Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/383/15-к
Провадження №: 1-кп/332/61/15
Вирок
Іменем України
30 січня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ;
при секретарі: ОСОБА_2 ;
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш Республіки Молдова, молдованина, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,
В період з 20 грудня 2014 року по 17 січня 2015 року ОСОБА_5 в гаражі на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , діючи навмисно, без державної реєстрації і без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, в порушення ч.2 ст.4 Закону України «Про металобрухт», організував та здійснював заготівлю металобрухту чорних металів, шляхом придбання його у населення за готівковий розрахунок по 2 грн. за 1 кг. брухту, що згідно ст.1 Закону України «Про металобрухт» є операціями з металобрухтом, а так само зберігав його за вказаною адресою в кількості 1000 кг.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.213 КК України як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.
Під час досудового розслідування 23.1.2015 року між прокурором, якому в порядку ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 і обвинуваченим в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.213 КК України.
Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.1 ст.213 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в обсязі підозри, давши згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокуроромта обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314,369,373,374,376,474,475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити по кримінальному провадженню угоду про визнання винуватості,укладену між прокурором та обвинуваченим.
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, призначивши покарання у вигляді СТА ПЯТИДЕСЯТИ годин громадських робіт.
Речові докази, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 : 1000 кг металобрухту та ваги конфіскувати.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1