Справа №639/7385/14-к
Провадж. №1-в/639/1613/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2014 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м.Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кутєйніково Род-Несвітайського району Ростовської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 10.03.2004 року апеляційним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, -

в с т а н о в и в :
До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного вироком апеляційного суду Харківської області від 10.03.2004 року, більш м`яким. В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 посилався на те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим стосовно нього адміністрацією Холодногірської виправної колонії №18 було внесено подання про умовно-дострокове звільнення, проте, судом, на його думку необґрунтовано, було відмовлено в задоволенні зазначеного подання, а тому він просить застосувати стосовно нього пільгу, передбачену ст. 82 КК України.

Представник Холодногірської ВК № 18 у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив клопотання задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_5 , представника Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18, дослідивши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до такого.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений 10.03.2004 року вироком апеляційного суду Харківської області за ч. 3 ст.185, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна за вчинення тяжкого та особливо тяжких злочинів.

Початок строку: 27 листопада 2001 року. Кінець строку: 27 листопада 2016 року.

Отже, на момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.

Надаючи оцінку вимогам клопотання, необхідно зазначити таке.

Згідно ст.12 КК України злочини, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_5 , відносяться до тяжкого та особливо тяжких злочинів.

Заміна невідбутої частини покарання може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та стали на шлях виправлення (ст. 82 КК України).

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Поняття «став на шлях виправлення», застосоване в ч. 3 ст. 82 КК України, є оціночним.

При цьому, згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Саме, враховуючи вказані обставини, можна дійти висновку чи став засуджений на шлях виправлення.

При цьому, висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення також повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу, та має бути заснованим на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

З характеристики засудженого вбачається, що по прибуттю до Холодногірської виправної колонії №18 він працевлаштований на виробництві установи штампувальником, ставиться сумлінно, порушував режим тримання, за що мав 16 (шістнадцять) стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, має 11 (одинадцять) заохочень.

При цьому, заохочення були застосовані до ОСОБА_5 з формулюванням «за сумлінну поведінку та ставлення до праці».

Водночас, з обліку працевлаштування, виконання норм виробітку та нарахованої заробітної плати, що міститься в щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, вбачається, що фактично ОСОБА_5 був працевлаштований та йому нараховувалась заробітна плата лише у лютому, березні 2014 року.

Тобто, 10 заохочень у період з 2006 по 2013 роки з формулюваннями «за сумлінну поведінку та ставлення до праці», були застосовані до ОСОБА_5 коли він фактично до праці не залучався. Характеристика на засудженого не містить причини, з яких засуджений у вказаний період не працював в установі або не отримує заробіток.

Таким чином вказані заохочення ОСОБА_5 мають формальний характер, у них не зазначено в чому саме полягала сумлінна поведінка і ставлення до праці засудженого, відсутні матеріали, які б об`єктивно це підтверджували.

Крім того, засуджений порушував режим тримання та до нього було застосовано 16 стягнень (останнє із яких застосовано 17.09.2013 року).

При проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого 08.08.2008 року, 06.08.2009 року, 05.10.2009 року, 07.10.2010 року, 11.09.2012 року, 11.09.2013 року зазначено, що особа за період відбування покарання на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим комісією установи приймались рішення про відмову у застосуванні ст.ст.81, 82 КК України до засудженого.

Більш того, необхідно відзначити, що згідно довідки від 02.04.2014 року, яка долучена до матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 перебуває на оперативно-профілактичному обліку як схильний до вживання і розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

На переконання суду, вищезазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, та відповідно, що на теперішній час відсутні підстави заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя (підпис) ОСОБА_6 Кісь

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1