У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого-судді

Короткевича М.Є.,

суддів

Гриціва М.І. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Брянцева В.Л.,

захисників

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

та засудженого
ОСОБА_3

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 02
жовтня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав
участь у розгляді справи в суді першої інстанції, касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_3, його захисників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та законного
представника ОСОБА_4 на вирок апеляційного суду Дніпропетровської області від
13 лютого 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вербки Павлоградського
району Дніпропетровської області, раніше не судимого,

засуджено:

- за
ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 152
КК України на десять років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 153
КК України на дев'ять років позбавлення волі;

- за пунктами 9,
10 ч. 2 ст. 115 КК України на дванадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів

ОСОБА_3
визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять
років.

Постановлено стягнути із засудженого
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 2 125 грн. 73
коп. і моральної шкоди - 50 000 грн.; на користь ОСОБА_6 - 50 000 грн.
моральної шкоди.

У випадку відсутності у
неповнолітнього засудженого

ОСОБА_3
майна, достатнього на відшкодування шкоди, стягнути в строк до досягнення
ОСОБА_3 повноліття з його батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на
відшкодування матеріальної шкоди по 708 грн. 58 коп. і на відшкодування
моральної шкоди по 16 666 грн. з кожного, або в повному об'ємі з батьків
ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди по 1063
грн. і моральної шкоди по 25 000 грн. з кожного та на користь ОСОБА_6 моральної
шкоди по 25 000 грн. з кожного.

За вироком суду неповнолітній
ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 12 серпня 2006 року о 21 год. 20 хв. на
території дитячої установи №64, що по вул. Гагаріна, 24 “а” в м. Павлограді
Дніпропетровської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, із
застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя і здоров'я,
відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон “Соні Еріксон Джі 210і”
вартістю 500 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 в цьому ж місці о
21 год. 30 хв. із застосуванням фізичного насильства і заподіянням легких
тілесних ушкоджень вступив у статеві зносини із неповнолітньою ОСОБА_7, що
спричинило особливо тяжкі наслідки.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 у
цьому ж місці о 22 год., раніше вчинивши зґвалтування, застосував щодо ОСОБА_7
фізичне насильство і, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, задовольнив з
неповнолітнью потерпілою ОСОБА_7 статеву пристрасть неприродним способом, що
спричинило особливо тяжкі наслідки.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 у
цьому ж місці о

23
год., поєднуючи свої дії із зґвалтуванням і
насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, з
метою приховати ці злочини шляхом удушення, умисно вбив ОСОБА_7.

У касаційному поданні прокурора порушується
питання про зміну вироку і перекваліфікацію дій засудженого на ч. 3 ст. 152, ч.
2 ст. 153 і виключення із обвинувачення пункту 10 ч. 2 ст. 115 КК України,
оскільки умисне вбивство потерпілої вчинено ОСОБА_3 через деякий час після
скоєння зґвалтування і насильницького задоволення статевої пристрасті
неприродним способом, що на його думку, свідчить про умисел засудженого на
умисне вбивство з метою приховати ці злочини, і смерть потерпілої не може
розглядатись як підстава для інкримінування кваліфікуючої ознаки ”особливо
тяжкі наслідки”.

У касаційних скаргах засудженого,
його захисника ОСОБА_2 і законного
представника ОСОБА_4 порушується питання про скасування вироку і направлення
справи на нове розслідування у зв'язку із неповнотою досудового і судового
слідства та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Згідно
їх доводів, вбивство та зґвалтування потерпілої було вчинено не засудженим
ОСОБА_3, а іншими особами, а суд не врахував та безпідставно відкинув докази,
які виправдовують засудженого. Суд не врахував, що у справі не були допитані
мешканці будинків, які могли бачити, що на місці події були інші особи. Суд
неправильно встановив час вчинення злочину і безпідставно не дав судового
доручення про перевірку показань засудженого про причетність до вбивства
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Допустивши неповноту, суд безпідставно
відмовив у проведенні біологічної експертизи волосся виявленого на трупі
потерпілої. Не перевірив висновків експерта щодо знайдених волокон, відсутності
даних про зґвалтування потерпілої і часу її смерті, механізму удушення. Поза
увагою суду залишились протиріччя про обставини заволодіння засудженим майном
потерпілої, дані про застосування щодо ОСОБА_3 недозволених методів слідства з
метою отримання визнавальних показань.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_1
ставиться питання про скасування вироку і закриття провадження у справі,
оскільки висновки суду про винність засудженого у вчинених злочинах
обґрунтовано припущеннями, які суперечать матеріалам справи. Зокрема, вказує на
висновок судово-медичної експертизи, який свідчить про відсутність даних про
зґвалтування потерпілої і вчинення щодо неї насильницького задоволення статевої
пристрасті неприродним способом. Захисник вважає, що висновки суду про
наявність крові потерпілої на майці та взутті засуджено суперечать матеріалам
справи, оскільки згідно висновку імунологічної експертизи, на взутті і одязі
засудженого крові не виявлено. Безпідставними захисник вважає і твердження
суду, що вина засудженого стверджується наявністю волокон одягу ОСОБА_3 на тілі
потерпілої, оскільки експертом Стєкловим було роз'яснено, що такі волокна
входять у склад усіх джинсових штанів. ОСОБА_1 вважає, що судом не усунуто
протиріч щодо часу смерті потерпілої, допущено
неправильну кваліфікацію дій засудженого, оскільки жодними доказами не
спростовано показань засудженого про добровільність статевих зносин із
потерпілою.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого, захисників і законного представника, які
підтримали свої касаційні скарги, прокурора Брянцева В.Л., який частково
підтримав касаційне подання, вважав за необхідне виключити з вироку рішення про
кваліфікацію дій засудженого за п. 10 ч. 2 ст. 115 та перекваліфікувати дії засудженого на ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153
КК України, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
скарг та подання, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засудженого і
захисників, законного представника, а також касаційне подання прокурора
підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі статтями 368, 398 КПК
України однобічним або неповним визнається досудове чи судове слідство в суді
першої інстанції, коли залишились недослідженими такі обставини, з'ясування
яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 315-1 КПК
України з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході
судового слідства, суд був вправі мотивованою ухвалою доручити органу, який проводив
розслідування, виконати певні слідчі дії.

Суд вказаних вимог закону не виконав.

Обвинувачений ОСОБА_3 у ході судового
слідства заявив про те, що умисного вбивства потерпілої ОСОБА_7 не вчиняв, а
цей злочин могли вчинити ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_11 і ОСОБА_10, які були
наркоманами, і неподалік від місця вчинення злочину вживали наркотичні засоби
та залишились із потерпілою ОСОБА_7 На наступний день вказані особи погрожували
йому розправою, якщо він будь-кому повідомить про ці обставини (т. 4, а. с.
106-107).

Як видно із матеріалів справи, поряд
із трупом ОСОБА_7 було виявлено одноразовий шприц із залишками наркотичного
засобу, сліди взуття, ланцюжок, пластикові пляшки зі слідами пальців рук, які
не належали ОСОБА_3 і ОСОБА_7, а залишені іншими особами, що стверджено даними
протоколу огляду місця події і висновками

експертиз.
Крім того на трупі потерпілої було виявлено волосся людини, а у піднігтьовому
вмісті знайдені клітини середнього шару епідермісу, приналежність яких
встановлена не була ( т. 1, а. с. 3-32, 153, 164).

Прокурором, захисниками та законним
представником підсудного були заявлені обґрунтовані клопотання про перевірку
заяви

ОСОБА_3
і вказаних обставин в порядку ст. 315-1 КПК

України
( т. 4, а. с. 27, 91, 92)

Однак, суд безпідставно відмовив у
задоволенні цих клопотань і не доручив органу, який проводив розслідування,
виконати певні слідчі дії для з'ясування цих обставин, які мали істотне
значення для правильного вирішення справи. Обмежившись лише допитом вказаних
осіб в якості свідків, суд належним чином не перевірив показання ОСОБА_3 і
алібі вказаних осіб, чим допустив однобічність і неповноту судового слідства,
що є підставою для скасування вироку.

Наведені обставини, а також заява
ОСОБА_3 не були перевірені в порядку ст. 97 КПК України і під час досудового
слідства, що є підставою для направлення справи на нове розслідування.

Під час додаткового розслідування
необхідно проаналізувати і дати належну оцінку показанням ОСОБА_3 про вчинення
умисного вбивства іншими особами. Для всебічного, повного та об'єктивного
дослідження обставин справи необхідно провести слідчі дії та експертизи і дати
правильну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності залежно від чого, в
установленому законом порядку, вирішити питання про притягнення до кримінальної
відповідальності винних осіб.

Керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_3,
його захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, законного представника

ОСОБА_4
та касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді
першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Дніпропетровської
області від 13 лютого 2007 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на
нове розслідування.

Запобіжним заходом ОСОБА_3 залишити
тримання під вартою.

Судді:

Короткевич М.Є.
Гриців М.І. Нікітін Ю.І.