Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/600/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

При секретарі ОСОБА_2 ,

За участю прокурора ОСОБА_3 ,

Захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31 липня 2015 року №0002123, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красний Луч, Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого

1) 19.07.1977 Краснолучським міським судом Луганської області за ст. 141 ч. 2 КК УРСР (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК УРСР (в редакції 1960 року) з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки;

2) 28.12.1977 Краснолучським міським судом Луганської області за ст.ст. 141 ч. 2, 142 ч. 2, 42, 43 КК УРСР (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі, звільнений 02.11.1985 за відбуттям строку покарання;

3) 04.01.1990 Краснолучським міським судом Луганської області за ст. 206 КК УРСР (в редакції 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 04.07.1991 за відбуттям строку покарання;

4) 20.12.1993 Зеньковським районним судом Полтавської області за ст.ст. 81 ч. 3, 142 ч. 2, 215-3 ч. 2 КК УРСР (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 01.06.2000 за відбуттям строку покарання;

5) 03.08.2001 Станично- Луганським районним судом Луганської області за ст. 82 ч. 2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Луганської області від 26.02.2002 дії перекваліфіковано за ч. 2 ст. 82 КК України на ст. 12, ч. 2, ст. 82 КК України (в редакції 1960 року) - до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно- достроково на невідбутий строк 7 місяців 9 днів на підставі ст. 81 КК України;

6) 26.01.2004 Станично-Луганським районним судом Луганської області за ст. 342 ч. 2, 345 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

7) 26.10.2009 Станично-Луганським районним судом Луганської області за ст. 296 ч. З КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

8) 29.08.2012 Станично-Луганським районним судом Луганської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

9) 10.02.2014 Станично-Луганським районним судом Луганської області за ст. 162 КК України 2 років 6 місяців обмеження волі;

10) 18.06.2014 Марківським районним судом Луганської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років обмеження волі, що мешкав за адресою АДРЕСА_1 , що відбуває покарання у Хролівському виправному центрі управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140, обвинуваченого за ч.1 ст.390 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та скоїв злочин проти правосуддя при таких обставинах.

29.07.2015 року під час відбування покарання у Хролівському виправному центрі управління державної пенітенціарної служби Онопрієнко CM звернувся за медичною допомогою, внаслідок чого останнього приблизно в 15.30 год. було госпіталізовано до Харківської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 у друге терапевтичне відділення в палату № 16, за адресою: м. Харків, пр-т Kociopa, 122. Біля 20.00 год. 29.07.2015 ОСОБА_6 перебуваючи на лікуванні в Харківській клінічній багатопрофільній лікарні № 25, де всупереч вимогам встановлених правил проживання в установі відбування покарань та ст. 63 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо медичного обслуговування засуджених до обмеження волі, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу працівників виправної установи, діючи умисно, з метою ухилення від відбуття покарання у виді обмеження волі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно залишив межі лікувального закладу та відповідно до інформації про телефонні дзвінки абонента « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 , знаходився в с.м.т. Нова Покровка Чугуївського району Харківської області. Повертаючись за особистими речами, які знаходились в палаті № 16 Харківської клінічної багатопрофільної лікарні № 25, за адресою: м. Харків, пр- т Косіора, 122, ОСОБА_6 біля 01.30 год. 30.07.2015, затримано біля огорожі за межами лікувального закладу по пр-ту Косіора м. Харкова, який відповідно до результатів дослідження наявності алкоголю в крові № 212 від 30.07.2015, вміст етилового спирту складав 1.81 %о.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , скоїв кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, тобто самовільне залишення місця обмеження волі вчинене особою, засудженою до обмеження волі. Обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі. Просив суд не досліджувати докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ст.349 КПК України. Надав суду пояснення аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Пояснив, що свою провину він визнає, він дійсно був направлений до лікарні, але залишив лікарню, хоча не мав на це права, просив його суворо не наказувати, він вину повністю визнає та розкаюється. Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.390 КК України, тобто самовільне залишення місця обмеження волі вчинене особою засудженою до обмеження волі.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є злочин середньої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу, стан здоров`я обвинуваченого, який згіднго до медичної документації оглянутої в судовому засіданні в 2012 році переніс інсульт, страждає на ішемічну хворобу серця, мав інвалідність 3 групи, але оскільки не пройшов лікарську комісію, група не встановлена. Судом враховується, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, злочин вчинено під час відбуття покарання в виправному центрі.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого є скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо лише з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, але із визначенням мінімального терміну.

Також суд вважає, що не підлягає зарахуванню в строк покарання період перебування обвинуваченого в дисциплінарному ізоляторі, оскільки за змістом положень статей 72,73 КК України складання, зарахування та обчислення застосовуються при складанні, зарахуванні та обчисленні кримінальних покарань. Перебування ж у дисциплінарному ізоляторі, відповідно до положень статті 68 Кримінально-виконавчого кодексу України є дисциплінарним стягненням. У зв`язку із зазначеним початок строку відбуття покарання слід обраховувати з моменту взяття під варту.

Цивільний позов не заявлявся, судових витрат по справі немає. Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.390 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.72 КК України, покарання у виді обмеження волі за попереднім вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.06.2014 року перевести у позбавлення волі. Визначити, що покарання за вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.06.2014 року, що складає 3 роки обмеження волі, відповідно до ст.72 КК України відповідає 1 року 6 місяцям позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Марківського районного суду Луганської області від 18.06.2014 року та остаточно призначити до відбуття покарання у вигляді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взяти його під варту в залі суду негайно. Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з 06 листопада 2015 року, тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ - СД диск, зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням ч.2. ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1