АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9041/14-к
Номер провадження 11-кп/786/940/14
Категорія: ч.1 ст.122 С.Т.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002402 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.10.2014 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Помічна, Добровеличівського району Кіровоградської області, мешканець АДРЕСА_1
- засуджений за ч.1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_7 та його користь 4200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданих злочином, а всього - дванадцять тисяч двісті гривень.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 03.08.2014 року приблизно в 04 год. 00 хв., перебуваючи поблизу магазину «Маркетопт», що по вул. Радянській в м. Кременчуці Полтавської області на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс удар кулаком в область голови потерпілому ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 наніс лежачому на землі потерпілому декілька ударів по спині, грудній клітці, ногам та рукам.
Від зазначених вище ударів потерпілому ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у виді: закритої травми грудної клітини, перелому 10-го ребра праворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також закриту черепно-мозкову травму, садно обличчя та голови, синець нижньої повіки лівого ока та множинні синці на ділянці правої верхньої та лівої нижньої кінцівок, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Апелянт у своїй апеляції прохає вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову потерпілого. А саме, відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілого щодо стягнення з нього матеріальної шкоди у вигляді 2200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, яка полягає у втраченому заробітку та у стягненні 2000 грн. процесуальних витрат на правову допомогу. Крім того, прохає зменшити суму відшкодування моральної шкоди потерпілому до 2000 грн.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд не навів жодного доказу щодо знаходження потерпілого на лікарняному, оскільки лікарняний суду надано не було, а тому задоволення позовних вимог в цій частині не ґрунтується на доказах, а є лише припущенням. Крім того, вказав, що судом безпідставно задоволено позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з нього 2000 грн. процесуальних витрат на правову допомогу. Крім того, вказав, що є занадто великою сума відшкодування моральної шкоди, оскільки він має 2000 грн. доходу в місяць, не має постійної роботи, проживає у зйомній кімнаті. Вказав, що ОСОБА_9 не було надано суду належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтвердили визначений ним розмір відшкодування моральних страждань, а тому на його думку достатньою сумою є 2000 грн.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідача; думку прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала апеляцію обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції та провівши судові дебати колегія суддів прийшла до такого.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України.
Щодо цивільного позову потерпілого суд дослідив докази, якими потерпілий обґрунтовує свої позовні вимоги та прийшов до висновку, що вони підлягають до часткового задоволення.
Зокрема, суд прийшов до висновку, що до часткового задоволення підлягають позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування втраченого доходу. При цьому суд послався на вимоги ст.ст.1166,1195,1198 ЦК України та самостійно провівши відповідні розрахунки стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого 2200 грн.
Однак, з таким рішенням не можна погодитись виходячи з наступного.
За змістом ч.1,4 ст.128 ЦК України, особа якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Зокрема, у відповідності до вимог ст.119 ЦПК позовна заява повинна містити виклад обставин, якими цивільний позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують заподіяну майнову чи/та моральну шкоду, наявність підстав для звільнення від доказування.
У відповідності до вимог ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підставі і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Як вбачається зі змісту позовної заяви потерпілого, останній наполягає, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого йому заподіяна матеріальна шкода, яка складається з втраченого доходу внаслідок ушкодження здоров`я та з витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Як на докази заподіяної матеріальної шкоди, потерпілий посилається на копію свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_9 , копії податкових декларацій платника єдиного податку ФОП ОСОБА_9 за період 1-2 квартал 2014 року та на квитанцію про оплату послуг адвоката.
В ході судового розгляду, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що його дохід складається з комісійної винагороди, яку він отримує від надавання в оренду власного та орендованого майна. Внаслідок заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень він 22 дні не міг вийти на роботу, не зустрічався з клієнтами та, відповідно, не отримав доходу.
З кримінального провадження вбачається, що стороною обвинувачення не долучено до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи потерпілого, а сам потерпілий до своєї позовної заяви також не долучив будь-яких доказів: - того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні; - щодо кількості днів його невиходу на роботу в зв`язку з отриманими травмами; - того, що потерпілий не сплачує внески до Фонду соціального страхування на випадок тимчасової втрати працездатності, не мав права на виплату лікарняних та не отримував їх за період тимчасової непрацездатності.
З огляду на те, що обвинувачений частково визнавав позовні вимоги в цій частині - потерпілий-цивільний позивач з урахуванням вище наведених обставин мав би довести в суді свої позовні вимоги. Однак, після дослідження судом доданих до позовної заяви документів потерпілий не скористався своїм правом брати участь у доказуванні підстав та розміру цивільного позову за допомогою подання відповідних доказів, а також правом брати участь у безпосередній перевірці відповідних доказів.
За обставин коли цивільний позивач не довів у суді першої інстанції підстави та розмір свого позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, яка складається з втраченого доходу, а також жодним чином не заперечував проти апеляції обвинуваченого судове рішення в цій частині підлягає до скасування із відмовою в задоволенні зазначених позовних вимог.
Щодо необґрунтованості доводів апелянта про безпідставність стягнення з нього витрат на правову допомогу потерпілому, колегія суддів виходить з такого.
За змістом ст.118 КПК України, до процесуальних витрат в тому числі відносяться витрати на правову допомогу представника потерпілого, цивільного позивача. Такі витрати згідно ст.120 КПК України несе відповідно потерпілий, цивільний позивач.
З урахуванням того, що потерпілий до своєї позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням додав квитанцію зі змісту якої вбачається, що він згідно угоди від 24.08.2014 року про надання юридичної допомоги сплатив своєму представнику гонорар в сумі 2000 грн. судове рішення про задоволення позовних вимог потерпілого та стягнення цієї суми з обвинуваченого є законним та обґрунтованим.
Колегія суддів також не погоджується з доводами апеляції щодо зменшення розміру моральної шкоди.
Так, зі змісту вироку вбачається, що визначаючи розмір моральної шкоди, завданої злочином, суд виходив як з тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень, фізичних і душевних страждань потерпілого, яких він зазнав, їх тривалості, можливості відновлення змін у його життєвих стосунках, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, так із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності та з реальної платоспроможності обвинуваченого. Зваживши на вище зазначені обставини та належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд частково задовольнив позов та визначив суму, яка є достатньою для відшкодування моральної шкоди. На думку колегії суддів, таке судове рішення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні передбачені законом підстави для його зміни чи скасування.
З урахуванням вище викладеного та керуючись ч.2 ст.367, ст.ст.404,407,408,409,418 КПК України колегія суддів ,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 частково задовольнити.
Вирок в частині задоволення цивільного позову про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в сумі 2200 грн. скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 в цій частині.
В іншій частині вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.10.2014 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.
С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12