У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Скотаря А.М., Канигіної Г.В.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 19 квітня
2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою потерпілих ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на постановлене судове рішення щодо засудженого ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Арцизського районного суду
Одеської області від 4 листопада 2005 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

раніше
не судимого,

-за ч.3
ст.204 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно
виготовленої продукції;

-за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення
волі;

-за ч.1
ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.2
ст.15, ч.2 ст.194 КК України на 13 років позбавлення волі, а на підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів остаточно на 13 років позбавлення волі з
конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15.000 грн. моральної шкоди.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_1.
таОСОБА_4, вирок щодо яких не оскаржено і не внесено касаційне подання.

За наведених у вироку обставин ОСОБА_1.
засуджено за викрадення двух телиць потерпілої ОСОБА_5 вартістю 5.000 грн. за
попередньою змовою із ОСОБА_4 в ніч на 11 жовтня 2004 року; за незаконне
придбання 15 л етілового спирту, з якого виготовив і зберігав з метою збуту за
місцем свого проживання спиртовмістку рідину, яка не відповідає вимогам Державного
стандарту; за незаконне придбання вибухового пристрою промислового виробництва,
який зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого використання та за
замах на знищення майна потерпілих ОСОБА_2 у жовтні 2004 року шляхом вибуху, в
ході якого передав ОСОБА_6 вибуховий пристрій для реалізації свого злочинного
умислу, який не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2006 року вирок
змінений.

Дії ОСОБА_1 перекваліфіковані із ч.3 на
ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання на 2 роки обмеження волі з
конфіскацією незаконно виготовленої продукції; з ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 на ч.1
ст.14, ч.2 ст.194 КК України і пом”якшено покарання до 6 років позбавлення
волі, а на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.1
ст.204; ч.3 ст.185; ч.1 ст.263 та ч.1 ст.14, ч.2 ст.194 КК України, остаточно
призначено покарання на 6 років позбавлення волі з конфіскацією незаконно
виготовленої продукції.

В решті вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

У касаційній скарзі потерпілі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вважають, що апеляційним судом безпідставно перекваліфіковані
дії ОСОБА_1 і відповідно пом”якшено покарання, у зв”язку з чим просять
скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Висновок про доведеність ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України, суд у
вироку обгрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дав належну
оцінку і що, по суті, у касаційній скарзі потерпілих не оспорюється.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_1 з ч.3 на
ч.1 ст.204 КК України апеляційний суд правильно зазначив що консультативний
висновок, який був покладений в основу вироку як доказ того, що вилучена у
останнього рідина становить загрозу для життя і здоров”я людей, містить лише міркування щодо шкідливих
наслідків вживання спиртних напоїв на організм людини, і сам експерт не
заперечив, що компонентами вилученої у ОСОБА_1 рідини є рідина, яка відповідає
вимогам Державного стандарту, тобто використання ОСОБА_1 недоброякісної
сировини для виготовлення алкогольних напоїв не грунтується на матеріалах
справи, а кількість вилучених у засудженого напоїв та етілового спирту для їх
виготовлення свідчить лише про незаконне зберігання з метою збуту незаконно
виготовлених алкогольних напоїв.

Далі, як вбачається із матеріалів
справи, органами досудового слідства було відмовлено в порушенні кримінальної
справи щодо ОСОБА_6, який мав стати виконавцем вибуху, оскільки останній
добровільно відмовився від вчинення
злочину і заявив про це у правоохоронні органи.

Тобто, на стадії готування до знищення
і пошкодження майна потерпілих ОСОБА_2 шляхом вибуху вчинення даного злочину
було припинено, але ОСОБА_1 придбав знаряддя злочину, підшукав виконавця та
передав йому вибуховий пристрій, а тому апеляційним судом обгрунтовано також
перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України на ч.1 ст.14,
ч.2 ст.194 КК України.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали апеляційного суду, колегія суддів не
вбачає.

Дії ОСОБА_1 (із змінами, внесеними
ухвалою апеляційної інстанції) кваліфіковані вірно, а покарання, у зв”язку із
цими змінами, призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням
характеру і ступеня суспільної небезпечності вчиненого та даних про його особу.

Отже, підстави для призначення даної
справи до касаційного розгляду із повідомленням зазначеним у ст.384 КПК України
особам відсутні.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Канигіна Г.В.