У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Федченка О.С.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Нікітіна Ю.І.

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Білозерського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження,

уродженця с. Муровані Куриловці Вінницької області,

громадянина України,

раніше судимого 26 липня 2006 року Білозерським

районним судом Херсонської області

за ч. 1 ст. 122, 75 КК України

на два роки позбавлення волі зі звільненням

від покарання з випробуванням з іспитовим

строком два роки з покладенням обов'язків,

передбачених ст. 76 КК України,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на два роки і один місяць позбавлення
волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання
покарань за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 26
липня 2006 року остаточно ОСОБА_1 визначено два
роки і шість місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Херсонській області судові витрати 200 грн. 08 коп.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 засуджено за те,
що він у невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці придбав наркотичний засіб - канабіс, який незаконно
зберігав без мети збуту за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до його
вилучення 20 липня 2006 року працівниками міліції.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про зміну зазначеного вироку
у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону. При цьому, посилається
на те, що суд безпідставно призначив ОСОБА_1покарання шляхом часткового
складання призначених йому покарань. Вважає, що вироки Білозерського районного
суду Херсонської області від 26 липня та 27 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1
повинні виконуватися самостійно.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і
дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Такий
висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених
судом доказах і в касаційному поданні не заперечується.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 309 КК
України кваліфіковано правильно, що також не оспорюється у поданні.

Однак, як убачається з матеріалів кримінальної справи, суд допустив
неправильне застосування кримінального закону при призначенні засудженому
покарання.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначається
покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений
винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього
вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю
злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім
вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Разом з тим, ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю
злочинів та сукупністю вироків не передбачено співвідношення між покаранням,
від відбування якого особу звільнено з випробуванням і покаранням, що належить
відбувати реально. Отже, за таких умов кожний вирок має виконуватися
самостійно.

Суд зазначених вимог закону не виконав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було
засуджено вироком від 26 липня 2006 року на два роки позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
два роки, а злочин, передбачений
ч. 1 ст. 309 КК України, за який його засуджено вироком у даній справі
до покарання, яке належить відбувати реально, останній вчинив до засудження за
попереднім вироком.

Отже, суд при призначенні ОСОБА_1покарання не повинен був застосовувати
принцип часткового складання покарань, оскільки в даному випадку вироки повинні
були виконуватися самостійно, а тому вирок, постановлений у цій справі, підлягає
зміні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394 - 396 КПК України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Херсонської області задовольнити.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити із цього вироку рішення суду про призначення покарання за
сукупністю злочинів і вважати ОСОБА_1 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 309 КК України на два роки і
один місяць позбавлення волі.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області 26 липня 2006 року
щодо ОСОБА_1 виконувати самостійно.

С У
Д Д І :

Нікітін Ю.І. Глос
Л.Ф.
Федченко О.С.