Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 11/781/689/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія 115 (93, 94)
Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2013 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Петрової
І.М.,

суддів: Кабанової В.В.,
Яковлєвої С.В.,

за участю прокурора: Агеєва
В.М.,

захисника-адвоката: ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді кримінальну
справу за апеляцією захисника-адвоката
ОСОБА_3 в інтересах засудженої ОСОБА_4
на вирок Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 22 травня 2012
року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Лісова Поляна Кіровоградського району
Кіровоградської області, українку,
громадянку України, не одружену, із
повною середньою освітою, не працюючу,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_6, не
маючу судимостей,

засуджено: за ч. 3 ст. 142 КК України (в
редакції 1960 року) на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією майна,
належного їй на праві власності та на
підставі ч. 3 ст. 48 КК України (в редакції
1960 року), ч. 5 ст. 74 КК України (в
редакції 2001 року) звільнено від
вказаного покарання у зв'язку із
закінченням строків давності; за п. «а»
ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) на 8
років позбавлення волі з конфіскацією
майна, належного їй на праві власності.

За вироком Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_4 визнано винною та
засуджено за те, що вона спільно з
ОСОБА_5 (вирок стосовно якого
постановлений апеляційним судом
Кіровоградської області 23.12.2003 року та
набрав законної сили) та ОСОБА_6 (вирок
стосовно якого постановлений
апеляційним судом Кіровоградської
області 17.03.2005 року та набрав законної
сили) вчинила напад з метою заволодіння
індивідуальним майном громадян,
поєднаний з насильством, небезпечним
для життя особи, яка зазнала нападу
(розбій), вчинений за попереднім
зговором групою осіб, та особою, яка
раніше вчинила розбій з метою
заволодіння індивідуальним майном
громадян, поєднаний із спричиненням
тяжких тілесних ушкоджень, а також з
умисне вбивство ОСОБА_7, та ОСОБА_8,
вчинене з корисливих мотивів, за
наступних обставин.

14 вересня 1996 року близько 15 годин 30
хвилин ОСОБА_4, знаходячись за місцем
проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_3,
достовірно знаючи, що ОСОБА_7 продав
квартиру АДРЕСА_1 за 3000 доларів США,
маючи злочинний умисел на вчинення
розбою з метою заволодіння вказаними
грошима та іншим індивідуальним майном
потерпілого, поєднаного з насильством,
небезпечним для життя та здоров'я, а
також на умисне вбивство за обтяжуючих
обставин з корисливих мотивів,
вступила в злочинну змову з ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, згідно з якою ОСОБА_5 повинен
здійснити напад та вбивство ОСОБА_7, а
ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 повинні бути
присутніми під час нападу та надавати
допомогу в подавлені опору
потерпілого, пошуку грошей та
цінностей, на заволодіння якими був
направлений умисел співучасників, а
також допомогу у приховуванні трупу та
інших слідів злочину.

Цього ж дня 14 вересня 1996 року близько 16
години ОСОБА_5, дочекавшись приходу у
квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_7, діючи як
співвиконавець, реалізуючи єдиний
спільний із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочинний
умисел, скориставшись сваркою, яка
виникла між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, з метою
вбивства в кухні квартири наніс ОСОБА_7
декілька ударів по голові молотком,
який взяв під час сварки на кухні.
Протягом вказаного часу ОСОБА_4 згідно
із злочинною змовою відволікала увагу
ОСОБА_7, була присутня під час нападу у
зазначеній квартирі, з метою
придушення можливого активного опору
потерпілого, та своєю присутністю
укріплювали рішучість ОСОБА_5 скоїти
убивство. Від нанесених ОСОБА_5 ударів
потерпілий ОСОБА_7 впав на підлогу.
Побачивши, що ОСОБА_7 подає ознаки
життя, ОСОБА_6, діючи як співвиконавець,
одягнув на голову ОСОБА_7
поліетиленовий пакет, а ОСОБА_5 з метою
доведення спільного умислу
співучасників на вбивство до кінця,
накинув на шию ОСОБА_7 удавку та
затягнув її.

Умисними насильницькими діями у
результаті спільного розбійного
нападу потерпілому ОСОБА_7 були
заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді: вдавленого перелому тім'яної
кістки, перелому потиличної кістки
праворуч, які відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, від яких
ОСОБА_7 помер на місці вчинення злочину.

Провівши обшук вмісту кишень
потерпілого ОСОБА_7 та переконавшись,
що грошей та будь-яких цінностей при
ньому не виявилось, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 залишили в квартирі труп ОСОБА_7,
щоб в подальшому його приховати, а самі
приблизно о 23 години 30 хвилин у
ніч з 14 на 15 вересня 1996 року, реалізуючи
єдиний злочинний умисел на заволодіння
майном сім'ї ОСОБА_7, шляхом вчинення
розбійного нападу, поєднаного з
умисним вбивством з корисливих
мотивів, прибули до місця проживання
подружжя ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2.

З метою заволодіння індивідуальним
майном потерпілих, співучасники
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під вигаданим
приводом очікування потерпілого
ОСОБА_7 зайшли в квартиру сім'ї ОСОБА_7,
до якої їх впустила ОСОБА_8, оскільки
вона раніше знала ОСОБА_4 та ОСОБА_6, де
вони на кухні почали розглядати
фотографії із альбому.

Знаходячись на кухні квартири ОСОБА_8, у
ніч з 14 на 15 вересня 1996 року, ОСОБА_5,
діючи як співвиконавець, реалізуючи
єдиний злочинний умисел, розраховуючи
на підтримку співучасників ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, які в цей час відволікали
ОСОБА_8 розмовою, напав на останню, в
процесі нападу з метою вбивства наніс
чисельні удари молотком по голові
потерпілої ОСОБА_8, від яких вона впала
на підлогу кухні обличчям донизу. Після
цього, ОСОБА_5 приніс з кімнати одіяло
та подушку, і щоб приглушити крики та
стони потерпілої ОСОБА_8, підклав знизу
під обличчя потерпілій подушку та
прижав зверху одіялом, і утримував,
допоки ОСОБА_8 не перестала подавати
ознаки життя. У цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_6
були присутніми під час нападу з метою
придушення можливого активного опору
потерпілої, та своєю присутністю
укріплювали рішучість ОСОБА_5 вчинити
убивство.

У результаті нанесення чисельних
ударів молотком в область голови
ОСОБА_8, що охоплювалось умислом ОСОБА_4
та ОСОБА_6, ОСОБА_8 було спричинено
тілесні ушкодження у вигляді: дев'яти
ран голови, трьох синців на голові,
крововиливу в м'які тканини голови,
переломів кісток черепу, крововиливу
під м'яку мозкову оболонку, саден на
лівому передпліччі, які відносяться до
категорії тяжких тілесних ушкоджень,
від яких ОСОБА_8 померла на місці
злочину.

Після вчинення умисного вбивства
ОСОБА_8 з корисливих мотивів у процесі
розбійного нападу, ОСОБА_5,
реалізовуючи єдиний злочинний умисел,
направлений на заволодіння
індивідуальним майном подружжя ОСОБА_7,
спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 оглянули
квартиру, звідки заволоділи: шкіряним
жіночим півпальто імпортного
виробництва вартістю 750 грн., чоловічою
шкіряною курткою вартістю 300 грн.,
ланцюжком із золота 583 проби вагою 10г
вартістю 400 грн., калькулятором «Сitizen
SРС-344» вартістю 30 грн., а усього майном
на загальну суму 1480 грн., яким
розпорядилися на власний розсуд.

У подальшому, після вчинення розбійних
нападів, поєднаних з умисним вбивством
при обтяжуючих обставинах ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, співучасники злочину ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 15.09.1996 року прибули додому до
ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3, де поклали
труп ОСОБА_7 до антресолі від меблевого
гарнітуру та винесли в ній труп з
вказаної квартири в котлован біля
вказаного будинку, де закопали його в
землю, а також протягом зазначеного дня
змили за місцем проживання ОСОБА_6
сліди крові із підлоги та переклеїли
шпалери на кухні.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_3 в
інтересах засудженої ОСОБА_4 просить
скасувати вирок районного суду,
кримінальну справу стосовно неї
закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України, а міру запобіжного заходу
скасувати звільнивши ОСОБА_4 з під
варти.

Мотивує свої доводи тим, що в
обвинуваченні не вказано конкретно, в
чому полягала роль ОСОБА_4 Суд,
мотивуючи своє рішення про визнання
ОСОБА_4 винною, кваліфікував її дії як
співвиконавця, та зазначив, що не
обов'язково, щоб кожен із співучасників
спричинив смертельні ушкодження
потерпілому. Однак згідно ст. 27 КК
України виконавцем (співвиконавцем) є
особа, яка у співучасті з іншими
суб'єктами злочину безпосередньо чи
шляхом використання інших осіб, що
відповідно до закону не підлягають
кримінальній відповідальності за
вчинене, вчинила злочин, передбачений
КК. Ні з обвинувачення, ні з вироку не
зрозуміло, якими саме діями ОСОБА_4
вчинила вбивство. Присутність на місці
вчинення злочину саме по собі не є
злочином. У вироку неодноразово
повторюється, що ОСОБА_4 своєю
присутність укріплювала рішучість
ОСОБА_5 на вчинення вбивства. Однак в
такому разі слідство і суд повинні були
встановити, що без ОСОБА_4 ці злочини не
відбулися, таких даних по справі не
встановлено.

Крім того, суд помилково вказав, що
ОСОБА_4 відволікала ОСОБА_7 в той час,
коли ОСОБА_5 наносив йому удари
молотком по голові, оскільки фактично
суд зробив висновок на підставі
безпосереднього допиту свідків ОСОБА_6
та ОСОБА_5, які були засуджені за
вчинення злочинів, та рідної сестри
ОСОБА_5 Однак ці особи є зацікавленими
свідками, оскільки своїми показаннями
намагалися зменшити свою вину шляхом
перекладання її на ОСОБА_4 Крім того,
вони неодноразово змінювали свої
показання, чому суд оцінки не дав (т.1
а.с.93-103,143-148,106-114,152-156, 130-142 204-207,169-185). Саме
ОСОБА_4 своїми показаннями викрила
ОСОБА_5, та ОСОБА_6, на відтворенні
обстановки та обставин події показала
та розказала, як відбувалися вбивства.

Обвинувачуючи ОСОБА_4 у розбої
поєднаному з вбивством суд не вказав,
яку саме користь мала засуджена в
результаті вчинення вказаних злочинів.
Показання усіх свідків, навіть
виконавців вбивств, зводяться до того,
що ОСОБА_4 була присутня при вчиненні
злочинів. Однак жоден з них не вказав,
яка роль була у засудженої без якої б
злочини не відбулися.

Про відсутність умислу на вбивство та
відсутність в діях ОСОБА_4 складу
злочину свідчить її поведінка після
вчинення злочинів. Адже ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 самі усували сліди вбивств, не
залучивши до цих дії ОСОБА_4, в тому
числі і до прибирання, переклейки
шпалер тощо. Саме це свідчить про
відсутність будь-якої ролі ОСОБА_4 у
діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_4 після нетривалого
перебування під вартою була звільнена
без пред'явлення обвинувачення за ст. 93
КК України. На протязі 16 років вона
проживала у м. Москва не з метою
ухилитися від слідства та суду, а з
метою заробітку для того щоб
прогодувати двох неповнолітніх дітей.
За цей час вона вільно приїжджала
додому, неодноразово перетинала
кордон, при цьому не була затримана.

У вироку вказані лише обставини
вчинення розбою ОСОБА_4, обвинувачення
за ст. 93 КК України окремо не
пред'явлене та у вироку не вказане.
Разом з тим, суд звільнив ОСОБА_4 від
покарання передбаченого ч. 3 ст. 142 КК
України, засудивши лише за ст. 93 КК
України. Тобто, засудивши за ст. 93 КК
України, суд не встановив обставини
саме вбивства, а не розбою, чим порушив
вимоги ст. ст. 321-324 КПК України. Визнавши
ОСОБА_4 винною, суд не застосував до неї
строки давності. Адже вона позитивно
характеризується, сама на протязі
довгих років виховувала двох
неповнолітніх дітей, страждає на ряд
захворювань, потерпіла претензій
морального та матеріального характеру
до неї не має.

Суд першої інстанції навів єдину
причину, чому він не знайшов можливості
звільнити засуджену від покарання -
високу суспільну небезпеку злочину.
Однак як в діючому, так і в
Кримінальному кодексі в редакції 1960
року усі злочини, за які передбачене
покарання у виді довічного позбавлення
волі, мають таку небезпеку. Закон для
того і дозволив суду вирішувати це
питання на власний розсуд, щоб до уваги
бралися і особа засудженого, його роль
у вчиненні злочину, характеристики,
стан здоров'я тощо. Викликає подив
твердження суду про суспільно
небезпеку ОСОБА_4, адже на протязі 16
років вона протиправних діянь не
вчиняла, працювала, ростила дітей.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, який заперечував проти
апеляції та просив вирок суду першої
інстанції залишити без зміни,
захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах
засудженої ОСОБА_4, який підтримав
доводи апеляції, вивчивши матеріали
справи та зваживши доводи апеляції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляція не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Викладені у вироку висновки про
винність ОСОБА_4 у вчинені злочину за
який вона засуджена, відповідають
фактичним обставинам справи і
підтверджені дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким суд дав
всебічну, повну та об'єктивну оцінку.

Так, при розгляді справи судом першої
інстанції ОСОБА_4 свою вину у вчинені
злочину не визнала і пояснила, що у 1996
році співмешкала із ОСОБА_6 в квартирі
АДРЕСА_3. Також, вона була знайома із
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, при цьому з останнім у
неї до спільного проживання із ОСОБА_6
були близькі стосунки. 14.09.1996 року після
обіду до них із ОСОБА_6 прийшли ОСОБА_5
та ОСОБА_7, з якими вони пили чай на
кухні та спілкувалися. Коли ОСОБА_6
вийшов із кухні за чашкою між нею та
ОСОБА_7 відбулася сварка, у тому числі
на ґрунті того, що вона раніше позичила
у потерпілого 100 доларів США, які потім
віддала ОСОБА_5, та не повернула їх. Вона
сиділа біля вікна, ОСОБА_7 схопив та
підняв її і вдарив об стіну. Вона та
ОСОБА_5 просили ОСОБА_7 відпустити її, а
потім вона відчула звук тупого удару,
ОСОБА_7 почав падати на неї, вона
вирвалася та хотіла вибігти із
квартири, але оскільки двері були
зачинені, вибігла до іншої кімнати,
зіштовхнувшись по дорозі із ОСОБА_6,
який йшов на кухню. Потім з кухні до
кімнати зайшов ОСОБА_6 та почав її
заспокоювати, а після нього зайшов
ОСОБА_5 і в ході спілкування останніх
дізналася, що ОСОБА_7 помер. Вона була у
шоковому стані та пізно ввечері її
ОСОБА_6 разом із ОСОБА_5 відвели до
останнього додому, де вона заночувала,
а ОСОБА_6 із ОСОБА_5 кудись пішли,
повернувшись зранку, повідомивши, що
трупу ОСОБА_7 вже немає. У подальшому
вона поїхала додому до матері, а
повернувшись після цього приблизно
через три дні до квартири ОСОБА_6,
побачила, що там переклеїли шпалери і
прибрали усі сліди злочину. Про
вбивство ОСОБА_8 їй взагалі нічого не
відомо. Вчиняти вбивство і розбій
стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона із
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не домовлялася.
Попередні показання про те, що вона із
ОСОБА_6 була присутня при вбивстві
ОСОБА_8 є неправдивими, оскільки вона
намагалася вигородити ОСОБА_6 у
вчиненні злочину. Речі із квартири
ОСОБА_8 вона не викрадала та свідку
ОСОБА_9 не продавала.

З 2001 року вона від органів досудового
слідства не переховувалася, оскільки
після засудження виїхала у м. Москва
Російської Федерації, де працювала та
проживала разом із дітьми, приїжджаючи
кожен рік до близьких родичів у м.
Кіровоград, де також зверталася до
органів внутрішніх справ для
оформлення закордонного паспорту. Про
те, що вона перебувала у розшуку, їй
нічого відомо не було.

Незважаючи на невизнання вини
засудженою, її вина у вчинені злочинів
повністю підтверджується зібраними по
справі та дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким суд дав
всебічну і об'єктивну оцінку, а саме:

- оголошеними у судовому засіданні
відповідно до ст. 306 КПК України
показаннями допитаної під час
досудового слідства ОСОБА_10 від 27.09.1999
року як потерпілої та від 17.09.1996 року як
свідка, відповідно до яких ОСОБА_8 була
її донькою та заміжня за ОСОБА_7, з яким
проживала в квартирі АДРЕСА_5. Востаннє
доньку вона бачила 13.09.1996 року на роботі
у аптеці №73, де ОСОБА_8 працювала
головним бухгалтером, а ОСОБА_7 - цього ж
дня зранку. Оскільки 16.09.1996 року вона
помітила, що вдома у її доньки ніхто не
відчиняв, то вона із чоловіком 17.09.1996
року звернулася до працівників
міліції, які цього ж дня зламали двері
до раніше зазначеної квартири та
виявили у ній труп ОСОБА_8 із ознаками
насильницької смерті. Їй нічого не
відомо про обставини вбивства доньки
та осіб, які його скоїли. Напередодні
вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продали
квартиру та гараж, отримавши близько 3
тисяч доларів США, на які збиралися
придбати автомобіль та гроші зберігали
в бухгалтерії аптеки №73 м.
Кіровограда у сейфі, щоб ніхто їх не
забрав. ОСОБА_8 постійно носила
ланцюжок із золота 583 проби вагою
близько 10г, а також незадовго до
вбивства загиблі на ринку придбали дві
шкіряні куртки і у квартирі був
калькулятор (т.1 а.с.81-82, т.7 а.с.83-88);

- показаннями допитаного у судовому
засіданні свідка ОСОБА_6, який показав
суду, що у 1996 році познайомився із
ОСОБА_4, яка на прохання ОСОБА_7
проживала у нього вдома в квартирі
АДРЕСА_3, з якою у нього виникли близькі
стосунки. У вересні 1996 року, дату точно
не пам'ятає, до нього додому прийшов
ОСОБА_5, з яким він познайомився через
ОСОБА_4, а у подальшому прийшов ОСОБА_7
Вони усі сиділи на кухні та він вийшов
до кімнати за чашкою, почув, що на кухні
виник конфлікт, потім крик ОСОБА_4 та як
розбився посуд, і коли повертався до
кухні, то назустріч йому виходила
ОСОБА_4, а на підлозі лежав ОСОБА_7, якому
ОСОБА_5 при ньому наніс удар молотком в
область голови. З кухні він із ОСОБА_5
вийшов до кімнати, де була ОСОБА_4 та
вони почали вирішувати, що робити далі.
Під час розмови з'ясувалося, що дружина
потерпілого ОСОБА_8 знає, де він
проживає, а також із нею знайома ОСОБА_4
У зв'язку із цим було прийнято рішення
піти до ОСОБА_8 та дізнатися, чи відомо
їй, що ОСОБА_7 пішов до нього додому,
оскільки ОСОБА_8 могла викрити їх у
вбивстві. Вони взяли в пакет молоток,
яким було вчинено вбивство, домовились,
що ОСОБА_5 буде чекати в під'їзді
будинку потерпілої по АДРЕСА_5, більш
точно адресу не пам'ятає, а він із
ОСОБА_4 підійшли до квартири ОСОБА_8 та
подзвонили у дзвінок. Їм відчинила
ОСОБА_8, яка повідомила, що ОСОБА_7 пішов
до них додому. Вони зайшли на кухню, де
ОСОБА_8 займалася консервацією,
остаточно зрозуміли, що ОСОБА_8 знає
куди пішов ОСОБА_7 і викриє їх у
вчиненні злочину, а тому дочекавшись
слушного моменту, він із пакету дістав
молоток, яким наніс удар по голові
ОСОБА_8, від якого та впала. ОСОБА_4, яка
сиділа за столом на кухні, у цей час
вибігла в коридор та покликала ОСОБА_5,
який зайшов у тамбур, а він накрив тіло
потерпілої одіялом, прибрав їх сліди у
квартирі. У подальшому вони завели
ОСОБА_4 додому до ОСОБА_5, а він із ОСОБА_5
вночі зв'язали кінцівки ОСОБА_7 скотчем,
у антресолі винесли його труп на
будівництво поруч, де у котловані
закопали його. Потім ОСОБА_4 поїхала до
матері, а він із ОСОБА_5 переклеїв
шпалери на кухні у нього вдома.

Безпосередньо ОСОБА_4 була присутня та
чула його розмову із ОСОБА_5 про
необхідність йти до квартири ОСОБА_8, що
до неї треба заходити йому та ОСОБА_4,
оскільки потерпіла з ними знайома, та у
разі з'ясування того, що вона знала про
те, що ОСОБА_7 пішов до них додому,
необхідно вчинити її вбивство, для чого
брався молоток. ОСОБА_4 була
безпосередньо необхідна для того, щоб
зайти до квартири ОСОБА_8, оскільки та
була заміжня і його одного могла не
впустити. Вважає, що ОСОБА_4
усвідомлювала, що допомагає у вбивстві
ОСОБА_8 та вони робили все добровільно,
оскільки до цього підсудну ніхто не
примушував. Безпосередньо перед
нанесенням удару ОСОБА_8 підсудна
спілкувалася з останньою, чим
відволікала її увагу. Під час
досудового слідства раніше ОСОБА_4
просила її вигородити, але на даний час
він дає правдиві показання. Після
вбивства ОСОБА_7 він дійсно одягав
пакет на його голову, який перев'язали
капроновою ниткою. При вчиненні
вбивств ОСОБА_5 пістолетом нікому не
погрожував та він раніше із ОСОБА_4
намагався перекласти свою провину у
вчиненні злочину на нього.

Будучи неодноразово допитаним під час
досудового слідства 25.06.1999 року, 26.06.1999
року, 02.11.1999 року, 30.09.2011 року ОСОБА_6
показав, що він, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перед
вбивством потерпілих знали, що
незадовго до цього ОСОБА_7 продав свою
квартиру. Після вбивства ОСОБА_7 він із
ОСОБА_4 за наказом ОСОБА_5, взявши в
пакеті молоток, пішли до квартири
ОСОБА_7 по АДРЕСА_5, де він подзвонив до
квартири, двері якої відчинила ОСОБА_8
Він пояснив ОСОБА_8, що вони прийшли
чекати на її чоловіка та остання
впустили їх до квартири, де вони усі
разом на кухні пили чай, розглядали
альбом з фотографіями, під час чого
ОСОБА_5 дістав молоток, яким наніс
ОСОБА_8 удар по голові, від чого та
впала. Потім ОСОБА_5 наніс ще декілька
ударів по голові потерпілій у
потиличну частину, взявши два предмети,
схожі на подушки, за допомогою яких
задушив потерпілу, зайшов до інших
кімнат квартири, звідки повернувся із
двома шкіряними куртками (чоловічою та
жіночою), після чого вони залишили
квартиру ОСОБА_8 (т.1 а.с.а.с.93-103, 106-114,
152-156, т.3 а.с.62-64). Також, допитаний
під час досудового слідства 06.07.1999 року
ОСОБА_6 уточнив, що до ОСОБА_8 вони пішли
за наказом ОСОБА_5, оскільки зі слів
останнього йому необхідно було щось
там забрати (т.1 а.с.130-142), а 08.09.1999 року
уточнив, що перед вбивством ОСОБА_7 до
нього додому прийшов ОСОБА_5, який
розпитував його про те, чи не придбав
ОСОБА_7 автомобіль, оскільки раніше той
продав квартиру та в нього були гроші
та залишився чекати ОСОБА_7, який мав до
нього прийти, а через декілька днів
після вбивств ОСОБА_7 ОСОБА_5 показував
йому імпортний калькулятор, який
викрав із квартири ОСОБА_8 (т.1 а.с.143-148);

- показаннями допитаного у судовому
засіданні свідка ОСОБА_5, який показав
суду, що був знайомий із ОСОБА_4, яка
познайомила його влітку 1996 року із
ОСОБА_7 Приблизно 14-15 вересня 1996 року
він прийшов додому до ОСОБА_6 для того,
щоб врегулювати конфлікт між ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 з приводу повернення підсудною
боргу. Вдома була ОСОБА_4, а потім
прийшов ОСОБА_7 На кухні, коли з неї
вийшов ОСОБА_6, під час розмови між
ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка з
приводу повернення підсудною боргу,
яка переросла у бійку між підсудною та
потерпілим, в ході якої він один раз
молотком вдарив по голові ОСОБА_7, від
чого той впав, а він одразу пішов
додому. Ввечері ОСОБА_4 та ОСОБА_6
прийшли до нього додому та сказали, що
тіло ОСОБА_7 треба поховати та він
допоміг ОСОБА_6 винести труп з квартири
та закопати його, а ОСОБА_4 залишилася в
нього вдома. Крім того, цього ж або
наступного дня увечері він із ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 пішов до квартири ОСОБА_7. Для
чого він йшов вже не пам'ятає, але він
залишився на вулиці біля будинку, а
ОСОБА_6 з ОСОБА_4 пішли до квартири.
Через деякий час ОСОБА_4 вийшла із
будинку та покликала його, він підійшов
до квартири потерпілих, з якої вже
виходив ОСОБА_6, у якого в руках був
пакет, але що в ньому було він не знає.
Після цього він бачив, як ОСОБА_6
продавав шкіряну куртку його сестрі
ОСОБА_9 у нього вдома, а також у нього ж
бачив ланцюжок із золота, який, як він
зрозумів, був з квартири потерпілих. Зі
слів ОСОБА_6 він також дізнався, що він
тим же молотком вбив ОСОБА_8 Він нікому
пістолетом не погрожував, оскільки
його при собі не мав, та не примушував
нікого йти до квартири ОСОБА_8 Він знав,
що незадовго до вбивства ОСОБА_7 продав
квартиру та здогадувався, що через це
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пішли додому до сім'ї
ОСОБА_7 після вбивства. Про обставини
вбивства ОСОБА_7 він також розповідав
своєму знайомому ОСОБА_11

Також, ОСОБА_5 повністю підтвердив у
судовому засіданні показання, надані
під час досудового слідства при допиті
в якості свідка від 03.10.2011 року (т.3
а.с.65-68), згідно з якими ОСОБА_4 із ОСОБА_7
займалася шахрайствами, поселялася у
чоловіків, з якими вступала у близькі
стосунки, прописувалася в них вдома та
заволодівала їх нерухомим майном. У
такий спосіб вона за домовленістю із
ОСОБА_7 мала заволодіти квартирою
ОСОБА_6 Оскільки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6
дійсно виникли нормальні близькі
стосунки ОСОБА_7 почав вимагати у
ОСОБА_4 гроші за те, що вона не довела
«аферу»до кінця, а тому ОСОБА_4
звернулася до нього за допомогою,
оскільки він мав із ОСОБА_7 гарні
стосунки. Саме тому 14.09.1996 року він
прийшов додому до ОСОБА_6 за адресою
АДРЕСА_3, де ОСОБА_4 повідомила, що зараз
прийде ОСОБА_7, після чого ним було
вчинено вбивство потерпілого. Крім
того, зі слів ОСОБА_4 йому було відомо,
що вона раніше проживала із ОСОБА_7 та
після вбивства ОСОБА_7 вона із ОСОБА_6
ходила до нього на квартиру для того,
щоб викрасти гроші та цінності, які до
цього бачила там, у ході чого було
вчинено вбивство ОСОБА_8, а також
викрадено її майно.

Будучи допитаним 26.06.1999 року, 08.07.1999 року
під час досудового слідства ОСОБА_5
неодноразово показував, що ОСОБА_4
продала викрадену шкіряну куртку із
квартири ОСОБА_7 його сестрі ОСОБА_9 за
100 доларів США та з ОСОБА_8 він знайомий
не був (т.7 а.с.89-91, т.4 а.с.39-40, т.1 а.с.169-185), а
допитаний у якості обвинуваченого
03.09.1999 року ОСОБА_5 зазначив, що зустріч
із ОСОБА_7 у квартирі ОСОБА_6 відбулася
під приводом повернення тому боргу в
розмірі 100 доларів США, які йому була
винна ОСОБА_4 за ініціативи останньої
(т.1 а.с.204-207);

- показаннями свідка ОСОБА_9, яка
показала суду, що є рідною сестрою
ОСОБА_5, який у жовтні 1996 року проживав у
АДРЕСА_7. У вказаний період вона в один
із днів прийшла до нього додому, де
також були ОСОБА_4 та ОСОБА_6 із двома
пакетами. ОСОБА_4 запропонувала їй
придбати шкіряну куртку. Оскільки
куртка їй сподобалася, то вона придбала
її для доньки за гроші до 100 доларів США.
Крім цього, ОСОБА_4 пропонувала
придбати їй ланцюжок із золота.
Оскільки ланцюжок був розірваний то
вона відмовилася його купувати. У
подальшому зі слів ОСОБА_5 та інших осіб
вона дізналася, що вказана куртка була
викрадена під час вбивства ОСОБА_8
Також, зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що
ОСОБА_6 виконував усі вказівки
підсудної, вона виступала як
підбурювач, знала, що у сім'ї ОСОБА_7
були гроші;

- дослідженими у судовому засіданні
відповідно до ст.306 КПК України
показаннями свідками ОСОБА_11, згідно з
якими зі слів знайомого ОСОБА_5 йому
відомо, що той, знаходячись на квартирі
ОСОБА_6, скоїв вбивство чоловіка, якому
наніс удари молотком по голові. При
цьому, вчинити вказане вбивство він
домовився із ОСОБА_6, так як вони бачили
у потерпілого багато грошей та хотіли
ними заволодіти. У цей же час вони також
скоїли вбивство дружини вказаного
чоловіка в квартирі останніх, при цьому
саме вбивство вчиняв ОСОБА_6 із своєю
співмешканкою ОСОБА_4, а ОСОБА_5 у цей
час знаходився поруч. Після цього вони
втрьох обшукали квартиру потерпілих,
але нічого не знайшли. Під час вбивства
жінки, зі слів ОСОБА_5, крім нанесення їй
ударів молотком її зверху давили
подушкою. У подальшому жінку залишили в
квартирі, а чоловіка закопали у
котловані біля будинку ОСОБА_6 (т.7
а.с.92-98).

Крім того, вина засудженої ОСОБА_4 у
вчиненні злочинів підтверджується й
іншими доказами, дослідженими в ході
судового розгляду справи, а саме:

- протоколом огляду місця події від
17.09.1996 року із схемою, в ході якого
встановлено місце злочину -квартиру
АДРЕСА_5, в якій у кухонній кімнаті
виявлено труп ОСОБА_8 із ознаками
насильницької смерті, а також
зафіксовано у квартирі розкидані речі
та порушену обстановку (т.1 а.с.14-21);

- протоколом огляду місця події від
18.09.1996 року, в ході якого додатково
оглянуто місце вбивства ОСОБА_8 -
квартиру АДРЕСА_5, у якій виявлено та
вилучено сліди речовини, схожої на
кров, молоток, жіночий піджак ОСОБА_8,
які 20.10.1999 року оглянуті та визнані
речовими доказами у справі (т.1
а.с.а.с.22-25, 84-85, 86);

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події з участю ОСОБА_6 від
26.06.1999 року, під час якого ОСОБА_6 у
квартирі АДРЕСА_3 показав обставини
вчинення ОСОБА_5 вбивства ОСОБА_7 за
допомогою молотка, а також у квартирі
АДРЕСА_5 обставини вчинення ОСОБА_5
вбивства ОСОБА_8 за допомогою молотка
та викрадення майна з цієї квартири.
Крім того, ОСОБА_6 показав місце
захоронення ним та ОСОБА_5 трупу ОСОБА_7
у котловані біля будинку АДРЕСА_3, де
було виявлено труп чоловіка із
ознаками насильницької смерті, на
голові якого надягнений пакет з
капроновою ниткою, руки зв'язані
скотчем (т.1 а.с.115-129);

- протоколом пред'явлення трупу для
впізнання від 30.06.1999 року, з якого
вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 по
одягу, на виявленому під час
відтворення обстановки та обставин
події з участю ОСОБА_6 трупі біля
буд.АДРЕСА_3, та зубним коронкам із
металу жовтого кольору впізнала
чоловіка своєї доньки -ОСОБА_7 (т.1
а.с.83);

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події з участю ОСОБА_4 від
26.06.1999 року, під час якого ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_3 показала обставини
вчинення ОСОБА_5 вбивства ОСОБА_7 за
допомогою молотка, а також поруч з
квартирою АДРЕСА_5 обставини вчинення
ОСОБА_5 вбивства ОСОБА_8 за допомогою
молотка та викрадення майна з цієї
квартири (т.1 а.с.214-223);

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події з участю ОСОБА_5 від
12.07.1999 року, під час якого ОСОБА_5
показав обставини вчинення ним із
ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_3 вбивства
ОСОБА_7 за допомогою молотка, подальше
захоронення ними трупу, а також продаж
шкіряної куртки, викраденої із
квартири ОСОБА_7, його сестрі (т.1
а.с.186-197);

- протоколом очної ставки від 26.06.1999
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, під час якої
ОСОБА_6 підтвердив, що разом із ОСОБА_5
після вбивства ОСОБА_7 зарили труп
останнього на будівництві поруч із
місцем його проживання, а ОСОБА_4
підтвердила, що разом із ОСОБА_6 була
присутня при вбивстві ОСОБА_5 ОСОБА_7 у
квартирі ОСОБА_6, а також вбивстві
ОСОБА_5 ОСОБА_8 за місцем її проживання
(т.1 а.с.229-230);

- протоколом очної ставки між
обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від
21.09.1999 року, під час якої ОСОБА_6
повідомив, що був присутній під час
вбивства ОСОБА_7 ОСОБА_5, за наказами
якого одягав потерпілому пакет на
голову, допомагав у його захороненні, а
також був присутній при вбивстві
ОСОБА_5 потерпілої ОСОБА_8 у її квартирі,
під час якого також була ОСОБА_4, до якої
вони пішли разом за наказом ОСОБА_5,
який повідомив, що має забрати з
квартири потерпілої речі, взявши із
собою молоток (т.2 а.с.7-10);

- протоколом очної ставки між
обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від
21.09.1999 року, під час якої ОСОБА_4
повідомила, що була присутня під час
вбивства ОСОБА_7 ОСОБА_5, а також під час
вбивства ОСОБА_8 у її квартирі, де також
були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (т.2 а.с.11-15);

- протоколом очної ставки між свідками
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 05.10.2011 року, під час
якої свідок ОСОБА_6 підтвердив свої
показання, які аналогічні наданим у
судовому засіданні, а ОСОБА_5 погодився
із ними, при цьому як ОСОБА_5, так і
ОСОБА_6 повідомили, що йшли до квартири
ОСОБА_7 із ОСОБА_4 для того, щоб вчинити
вбивство ОСОБА_8, та підсудна знала про
це (т.6 а.с.1-10);

- протоколом очної ставки між свідком
ОСОБА_6 та підсудною ОСОБА_4 від 08.10.2011
року, під час якої свідок ОСОБА_6,
незважаючи на заперечення ОСОБА_4,
підтвердив свої показання, які
аналогічні наданим у судовому
засіданні, згідно з якими після
вбивства ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_7 він
із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовилися та
вчинили вбивство ОСОБА_8 у тої вдома.
При цьому, він із ОСОБА_4, обманувши
ОСОБА_8, зайшли до її квартири, де він
наніс потерпілій удар молотком (т.6
а.с.13-22);

- протоколом очної ставки між свідком
ОСОБА_5 та підсудною ОСОБА_4 від 11.10.2011
року, під час якої свідок ОСОБА_5,
незважаючи на заперечення ОСОБА_4,
підтвердив свої показання, які
аналогічні наданим у судовому
засіданні, згідно з якими до квартири
ОСОБА_6 перед вбивством ОСОБА_7 він
прийшов на прохання ОСОБА_4, яка також
запрошувала ОСОБА_7, після вбивства ним
потерпілого ОСОБА_7 він із ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 домовилися та вчинили вбивство
ОСОБА_8 у тої вдома. При цьому, ОСОБА_6 із
ОСОБА_4, обманувши ОСОБА_8, зайшли до її
квартири (т.6 а.с.39-47);

- висновком судово-медичної експертизи
№879 від 17.09.1996 року, згідно з яким на
трупі ОСОБА_8 виявлено тілесні
ушкодження: а) рани голови (9), синці на
голові (3), крововилив у м'які тканини
голови, перелом кісток черепу,
крововилив під м'яку мозкову оболонку,
садна на лівому передпліччі.

Ушкодження у виді ран і переломів
кісток утворилися від не менше 9
локальних травматичних впливів
твердим тупим предметом із обмеженою
контактуючою поверхнею чотирьохкутної
форми, з довжиною сторони близько 2см, а
деякі від дії предмета, маючого
контактуючу поверхню близьку до
прямокутної довжиною близько 2см, тобто
могли утворитись від дії основного або
додаткового бойків, можливо що таким
предметом міг бути молоток або інший
предмет, який має схожі властивості.
Синці на голові та садна на лівому
передпліччі також утворилися від дії
твердих тупих предметів. Ушкодження
утворилися від дії предмета зі значною
силою.

Характер переломів дозволяє
припустити, що направленість
травматичних дій в основному була
зверху-вниз та дещо зліва-направо. Рани
№7,8,9 (в задній поверхні лівої тім'яної
частини голови) утворились від
травматичної дії зверху-вниз,
ззаду-направо. У момент отримання
ушкоджень у виді ран та переломів
кісток черепу потерпіла була повернута
лівою частиною голови до травмуючого
предмета. Ушкодження в області голови
утворилися від не менше 10 травматичних
дій.

Смерть ОСОБА_8 настала від тяжкої
черепно-мозкової травми з переломами
кісток черепу, крововиливом під м'яку
мозкову оболонку, знаходиться у
прямому причинному зв'язку з наявними
ушкодженнями та з моменту смерті до
дослідження трупу пройшло не менше 2-3
діб (т.1 а.с.28-34);

- додатковим висновком експерта від
11.10.1999 року до судово-медичної
експертизи № 879 від 11.10.1999 року, згідно з
яким виявлені на трупі ОСОБА_8 тілесні
ушкодження могли утворитися за
обставин, зазначених ОСОБА_4 та ОСОБА_6
при відтворенні обстановки та обставин
події за їх участю (т.1 а.с.53-54);

- висновком судово-криміналістичної
експертизи №145/312 м/к від 21.11.1996 року,
згідно з яким на тканині піджака, який
вилучений в ході огляду 18.09.1996 року
квартири АДРЕСА_5, виявлено 8 ідентичних
ушкоджень. Ушкодження тканини піджака
є по своєму характеру розривами з
роздавлюванням і могли виникнути як
від дії обмеженою контактуючою
поверхнею додаткового бойка, так і від
ребристих поверхонь основного бойка
наданого молотка, який вилучений під
час вказаного огляду місця події.

На наданих на дослідження двох
ділянках шкіри з трупу ОСОБА_8 наявні
три рани. Дві рани характерні для дії
тупого твердого предмета з
трьохгранним кутом та могли виникнути
від дії основного бойка молотка. Одна
рана характерна для дії тупого
твердого предмета з обмеженою
продовгуватою закругленою або
заоваленою контактуючою поверхнею і
могла виникнути від дії додаткового
бойка наданого молотка.

На наданих на дослідження кістках
зводу черепу ОСОБА_8 наявні
багатоосколкові переломи, при
співвідношенні яких чітко
визначаються сім дірчастих і вдавлених
переломів. Чотири переломи (три
дірчастих та один вдавлений) могли
виникнути від дії основного бойка
наданого молока, а три інших дірчастих
-від дії додаткового бойка наданого
молотка (т.1 а.с.37-41);

- висновком судово-медичної експертизи
№559 від 03.07.1999 року, згідно з яким при
дослідженні кісткових залишків ОСОБА_7
виявлені наступні ушкодження:
вдавлений перелом правої тім'яної
кістки, який виник від дії тупого
твердого предмета з квадратною або
близькою до неї поверхнею та довжиною
сторони близько 2см; перелом потиличної
кістки справа, який утворився від дії
тупого твердого предмету з обмеженою
контактуючою поверхнею із
спрямованістю удару ззаду-наперед та
справа-наліво. Данні ушкодження у живих
осіб несуть ознаки тяжких тілесних
ушкоджень, як небезпечні для життя у
момент їх спричинення.

Смерть ОСОБА_7 настала від
черепно-мозкової травми, яка
супроводжувалася переломом кісток
зводу та основи черепу.

Давність захоронення відповідає
строку 2-6 років.

Кількість тілесних ушкоджень на черепі
ОСОБА_7 вказує на те, що вони могли
утворитися за обставин, вказаних при
відтворенні обстановки та обставин
події з участю ОСОБА_6 (т.1 а.с.46-49);

- висновком судово-криміналістичної
експертизи №147/574 м/к від 18.10.1999 року,
згідно з яким на трупі ОСОБА_7 дірчастий
перелом правої тім'яної кістки
утворився від дії тупого твердого
предмету з обмеженою контактуючою
поверхнею, діючого із значною силою.
Найбільш широка ділянка проникаючої
частини травмуючого предмета має
квадратну форму з довжиною сторони
близько 2см. Ушкодження могло
утворитись у результаті дії основного
бойка молотка, який вилучений в ході
огляду 18.09.1996 року квартири АДРЕСА_5.

Ушкодження потиличної кістки справа
утворилося у результаті не менше одної
значної по силі дії твердого тупого
предмета з обмеженою контактуючою
поверхнею, форма якої не відобразилась.

Утворення ушкоджень кісток черепу від
дії одного твердого тупого предмета, у
тому числі і від дії раніше зазначеного
молотка, виключити не можна (т.1 а.с.58-66);

- актом Кіровоградської
торгово-промислової палати №В-1358/1 від
25.10.1999 року, яким станом на 17.09.1996 року
визначено, що вартість: ланцюжка із
золота 583 проби вагою 10г - 400 грн.;
шкіряного жіночого півпальто -750 грн.;
чоловічої шкіряної куртки - 300 грн.;
калькулятору «Citizen SPC -344» - 30 грн. (т.4
а.с.32).

На підставі достовірних і узгоджених
між собою доказів районний суд
обгрунтовано визнав ОСОБА_4 винною і
правильно кваліфікував її дії:

- за пунктом «а» ст. 93 КК України (в
редакції 1960 року) - як умисне вбивство
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вчинене з корисливих
мотивів;

- за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960
року) - як напад з метою заволодіння
індивідуальним майном громадян,
поєднаний з насильством, небезпечним
для життя особи, яка зазнала нападу
(розбій), вчинений за попереднім
зговором групою осіб, поєднаний із
спричиненням тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_7;

- за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960
року) - як напад з метою заволодіння
індивідуальним майном громадян,
поєднаний з насильством, небезпечним
для життя особи, яка зазнала нападу
(розбій), вчинений за
попереднім зговором групою осіб, та
особою, яка раніше вчинила розбій з
метою заволодіння індивідуальним
майном громадян, поєднаний із
спричиненням тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_8

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно виключив з
обвинувачення ОСОБА_4, кваліфікуючу
ознаку інкримінованого злочину за п.
«і» ст. 93 КК України, яка передбачає
відповідальність за вчинення умисного
вбивства за попередньою змовою групою
осіб, оскільки на момент вчинення
ОСОБА_4 у співучасті з ОСОБА_6 та ОСОБА_5
умисних вбивств ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто
станом на 14 та 15 вересня 1996 року ст. 93 КК
України (в редакції 1960 року) не
передбачала кримінальну
відповідальність за пунктом «і».

Також, судом першої інстанції
правильно враховано вимоги ч. 3 ст.48 КК
України (в редакції 1960 року), згідно з
якими особу не може бути притягнуто до
кримінальної відповідальності, якщо
від часу вчинення злочину минуло
п'ятнадцять років і давність не була
перервана вчиненням нового злочину, та
звільнено ОСОБА_4 від покарання за ч. 3
ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) у
зв'язку із закінченням строків
давності.

Колегія суддів вважає, що доводи
захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах
засудженої ОСОБА_4 відносно того що про
вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7
та ОСОБА_8, та їх умисне вбивство з метою
заволодіння майном подружжя ОСОБА_7
вона із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
домовлялася, лише була свідком
вбивства ОСОБА_7 ОСОБА_5, після вбивства
до квартири ОСОБА_8 не ходила, обставини
вбивства потерпілої і викрадення майна
останньої їй не відомі, є
безпідставними, метою яких є уникнення
кримінальної відповідальності, які
повністю спростовуються матеріалами
справи.

Так, будучи неодноразово допитаною під
час досудового слідства ОСОБА_4 давала
показання про те, що після вбивства
ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_7, під час
сварки, яка виникла між нею та ОСОБА_7,
вона із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пішла до
квартири ОСОБА_8, оскільки та могла
викрити ОСОБА_5 у вбивстві, а також йому
необхідно було забрати якісь речі.
ОСОБА_8 відчинила їм двері квартири та
під приводом почекати ОСОБА_7, фактично
спільно обманувши потерпілу ОСОБА_8,
вони пройшли на кухню, де, дочекавшись
зручного моменту, ОСОБА_5 дістав з
пакету, який приніс з собою, молоток,
яким наніс удар по голові ОСОБА_8, від
якого та впала, а потім продовжив
нанесення ударів потерпілій на
підлозі. Після цього ОСОБА_5 оглянув
квартиру, викрав чоловічу та жіночу
куртку, одягнувши чоловічу куртку на
себе, зайшов на кухню, звідки виніс
ланцюжок із золота. Також, ОСОБА_5 на
кухню ОСОБА_8 заносив два предмета,
схожі на подушки, після чого зник звук
хрипів потерпілої (т.1 а.с.а.с.208-213, 231-232,
238-249, т.2 а.с.18-23, 26-28).

ОСОБА_4 у власних показаннях
неодноразово підтверджувала свою
присутність на місці події під час
позбавлення потерпілих ОСОБА_7 життя, а
також свою участь у заволодінні майном
потерпілих.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що ОСОБА_4 вчинила вбивство потерпілих,
перебуваючи у змові зі спільниками
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час розбійного
нападу. Сам характер її дій свідчить, що
ОСОБА_4 діяла цілеспрямовано, активно і
узгоджено зі спільниками та з єдиним
умислом, спрямованим на позбавлення
потерпілих життя з корисливих мотивів.
Хоча ОСОБА_4 й не вчинювала дій, якими
безпосередньо була заподіяна смерть
потерпілим ОСОБА_7, але будучи
об'єднаним з іншими співвиконавцями
вбивств ОСОБА_5 та ОСОБА_6 єдиним
умислом, спрямованим на вчинення
розбійного нападу, позбавлення
потерпілих життя з корисливих мотивів,
здійснила частину того обсягу дій, який
вони із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважали за
необхідне виконати з метою реалізації
цього умислу. Вона своєю присутністю та
запевненням у подальшій допомозі
укріплювала рішучість ОСОБА_5 на
вчинення вбивств ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
відволікала увагу останніх, брала
участь в обшуку ОСОБА_7 після його
вбивства та квартири потерпілих після
вбивства ОСОБА_8, вчиняла інші, раніше
зазначені, дії.

ОСОБА_4 діяла як співвиконавець, а тому
не обов'язково, щоб кожний із
співучасників спричинив смертельні
ушкодження потерпілим, а достатньо
того, щоб це зробив хоча б один із них.
Наступні дії ОСОБА_4 по заволодінню
майном потерпілих після позбавлення їх
життя, також свідчать про те, що вона
злочини щодо потерпілих ОСОБА_7
вчинила, перебуваючи у змові зі
спільниками, тобто діяла як
співвиконавець.

Про вчинення розбійного нападу ОСОБА_4
із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свідчить
неочікуваний напад із спричиненням
тяжких тілесних ушкоджень. Про їх
умисел на позбавлення життя свідчить
спосіб вбивства, кількість нанесених
ударів в життєво важливий орган -
голову, локалізація ушкоджень. Про
корисливий умисел вказує фактичне
заволодіння особистим майном подружжя
ОСОБА_7. Сама попередня змова
характеризується узгодженістю дій
підсудної ОСОБА_4 із діями ОСОБА_6 та
ОСОБА_5

Також, суд першої інстанції правильно
вказав, що винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у
вчиненні злочинів спільно із ОСОБА_4 за
обставин, встановлених судом,
підтверджується відповідними
вироками, постановленими апеляційним
судом Кіровоградської області 23.12.2003
року та 17.03.2005 року, які набрали
законної сили (т.5 а.с.а.с.91-98, 176-180), а тому
зважаючи на встановлені судами
фактичні обставини та раніше
викладений аналіз доказів, отже вина
ОСОБА_4, в інкримінованих злочинах є
доведеною.

Доводи захисту відносно
звільнення ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності колегія
суддів вважає не обґрунтованими,
оскільки ОСОБА_4 була співучасником
особливо тяжких умисних злочинів, які
спричинили смерть двох людей. Під час
досудового слідства та розгляду справи
в суді вину не визнавала, намагалася
уникнути кримінальної
відповідальності, пом'якшуючи
покарання обставини відсутні, отже
представляє суспільну небезпеку. Крім
того, в період з червня 2001 року по
квітень 2011 року, ОСОБА_4 перебувала у
розшуку за вчинення особливо тяжких
злочинів (т.1, а.с.1-3, т.2 а.с.146, 166 -172, 188-193,
195, 196).

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4, суд
першої інстанції, відповідно ст. 65 КК
України, врахував характер і ступінь
суспільної небезпеки вчинених
злочинів, які є умисними злочинами у
відповідності до (ст.7-1 КК України в
редакції 1960 року), відносяться до
категорії тяжких, внаслідок яких
настала смерть двох людей, особу
засудженої, яка характеризується
позитивно, незаміжня, офіційно не
працює, на обліках у Кіровоградському
обласному наркологічному диспансері
та Кіровоградській обласній
психіатричній лікарні не перебуває,
згідно з висновком
судово-психіатричної експертизи №700
від 07.10.2011 року ОСОБА_4 у момент вчинення
злочину та на момент проведення
експертизи психіатричним
захворюванням не страждала, могла
усвідомлювати свої дії та керувати
ними, у відношенні до інкримінованого
діяння слід вважати осудною (т.3 а.с.6-8),
не судима, відсутність обставин, які
пом'якшують або обтяжують
відповідальність. З урахуванням усіх
обставин справи, обґрунтовано
призначив засудженій покарання у
відповідності до вимог кримінального
закону: - за ч. 3 ст. 142 КК України (в
редакції 1960 року) у виді позбавлення
волі строком на 7 років з конфіскацією
майна, належного їй на праві власності
та на підставі ч. 3 ст. 48 КК України (в
редакції 1960 року), ч. 5 ст. 74 КК України (в
редакції 2001 року) звільнив ОСОБА_4, від
вказаного покарання у зв'язку із
закінченням строків давності; - за п.
«а» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року)
у виді позбавлення волі строком на 8
років з конфіскацією майна, належного
їй на праві власності, яке є достатнім і
необхіднім для її виправлення та
попередження вчинення нових злочинів,
правильно зробивши висновок про
відсутність підстав до застосування
ст. ст. 69, 75 КК України при
призначенні покарання засудженій.

Істотних порушень вимог кримінально -
процесуального закону, які могли стати
підставою для скасування вироку,
колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
апеляції, а вирок суду вважає законним
та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України в
редакції 1960 року, п.15
«Перехідних положень» КПК України в
редакції 2012 року, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника - адвоката ОСОБА_3 в
інтересах засудженої ОСОБА_4 залишити
без задоволення, а вирок Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 22
травня 2012 року, стосовно ОСОБА_4 - без
зміни.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
І.М. Петрова