче забрати належний сину автомобіль марки «Hundai Sonata», що зберігався на спеціальному майданчику. Він перевірив за допомогою автоматизованих баз даних, чи наявні будь-які обтяження на автомобіль марки «Hundai Sonata», який хотів отримати ОСОБА_14 . Згідно з даними баз даних на за вказаним транспортним засобом рахувалось обтяження «арешт, відчуження заборонено». Згідно з автоматизованою базою даних дане авто в угоні не рахувалось. З огляду на це, ним було прийнято рішення про видачу транспортного засобу ОСОБА_14 , оскільки, у вироку, що був наданий йому ОСОБА_14 не згадувалось, що вказаний автомобіль є речовим доказом. У відповідному журналі обліку транспортних засобів, що видавались із спеціального майданчика при УМВС України в області він власноручно зробив відмітку, що вказаний автомобіль виданий на підставі постанови слідчого, але ведення такого журналу ніякими нормативним документами не передбачено і відмітки в ньому ставились за для того, щоб можна було подивитись, на якій підставі було видано транспортний засіб. Відмітку , що автомобіль видано на підставі постанови слідчого він зробив, швидше за все просто помилившись, оскільки на вказаному майданчику перебувало багато транспортних засобів, що видавались особам. Відповідно до Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженим постановою КМУ № 1102 від 17.12.2008 року транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення але не більше як на три дні з дати такого затримання, а згідно з п. 12 Порядку повертається за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника). Отже, за відсутності будь-якої інформації в автоматизованій базі даних про заборону на видачу транспортного засобу, він цілком обґрунтовано і законно дав дозвіл на безоплатну видачу автомобіля за заявою власника, оскільки його перебування на спеціальному майданчику за наведених обставин, обмежувалось 72-ма годинами, а знаходився він понад три роки.

Свідок ОСОБА_6 у ході допиту в суді показав, що під час його затримання в м. Одесі, автомобіль, власником якого він являється, залишився на автостоянці у вказаному місті. В подальшому, уже перебуваючи в СІЗО, до нього прийшов слідчий Демидівського РВ УМВС ОСОБА_17 і розповів, що при спробі зняття з обліку гр. ОСОБА_18 його автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 в Рівненському МРЕВ за сфальшованою довіреністю від його імені, виданою приватним нотаріусом Демидівського району Котюбіним, даний автомобіль поміщено до з`ясування обставин по суті справи на спец майданчик у м. Рівному та порушено кримінальну справу, у якій ОСОБА_6 фактично є потерпілим, оскільки довіреності він не давав.

Крім цього, свідок ОСОБА_6 повідомив, що після того, як його батьком був отриманий автомобіль, то виявилася пропажа технічного паспорта (реєстраційного документа) на автомобіль і у зв`язку з цим він змушений був виготовити дублікат документу в органах МРЕВ. Зазначений дублікат документу був йому виданий незважаючи на те, що автомобіль знаходився під арештом у вигляді заборони на відчуження.

Цими показаннями свідка ОСОБА_6 підтверджується факт, що будь-які дії з автомобілем, окрім заборони на його зняття з обліку та відчуження, цілком законно могли проводитися і проводилися працівниками МРЕВ.

Також свідок ОСОБА_6 повідомив, що після допиту у справі ОСОБА_5 , він особисто двічі звертався до виконавчої служби з питанням вирішити долю його автомобіля, який на той час уже перебував у розшуку, однак до цього часу питання реалізації автомобіля для погашення збитку чи конфіскації майна чомусь так і не вирішене.

Крім того, і свідок ОСОБА_6 і допитаний в якості свідка його батько ОСОБА_14 зазначили, що жодним чином не намагались вирішити питання повернення автомобіля у незаконний спосіб, раніше з ОСОБА_5 знайомі не були, прийняте ним рішення про видачу автомобіля «простимульоване» не було.

Зазначені показання свідків обвинувачення повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_5 , дослідженими матеріалами справи, нічим не спростовані державним обвинувачем, а тому дають всі підстави вважати про відсутність корисливого мотиву та мети у ОСОБА_5 на вчинення інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, тобто відсутня суб`єктивна сторона злочину.

Допитані, як свідки у ході судового розгляду справи працівники МРЕВ УДАІ в Рівненській області ОСОБА_16 та ОСОБА_19 дали показання про те, що протокол затримання автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 був складений, а автомобіль поміщено на штраф майданчик у зв`язку зі спробою громадянина ОСОБА_18 зняти його з обліку в МРЕВ за сфальшованою від імені ОСОБА_6 та виданою приватним нотаріусом Демидівського нотаріального округу ОСОБА_20 довіреності.

Показання зазначених свідків цілком узгоджуються з матеріалами кримінальної справи № 3/9-2010 за ч. ст. 358 КК України, яка знаходиться в провадженні СВ Млинівського РВ УМВС У в Рівненській області і яка була за клопотанням захисту оглянута у судовому засіданні. У ході огляду зазначеної кримінальної справи також встановлено, що автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 речовим доказом у справі не визнаний, а відтак будь-які правові підстави для зберігання його на штраф майданчику до закінчення розслідування у цій кримінальній справі відсутні.

Допитаний за клопотанням захисту як спеціаліст МРЕВ ОСОБА_21 повідомив суду, що постанова про накладення арешту на автомобіль приймається до виконання в МРЕВ шляхом внесення в базу АТМ даних , щодо арешту у вигляді заборони на відчуження та/або арешту у вигляді розшуку. Спеціаліст підтвердив, що у випадку з автомобілем ОСОБА_6 , була саме заборона на відчуження автомобіля, тобто власник мав право користування ним, але не мав права зняти його з обліку в МРЕВ та продати іншій особі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що ним проводилось досудове розслідування в справі про обвинувачення ОСОБА_6 . В ході досудового розслідування було накладено арешт на майно обвинуваченого, в тому числі і на автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 .

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_6 суд приходить до наступного. Частина 6 статті 126 КПК України (в редакції 1960 року) передбачає порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна - забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного... де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходились, а також шляхом вилучення майна на яке накладено арешт.

Майно, на яке накладено арешт описується і може бути передане на зберігання представникам підприємств, установ, організацій або членам родини обвинуваченого чи іншим особам. Особи, яким передано майно, попереджаються під розписку про кримінальну відповідальність за його незбереження.

Арешт майна і передача його на зберігання оформляються протоколом, який підписується особою, що проводила опис, понятими і особою, яка прийняла майно на зберігання. До протоколу додається підписаний цими особами опис переданого на зберігання майна.

На час звернення ОСОБА_14 про повернення тимчасово затриманого автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 звірившись з автоматизованою базою даних на АМТ переконався, що на вказаний автомобіль існує лише заборона на відчуження і після цього надав дозвіл на видачу автомобіля. Будь-яких дій по зняттю автомобіля з обліку, його перереєстрацію на нового власника обвинувачений не вчиняв і не міг вчиняти, оскільки не наділений такими повноваженнями. Як встановлено судом, і на сьогоднішній день автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 зареєстрований за ОСОБА_6 , а останній з власної ініціативи неодноразово звертався у виконавчу службу з питанням вирішення подальшої долі автомобіля.

Крім того, статтею 126 КПК України (в редакції 1960 року) регламентований порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, обов`язковий для органу досудового розслідування та суду, і який ні прямо, ні опосередковано не відноситься до повноважень начальника ВДАІ, оскільки на ОСОБА_5 ні слідством, ні судом не покладався обов`язок (доручення) вилучення зазначеного автомобіля та не було ввірено даний автомобіль йому на зберігання.

В додатку до обвинувального висновку, а саме в довідці про вжиті заходи до забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, слідчим ОСОБА_7 не вказано, що саме на цей автомобіль накладено арешт і що він буде звернений для реального забезпечення виконання цивільного позову чи конфіскації майна.

У вироку суду від 23 лютого 2012 року та в ухвалі апеляційного суду від 20 листопада 2012 року питання стягнення коштів за цивільними позовами громадян та завданих збитків відділенню «Ощадного банку» шляхом звернення конфіскації на автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 не досліджувалось і не вирішувалось.

Крім того, слідчим ОСОБА_7 у ході досудового, а судом у ході судового слідства факт вилучення /арешту/ автомобіля, у протоколах слідчої або судової дії не відображений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 вказав, що з 2003 по 2014 роки він працював на посаді інспектора ДПС. Автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходився на спец майданчику, в угоні не значився, а відтак підстав не видати даний транспортний засіб у нього не було.

В повідомленні про підозру ОСОБА_5 вказано, що постановою від 08 липня 2009 року у кримінальній справі № 20-61/09 начальником СВ СУ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_7 накладено арешт на автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 , а постанову направлено для виконання в УДАІ УМВСУ в Рівненській області. Згідно листа УДАІ від 13 липня 2009 року постанова прийнята до виконання та накладено арешт на вказаний автомобіль шляхом внесення в бази даних на АМТ в систему «Заарештований АМТ» інформації у вигляді «АРЕШТУ, ЗАБОРОНИ НА ВІДЧУЖЕННЯ».

З матеріалів кримінального провадження вбачається і в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт , що на час затримання автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 його власник ОСОБА_6 знаходився під вартою, а сам автомобіль затримано при спробі гр. ОСОБА_18 зняти його з реєстраційного обліку в органах МРЕВ за сфальшованою довіреністю від імені власника, тобто ОСОБА_6 . І саме у зв`язку з виявленням факту фальсифікації довіреності, складено протокол огляду і затримання транспортного засобу і відбулось поміщення його на спеціальний майданчик. В даному випадку дії працівників МРЕВ повністю узгоджуються з п.З статті 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року зі змінами і доповненнями та пунктом 5.7 Розділу 5 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України № 379 від 11.08.2010 року.

У відповіді на адвокатський запит з управління державтоінспекції області зазначено, що підставою для тимчасового затримання зазначеного автомобіля була спроба зняти гр. ОСОБА_18 автомобіля з обліку за підробленою довіреністю серії ВМО № 383067, виданою приватним нотаріусом Демидівського району Рівненської області Котюбіним.

Зазначена подія зареєстрована в ЖРЗПЗ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області за № 9849 27.10.2009 року.

30.10.2009 року за № 50/21508 матеріали скеровані до Демидівського РВ УМВСУ в Рівненській області для прийняття процесуального рішення.

09 березня 2010 року за вказаним фактом слідчим відділом Демидівського РВ порушено кримінальну справу № 3/9-2010 за ч. ст. 358 КК України, рішення по якій не прийнято до цього часу.

Таким чином, винесена слідчим ОСОБА_7 постанова про накладення арешту на автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 прийнята до виконання органом державтоінспекції в частині заборони на відчуження вказаного транспортного засобу, тобто у вигляді заборони на його зняття з обліку в органах МРЕВ, реалізації та перереєстрації на нового власника, а не у вигляді затримання автомобіля та поміщення його на спецмайданчик. Саме подія по намаганню гр. ОСОБА_18 зняти автомобіль з обліку в МРЕВ м. Рівне за підробленими документами і стала підставою тимчасового затримання транспортного засобу, поміщення його на спец майданчик та порушення кримінальної справи.

Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду на той час регламентований спільною інструкцією від 13.05.2004 року, затвердженою наказами МВС, ГПУ, ДПА, СБУ, Верховним судом та державною судовою адміністрацією.

У відповідності до п.5 Інструкції факт вилучення майна відображається у протоколі слідчої або судової дії; згідно з п.10 Інструкції копія протоколу видається на руки особі, у якої проведено вилучення майна; згідно з п.19 Інструкції зберігання транспортних засобі, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові або його родичам, проводиться відповідними службами органів внутрішніх справ, керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. При вилученні чи передачі на зберігання транспортного засобу складається документ про технічний стан транспортного засобу. Згідно з п. 41 Інструкції, арештоване майно може бути також передане на зберігання представникові держадміністрації, ЖЕКу, ДСО, організації, якій завдано збитки або власникові, якому роз`яснюється відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.

Отже, наведеним підтверджується, що ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку вказаний транспортний засіб не передавався.

Складання протоколу огляду і затримання транспорту регламентоване Порядком тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженим постановою КМУ № 1102 від 17.12.2008 року.

У відповідності до п.2 вказаного Порядку, тимчасове затримання транспортних засобів уповноваженою особою Державтоінспекції проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, а у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», (на час надання дозволу на видачу автомобіля зі спеціального майданчика транспортний засіб не був оголошений у розшук).

Згідно пункту 10 зазначеного Порядку транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення але не більше як на три дні з дати такого затримання, а згідно з п. 12 Порядку повертається за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника).

Зі змісту протоколу огляду і затримання транспорту від 27 (21) жовтня 2009 року вбачається, що підставою затримання автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 є «підробка документів». Зазначена підстава затримання транспортного засобу у статті 265-2 КУпАП не передбачена, натомість наведено вичерпний перелік за які саме правопорушення може бути тимчасово затримано транспортний засіб.

Крім того, будь які докази складання протоколу про адміністративне правопорушення на водія транспортного засобу за яке передбачене затримання самого транспортного засобу відсутні.

Щодо істотної шкоди, завданої діями ОСОБА_5 громадянам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 та юридичній особі ПАТ «Ощадний банк України», на користь яких ухвалою суду від 20 листопада 2012 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів, то при розгляді справи у суді, як сказано вище, встановлено, що підставою для затримання автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 та його тимчасового поміщення на спец майданчик, була спроба зняти автомобіль з обліку за підробленими документами. В подальшому за вказаним фактом порушено кримінальну справу, яка не має жодного відношення до вчинення у минулому ОСОБА_6 злочинів, а навпаки ОСОБА_6 у кримінальній справі за фактом підроблення документів з метою зняття з обліку належного йому автомобіля, є потерпілим від злочину, який на сьогодні розслідується. Це також підтверджено заявою ОСОБА_6 , рапортами оперуповноваженого ВДСБЕЗ Демидівського РВ УМВС ОСОБА_23 , рапортами інспектора з розшуку МРЕВ та о/у Демидівського РВ УМВС.

На автомобіль марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 в автоматизованій базі даних на АМТ був накладений арешт у вигляді заборони на відчуження, а ОСОБА_5 в силу своєї займаної посади не міг порушити цю заборону, оскільки не наділений повноваженнями зняття з обліку та перереєстрації автомобілів.

Таким чином, дії ОСОБА_5 по дачі дозволу на видачу автомобіля марки «Hundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_3 не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із заподіянням ОСОБА_6 шкоди вищевказаним громадянам та юридичній особі у вигляді неможливості повернення їм завданих збитків, а отже відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони цього злочину.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього для того, щоб він міг підготувати та надати доводи у свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази достатні для його винуватості.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року, остаточне рішення від 15 жовтня 2010 року (пункт 53) та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року (пункт 45), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ч.6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.2 ч. 1 ст.284 КПК України, а саме: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено в діянні складу кримінального правопорушення.

За встановлених судом обставин ОСОБА_5 підлягає виправданню.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 474 гривні 20 копійок, підлягають компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 374, 376, 392-395 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України та виправдати його за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази по справі:

- Дозвіл ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 25 січня 2013 року на видачу ОСОБА_14 зі спеціального майданчику ВДАІ УМВС України в Рівненській області автомобіля марки «Hundai Sonata» (номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) із д.н.з. НОМЕР_3 ; Журнал обліку тимчасового затримання (заблокованих або доставлених на спеціальний майданчик чи стоянку) транспортних засобів ОР ДПС ВДАІ м.Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області, розпочатий 01 січня 2010 року і закінчений 30 червня 2013 року; протокол огляду і затримання транспорту № 1208 від 21 жовтня 2009 року, відповідно до якого було затримано автомобіль марки«Hundai Sonata» (номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) із д.н.з. НОМЕР_3 знищити.

Витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1 474 гривні 20 копійок, підлягають компенсуванню за рахунок коштів Державного бюджету України.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1