УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/354/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.96 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Романівського району ОСОБА_8 на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року, -
Суд мотивував своє рішення тим, що в законодавстві про психіатричну допомогу не передбачено такого виду діяльності психіатричних закладів охорони здоров`я, як обов`язковий лікарський нагляд за особами, переданими судом на піклування родичам або опікунам, а піклування охоплює обов`язок лікування підопічного та покладається не на психіатричний заклад, а безпосередньо на родичів чи опікунів, а тому не є примусовим наданням психіатричної допомоги чи примусовим лікуванням.
Клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру від 26.03.2015 року не відповідає вимогам ст. 292 ч.2 КПК України та ст.ст. 94, 95 КК України, оскільки в ньому зазначено такий вид примусових заходів медичного характеру, як передача його на піклування призначеного судом опікуна - ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом за місцем його проживання, який не узгоджується із положеннями ст.ст. 94, 95 КК України, оскільки такого виду примусових заходів медичного характеру законодавством не передбачено, а тому клопотання не відповідає вимогам КПК України та КК України.
Судом також в ухвалі зазначено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб - висновку судово-медичної експертизи.
В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати та призначити нове підготовче засідання у суді першої інстанції.
Вважає ухвалу Романівського районного суду від 28.04.2015 року незаконною, оскільки в тексті клопотання містяться передбачені п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України обов`язкові відомості, а також про застосування положень ч.6 ст.94 КК України оскільки згідно висновку проведеної психіатричної медико-соціальної експертизи, за встановленим у ОСОБА_11 діагнозом стану психіатричного здоров`я йому необхідні реабілітаційні заходи у вигляді постійного медичного спостереження за місцем проживання.
Зазначає, що при посланні на застосування примусових заходів медичного характеру лише за наявності обґрунтованих висновків експертів-психіатрів та експертиз, суд першої інстанції вийшов за межі дослідження обставин, які мають бути вирішені у ході підготовчого судового засідання та фактично вдався до передчасної оцінки доказів у клопотанні.
Посилається на те, що судом не з`ясовано думки учасників процесу щодо можливості призначення клопотання до розгляду головуючим суддею проголошено свою особисту думку щодо необхідності повернення вказаного клопотання прокурору, чим порушено передбачені ст.ст. 7, 9, 22 КПК України засади кримінального провадження та принципи законності і змагальності.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, представника потерпілої - ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.94 КК України, видами примусових заходів медичного характеру є:
- надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
- госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
- госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
- госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Частина 6 статті 94 КК України визначає, що якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.
Зі змісту статей 94, 95 КК України випливає наступне, примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються) в порядку, передбаченому КПК України, у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб. В останньому випадку постановлення рішення про передачу такої особи на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом є правом, а не обов`язком суду.
На підставі вищевикладеного апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру від 26.03.2015 року не відповідає вимогам ч.2 ст.292 КПК України та ст.ст. 94, 95 КК України, оскільки в ньому зазначено такий вид примусових заходів медичного характеру, як передача його на піклування призначеного судом опікуна - ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом за місцем його проживання, який не передбачений положеннями ст. 94 КК України, та як такого виду примусових заходів медичного характеру законодавством не передбачено. Тому клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 підлягає поверненню прокурору Романівського району для приведення відповідно до вимог КПК України.
Підстав для скасування ухвали Романівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Романівського району ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: