Справа № 11-1124 2007 р.
Головуючий у 1 інстанції - Герасименко
Категорія: ч.3 ст. 186 КК України
Доповідач - Орлова Н.Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада місяця 07 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді
- Копитько Л.І., суддів - Кисіля A.M.,
Орлової Н.Ф., з участю прокурора - Подворчана Ю.М., засудженого - ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Полтаві кримінальну справу за апеляціями
помічника прокурора Полтавського району Полтавської області з внесеними
змінами, засудженого ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду Полтавської
області від 27 червня 2007 року. Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна,
розлученого, маючого на утриманні дитину,2001 року народження, непрацюючого,
раніше судимого:

- 22.06.2001 р.
за ст.ст.140 ч.2, 193 ч.2 до 2 років виправних робіт з утриманням 20%
заробітку;

- 27.11.2003 р.
за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України встановлений іспитовий термін на 2 роки;

засуджено за ч.3
ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

2

На підставі
ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину
покарання за вироком Машівського районного суду від 27.11 2003 року і остаточно
визначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вирішено питання
речових доказів.

Згідно з вироком
суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що 24 липня 2005 року близько 20
години, він, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, повторно скоїв
викрадення чужого майна шляхом проникнення через кватирку до будинку ОСОБА_2, розташованого в
АДРЕСА_2, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 702 грн.

На вирок суду
надійшли апеляції: помічника прокурора Полтавського району Полтавської області,
в якій, з принесеними до неї змінами, ставиться питання про зміну вироку суду з
перекваліфікацією дій засудженого з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК
України, в іншій частині вирок суду залишити без зміни;

- засудженого
ОСОБА_1, в якій він
просить вирок суду скасувати за відсутністю в його діях події і складу злочину
та недоведеністю його вини, провадження по справі закрити. Його з-під варти
звільнити. Крім того, наголошує на однобічність і неповноту дізнання,
досудового і судового слідства та на істотне порушення
кримінально-процесуального закону, та що при постановленні вироку судом
використані неправдиві показання свідків та складений з порушенням закону
протокол огляду місця події.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора з принесеними до
неї змінами, і вважав, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає,
пояснення засудженого, який наполягав на задоволенні його апеляції і залишенні
без задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення
в частині принесених до неї змін, а апеляція ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Формулюючи
обвинувачення ОСОБА_1, суд першої інстанції зазначив, що засуджений викрав
майно потерпілої ОСОБА_2,
проникнувши в її будинок і діючи таємно.

Будучи допитаними
на досудовому слідстві та в ході судового розгляду справи в якості свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснювали, що факт крадіжки вони виявили лише після того,
як повернулися в домогосподарство потерпілої, не наздогнавши засудженого.

Вказане
свідчить, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не усвідомлювали вчинення ОСОБА_1
викрадення з будинку ОСОБА_2,
вони погналися за незнайомим хлопцем, якого побачили у дворі
домогосподарства потерпілої, бо він не став відповідати на їхні запитання, а
став від них тікати.

За наведених
вище підстав в діях ОСОБА_1 відсутня об'єктивна сторона злочину, передбаченого
ст.186 КК України.

3

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії засудженого
ОСОБА_1 з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України, пом'якшивши йому і
покарання, оскільки санкція ст.185 ч.3 КК України передбачає і менше покарання,
ніж санкція ч.3 ст.186 КК України.

Доводи ж
апеляції засудженого про відсутність в його діях і події, і складу злочину,
недоведеність його вини, однобічність та неповноту дізнання досудового і
судового слідства, обгрунтування вироку суду неправдивими показаннями свідків -
колегія суддів вважає неспроможними і такими, що спростовуються матеріалами
справи, як і твердження засудженого про те, що він був тверезий.

Разом з тим,
колегія суддів вважає, що твердження апеляції засудженого про істотне порушення
кримінально-процесуального закону при складанні протоколу огляду місця злочину
заслуговує на увагу.

Як вбачається із
свідчень ОСОБА_4 в судовому засіданні, чи був другий понятий при огляді місця
події 24.07.2005 року в будинку ОСОБА_2 вона ствердити не може.

Свідок ОСОБА_5, який вказаний у
протоколі огляду, як другий понятий, в судовому засіданні спростував цей факт,
пояснивши, що знаходився під час огляду на подвір'ї ОСОБА_2, в хату його
запросили для дачі свідчень, там він і підписав протокол огляду, хоча участі в
огляду будинку не приймав.

Таким чином, при
огляді місця події слідчим була порушена вимога ч.1 ст.191 КПК України, яка
регламентує, що огляд проводиться в присутності не менше двох понятих, в іншому
випадку прийняти такий документ як доказ, суд не може, як не може прийняти як
доказ і висновок дактилоскопічної експертизи, оскільки він складений на
підставі речових доказів, які вилучались при огляді місця події.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає за необхідне виключити з вироку суду першої
інстанції вказівку як на доказ вини засудженого протокол огляду місця події від
24.07.2005 року та висновок дактилоскопічної експертизи (т.1, а.с.4-5, а.с.26-31).

Незважаючи на
це, вина засудженого у скоєнні інкримінованого йому злочину у повному об'ємі
підтверджується матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_4
на протязі як досудового, так і судового слідства стверджувала, що засудженого
вперше побачила 24.07.2005 року, коли пішла на прохання ОСОБА_3 до господарства
ОСОБА_2 допомогти по господарству. ОСОБА_1був одягнений в чорну шкіряну
курточку. На їхні запитання він не відповідав, а швидко пішов в сторону лісу.

За ним пішли її
дочка, ОСОБА_6, її зять ОСОБА_7 і до них приєднався ОСОБА_5 Коли в лісі наздогнали
хлопця, того, що був на подвір'ї ОСОБА_2,
той скинув з себе куртку, взуття і кинувся тікати. Вона підняла з землі куртку,
взуття і коло них був ще фотоапарат. Куртку і фотоапарат потім потерпіла
ОСОБА_2 впізнала, як свої речі. Всі разом вони повернулися до домогосподарства
ОСОБА_2 і вона тоді помітила ще

4

пакунок з речами біля погрібника та встановили, що на
одній з кватирок вікон будинку є сліди проникнення, тоді вони повідомили
господарів. Згодом ОСОБА_5, коли пішов додому, затримав і привів на подвір'я
ОСОБА_2 того хлопця, який тікав від них у ліс, і скидав з себе курточку і
взуття у лісі. Коли його привів ОСОБА_5 то на ОСОБА_1 не було взуття, вдягнений
був лише у спортивні штани.

Свідок ОСОБА_5
під час досудового і судового слідства давав стабільні показання щодо
переслідування 24.07.2005 року засудженого (на прохання ОСОБА_6) до лісу і у
лісі. Бачив, як засуджений скидав у лісі одяг і взуття, тоді і помітив у нього
на плечі татуювання, по якому впізнав його згодом, коли хлопець вже виходив з
лісу і затримав його. Скинута у лісі шкіряна курточка та фотоапарат потерпілою
були опізнані, як її речі.

ОСОБА_1 він
затримав особисто, ніхто йому в цьому не допомогав.

Свідки ОСОБА_6
та ОСОБА_7 на досудовому
слідстві повністю підтвердили показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо їх
участі в затриманні засудженого, його поведінку в лісі та ін. (т.1,
а.с.127,128, 252).

Свідок ОСОБА_8
своїми показаннями повністю спростовує твердження засудженого щодо того, що він
не був в стані алкогольного затримання під час його затримання 24.07.2005 року
і вказує, що саме в цей день вони разом з ОСОБА_1 випивали спиртні напої в
гостях до 16 години. Після чого вона поїхала додому, а ОСОБА_1залишився.

Не заперечував
того, що вживав в цей день спиртні напої і ОСОБА_1під час досудового і судових
слідств.

Взагалі,
дослідивши всі показання засудженого, які маються в матеріалах справи, судова
колегія приходить до висновку, що ОСОБА_1, намагаючись уникнути
відповідальності за скоєний злочин, постійно змінює свої показання, які
суперечать одні одному, а при перевірці тієї, чи іншої версії засудженого не
знаходять свого підтвердження.

Твердження
засудженого про застосування до нього недозволених методів слідства ретельно
перевірялись судом першої інстанції і свого підтвердження не знайшли, тому
колегія суддів вважає їх неспроможними.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
помічника прокурора Полтавського району з принесеними до неї змінами частково
задовольнити.

Апеляцію ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Вирок
Полтавського районного суду Полтавської області від 27 червня 2007 року
стосовно ОСОБА_1 змінити.

Дії ОСОБА_1
перекваліфікувати з ч.3 ст.186 КК України на ч.3 ст.185 КК України і призначити
йому за цією статтею покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

5

На підставі
ст.71 КК України за сукупністю вироків приєднати 1 рік позбавлення волі за
вироком від 27 листопада 2003 року Машівського районного суду Полтавської
області і вважати ОСОБА_1 засудженим на 4 роки позбавлення волі.

Виключити з
мотивувальної частини вироку посилання як на доказ на протокол огляду місця
події від 24.07.2005 року та висновок дактилоскопічної експертизи № 114 від
11.08.2005 року.

В іншій частині
вирок суду залишити без зміни.