АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року.
м. Київ.

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Ігнатюка О.В.

суддів Давидової
Н .1., Шилової Т. С.

з участю: прокурора Пагора Б.Б.

захисника адвоката ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві
справу за апеляцією захисника ОСОБА_3, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1, на
постанову Васильківського міськрайонного суду Київської.області від 22 лютого 2007 року, якою у
відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
сел. Лосятин

Васильківського району Київської області, працюючого
ІНФОРМАЦІЯ_2", який мешкає АДРЕСА_1,
раніше не судимого, обвинувачуваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст. 121 КК
України обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту,-

в с
т а н о в и л а :

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121
КК України, а саме в тому, що він 26
січня 2007 року
близько 9-ї години,
знаходячись в будинку громадянина ОСОБА_2.у-розташованого АДРЕСА_2, в ході виниклої
сварки умисно наніс ОСОБА_2 декілька ударів рукою в обличчя, а після того, як
останній впав - наніс
йому удар ногою в голову, після чого продовжив бити ногами в різні частини
тіла, спричинивши ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер в
медичному закладі.

Кримінальна справа щодо ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 121
КК України порушена слідчим Васильківського MB ГУ МВС України в
Київській області 09 лютого 2007 року.

09 лютого 2007 року ОСОБА_1
затримано в порядку ст. 115
КПК України.

20 лютого 2007 рокуОСОБА_1
пред"явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 22 лютого 2007 року на підставі
подання слідчого СВ Васильківського MB ГУ МВС України в Київській
області, погодженого із заступником
Васильківського

Справа №
10-19 /2007 р.

Головуючий в 1-й
інстанції Корнієнко СВ.

Категорія: постанова про взяття під варту

Доповідач Ігнатюк О.В.

2

міжрайонного прокурора Київської області, щодо ОСОБА_1
обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Своє рішення суд першої
інстанції мотивувай тим, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину,
обвинувачення є обгрунтованим, матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_1
намагався вплинути на свідчення потерпілої, а тому саме тримання обвинуваченого
під вартою є необхідним для забезпечення неможливості перешкоджання ним
встановленню істини у справі та виконання процесуальних рішень у даній справі.

В апеляції захисника ОСОБА_3. вказано на незаконність
постанови та необхідність її скасування. В обгрунтування апеляції захисник
посилався на те, що матеріали справи не містять достатніх об"єктивних
даних про намагання ОСОБА_1 вплинути на хід слідства чи перешкодити
встановленню істини у справі. Посилався і на те, що судом при обранні щодо
обвинуваченого запобіжного заходу не у повній мірі враховано те, що він має
постійне місце проживання, користується авторитетом у односельчан, працює,
вперше притягається до кримінальної відповідальності. Вважав, що достатніх
підстав для обрання щодо його підзахисного запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту не встановлено. Просив постанову про обранняОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту скасувати, звільнивши його із-під варти.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
захисника, який свою апеляцію підтримав, вважав, що підстави для обрання щодо
його підзахисного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
відсутні,„„просив постанову суду першої інстанції скасувати та обрати щодо
ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд; пояснення прокурора,
який заперечував проти задоволення апеляції, вважав, що запобіжний захід у
вигляді взяття під варту щодо ОСОБА_1 обраний обгрунтовано, просив залишити
апеляцію без задоволення; дослідивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція
захисника підлягає до задоволення.

Так, у відповідності до вимог ст. 148, 155 КПК України
запобіжний захід у вигляді взяття під варту застосовується в справах про
злочини, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад
три роки, з метою запобігти спробам ухилитись від дізнання, слідства або суду,
перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну
діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Згідно із вимогами ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування
запобіжного заходу підлягають врахуванню: тяжкість злочину, вік особи, яка
підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, її стан здоров"я,
сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші
обставини.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять
достатніх даних, які б вказували на те, що ОСОБА_1, перебуваючи на волі буде
вчиняти спроби ухилитись від дізнання, слідства або суду, перешкоджати
встановленню істини у кримінальній справі, продовжувати злочинну діяльність або
не буде виконувати процесуальні рішення у даній справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше
притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання,
за місцем проживання характеризується позитивно, працює, має на утриманні
малолітню дитину та здійснює догляд за пристарілою ОСОБА_4, 1918 року народження.

На думку колегії суддів, вказані обставини вказують на
те, що інші, менш суворі запобіжні заходи ніж взяття під варту, можуть
забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних
обов"язків, що випливають із ч.2 ст. 148
КПК України.

Посилання суду на наявність даних які вказують на
намагання ОСОБА_1 вплинути на свідчення потерпілої, не грунтуються на
матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу також на те, що сама по собі
тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, не може бути
безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді
взяття під варту.

За наявності зазначених вище обставин, рішення суду
першої інстанції про обранняОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під
варту не можливо визнати обгрунтованим.

В зв"язку із цим колегія суддів вважає за необхідне
постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2007 року змінити і
відмовити в обранні щодо ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Окрім того, із урахуванням даних про особу обвинуваченого
та його соціальних зв'язків, зокрема того, що він має постійне місце проживання
та роботу, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий,
має сім"ю і на його утриманні знаходиться двоє непрацездатних осіб,
колегія суддів приходить до висновку, що належну поведінку обвинуваченого, виконання
ним передбачених ч.2 ст. 148
КПК України процесуальних обов"язків та виконання процесуальних рішень
у даній справі може забезпечити запобіжний захід у вигляді підписки про
невиїзд. В зв"язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне обрати
щодо ОСОБА_1 вказаний запобіжний захід, звільнивши його із-під варти.

Керуючись ст. 365,
366, 382 КПК України колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 22 лютого 2007 року, якою щодо
ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, змінити.

Відмовити в обранні у відношенні ОСОБА_1 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту.

Обрати щодо ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 121
КК України, запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

ОСОБА_1 із під варти звільнити негайно.

СУДДІ: