справа № 462/2420/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000816 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, з неповною середньою освітою, студента Вищого професійного училища №20 м. Львова, неодруженого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 в один з днів третьої декади червня 2014 року, перебуваючи в с.Лихобори Сколівського району Львівської області, а саме в лісі поміж дерев та чагарників, виявив один кущ рослини марихуани і, усвідомлюючи, що марихуана відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, з метою вживання наркотичного засобу шляхом куріння, обірвав листя марихуани із стебла вказаної рослини, положив його в полімерний пакет та заховав в кишеню куртки, у яку був одягнений, чим незаконно придбав (шляхом привласнення знайденого) наркотичний засіб. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний обіг наркотичного засобу, ОСОБА_6 в подальшому переніс дану наркотичну речовину до будинку, який знаходився на території с.Лихобори Сколівського району Львівської області, де помістив її в паперові листки. Після цього ОСОБА_6 , не припиняючи свій злочинний задум, перевіз вищевказаний наркотичний засіб до місця свого фактичного проживання в квартиру АДРЕСА_1 , після чого попрямував з ним до закинутого нежитлового приміщення, що знаходиться неподалік будинку, в якому він проживає по АДРЕСА_2 , де незаконно його зберігав без мети збуту. Однак ОСОБА_6 на момент вчинення вищевказаних дій не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Надалі, в один з днів першої декади листопада 2014 року ОСОБА_6 , висушивши листя коноплі, подрібнив та помістив його в паперовий згорток, тим самим приготував для подальшого особистого вживання та надалі незаконно зберігав його без мети збуту. 18.11.2014 року ОСОБА_6 , незаконно зберігаючи в нежитловому приміщенні будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , паперовий згорток із подрібненим листям марихуани (наркотичною речовиною), взяв її з собою, поклавши при цьому в праву зовнішню кишеню своєї куртки, та пішов на заняття в ВПУ №20, де, утримуючи при собі, продовжив умисно незаконно зберігати без мети збуту. Цього ж дня, близько 16.40 год., в лісосмузі, що знаходиться за приміщенням торгового центру «ВАМ» по вул. Широкій, 87 у м. Львові, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, був викритий працівниками міліції, які виявили у нього та, в подальшому, під час огляду місця події вилучили паперовий згорток із наркотичною речовиною (марихуаною), вага якої, в перерахунку на висушену речовину, становить 8,35 грам, яку він незаконно зберігав при собі, без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлені.

Обираючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчинений умисно; особу винного, який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.105/, неповнолітній, неодружений, студент Вищого професійного училища №20 м. Львова, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.99, 101/, згідно наданих характеристик за місцем проживання та навчання характеризується позитивно /матеріали кримінального провадження, арк.103, 104/.
Відповідно до ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, та беручи до уваги, що обвинувачений є неповнолітнім, щиро розкаявся у вчиненому, обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, суд, прийшов до висновку, про можливість застосувати до обвинуваченого ст.105 КК України і звільнити його від відбування покарання, застосувавши до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Крім того, беручи до уваги позицію учасників кримінального провадження, які не заявляли про обрання обвинуваченим запобіжного заходу, та те, що під час досудового розслідування такий не обирався, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченого немає.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_6 , який має самостійний дохід у вигляді стипендії/ підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області хімічної експертизи № 3/1445 від 18.12.2014 року в розмірі 368,94 грн. /матеріали кримінального провадження, арк.16/, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,
з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03.07.2015року у вигляді одного року позбавлення волі, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_6 примусові заходи у виді: передачі під нагляд батьків: матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_7 до досягнення обвинуваченим повноліття та заборони обвинуваченому відвідувати розважальні заклади (дискотеки, клуби, ресторани, бари) протягом одного року з дня винесення вироку.

Стягнути із ОСОБА_6 /ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / на користь держави витрати за проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області хімічної експертизи № 3/1445 від 18.12.2014 року в розмірі 368 / триста шістдесят вісім/ гривень 94 копійки.

Речові докази:

- паперовий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області №3/1445 від 18.12.2014 року містить тетрагідроканабінол і є канабісом (марихуаною) /матеріали кримінального провадження, арк.23-24/, які передано на зберігання в ВРЗ ГУ МВС України у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1