Справа № 206/2157/15-к
Провадження № 1-кп/206/146/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" травня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000711 за обвинуваченням щодо

· ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не одруженої, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
· 15.10.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробувальним терміном на 1 рік.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

представник потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 12.04.2015 о 17 годині 24 хвилин, знаходячись у магазині «Центр Обувь» ТОВ «Трейдшуз», який знаходиться в приміщенні ТЦ «Варус» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги 43Д, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що її дії є таємними для оточуючих, підійшла до однієї з полиць, на яких були розміщенні жіночі сумки, та діючи умисно, із корисливих спонукань, дістала жіночу сумку бежевого кольору, без будь-яких розпізнавальних ознак та поклала її у власну жіночу сумку, яка у неї була при собі. Після чого, ОСОБА_3 , досягнувши своєї мети, із зазначеним чужими майном, яке належить ТОВ «Трейдшуз» пішла у сторону виходу з магазину. В той час, коли ОСОБА_3 перетинала вихід з магазину «Центр Обувь», спрацював звуковий сигнал антикрадіжкових воріт, що почув працівник магазину ОСОБА_6 , який наказав їй зупинитися та направився в її бік. ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності за вчинену крадіжку, підійшла до столику, який був розташований біля виходу в магазин «Центр Обувь» зовні, та поклала на нього викрадену жіночу сумку бежевого кольору, без будь-яких розпізнавальних ознак, що належить ТОВ «Трейдшуз» та ігноруючи вимоги ОСОБА_6 зупинитись, пішла в бік виходу з ТЦ «Варус», намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, але була зупинена ОСОБА_6 .

Свій злочинний умисел ОСОБА_3 до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, у зв`язку з тим, що була затримана працівником магазину «Центр Обувь» ТОВ «Трейндшуз» на місці вчинення злочину.
Вартість жіночої сумки, бежевого кольору, що належить ТОВ «Трейдшуз», яку намагалася викрасти ОСОБА_3 згідно із висновку експерта № 379/38 від 21.04.2015 судово-товарознавчої експертизи становить 495 гривен 00 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що вона 12 квітня поточного року знаходячись у магазині «Центр Обувь», поклала жіночу сумку з полиці в свою сумку і намагалась її вкрасти, однак на виході спрацював сигнал та її було зупинено працівником магазину.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченої та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, які ніким не оспорювалися.
Обвинувачена повністю визнала вину, її показання в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності її показань про обставини злочину, добровільності та істинності її позиції.
А тому, окрім допиту обвинуваченої, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих даних на неї.
Враховуючи показання обвинуваченої та її бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.
Суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 12 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, яка обтяжує відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , є рецидив злочину.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, однак не на максимальний строк.
Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На підставі абз. 7 п. 26 Постанови, у разі коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки клопотань від учасників судового провадження не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2014 року та призначити остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, після набрання вироком законної сили.

Речові докази носій DVD-R (т. 1 а.п. 60) залишити при матеріалах кримінального провадження; сумку жіночу бежевого кольору, передану на зберігання ОСОБА_7 повернути за належністю ТОВ «ТРЕЙДШУЗ».
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи в розмірі 184,14 гривень.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1