Справа № 1-147/08
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Нововолинськ 17 вересня 2008 року

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді Галушки
О.Г.

за
участю секретаря Дячук
С.Л.

прокурора
Шуваринської О.П.

захисника
ОСОБА_1.

потерпілого ОСОБА_2.

законного
представника ОСОБА_3.

представника
служби у справах дітей Зектер Л.А.

представника
кримінальної міліції у справах дітей
Хільчук О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою,
не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.190 КК України,

встановив:

22 вересня 2007 року близько 24 години
підсудний ОСОБА_4. за попередньою змовою з особою, яка на теперішній час
засуджена, знаходячись біля приміщення будинку культури, що по бульвару
Шевченка в м.Нововолинську шляхом обману і зловживання довірою незаконно заволоділи
у потерпілого ОСОБА_2., належним йому мобільним телефоном марки «Нокіа 6233»
вартістю 1359 грн. разом з карткою оператора мобільного зв'язку вартістю 25 грн., всього заподіявши матеріальної шкоди на
суму 1384 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4.
повністю визнав себе винним у інкримінованому йому злочині і показав, що 22
вересня 2007 року він разом з ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., та
ОСОБА_9. знаходились біля будинку культури у м.Нововолинську, сидячи на
лавочках. В той момент він попросив у ОСОБА_2. його мобільний телефон з тим,
щоб послухати музику, але отримавши телефон передав його ОСОБА_5., відійшовши з
ним на якусь віддаль від потерпілого ОСОБА_2. При цьому він домовився з
ОСОБА_5. про те, що телефон ОСОБА_2. не повернуть, повідомивши, що у них його
немає. Підійшовши до ОСОБА_2., той почав казати, щоб йому повернули телефон,
однак він з ОСОБА_5. сказали, що телефона у них немає. Після цього ОСОБА_2. з
ОСОБА_6. обшукали їх, але телефон не знайшли. Йому було відомо, що телефон знаходиться
у ОСОБА_5., однак потерпілому ОСОБА_2. він про це не повідомив. Усвідомлює, що
вчинив злочин і щиро розкаюється у цьому. Просить врахувати, що збитки
потерпілому відшкодовані.

Винність ОСОБА_4. у заволодінні майном
потерпілого ОСОБА_2. шляхом шахрайства, за попередньою змовою групою осіб, крім
зізнавальних показань підсудного, доведена рядом перевірених і досліджених в
судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_2. вказав на те, що після того як він передав свій телефон
марки «Нокіа 6233» ОСОБА_4. для того, щоб той послухав музику, останній йому не
повернув телефон, сказавши, що нього його немає. Обшукавши ОСОБА_4. та
ОСОБА_5,, він не знайшов у них свій телефон. Після цього зробив заяву в міліцію
про викрадення телефону. Через якийсь час працівники міліції повернули належний
йому мобільний телефон. На теперішній час претензій морального характеру до
ОСОБА_4. немає. Просить не обирати підсудному ОСОБА_4. покарання, яке б було
пов'язане з позбавленням волі.

Свідок ОСОБА_6. підтвердила показання
ОСОБА_2., пояснивши, що вона була очевидцем того, як ОСОБА_2. передав свій
телефон ОСОБА_4., після чого той передав його ОСОБА_5., а коли ОСОБА_2. став
просити їх повернути телефон, вони повідомили, що у них його немає. Не повіривши
їм, вона з ОСОБА_9. обшукали ОСОБА_5. і ОСОБА_4., але телефон у них не знайшли.

З оголошених показань свідків ОСОБА_7.
(а.с.22), ОСОБА_10 . (а.с.25) видно, що у їх присутності потерпілий ОСОБА_2.
передав свій телефон ОСОБА_4. на його прохання, а той віддав цей телефон
ОСОБА_5. Після цього ОСОБА_4. з ОСОБА_5. пішли за приміщення будинку культури,
а коли повернулися, то на прохання ОСОБА_2. віддати телефон - сказали, що у них
його немає.

З оголошених показань ОСОБА_5. (а.с.22)
слідує, що він спільно з ОСОБА_4. домовились між собою про викрадення телефону
у ОСОБА_2. Спочатку ОСОБА_4. попросив телефон у ОСОБА_2., а потім передав йому
цей телефон. При розмові з ОСОБА_9. повідомили, що у них його телефона немає.

ОСОБА_2. з ОСОБА_6. не повірили їм та
стали обшукувати його і ОСОБА_4., але телефон не знайшли.

Об'єктивність показань підсудного,
потерпілого, свідків підтверджується також протоколом огляду місця події
(а.с.7) з якого вбачається, що у ОСОБА_5. виявлено і вилучено мобільний телефон
марки «Нокіа 6233», видатковою накладною (а.с.8); протоколом огляду предметів
(а.с.18); постановою про приєднання до справи речових доказів (а.с.19);
протоколом очної ставки проведеної між ОСОБА_5. і потерпілим ОСОБА_9. (а.с.23);
копією вироку Нововолинського міського суду від 05 грудня 2007 року
(а.с.48-49), яким засуджено ОСОБА_5.

Дослідивши і оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні доведена винність
ОСОБА_4. у заволодінні шляхом шахрайства мобільним телефоном належним потерпілому ОСОБА_2., вчиненого підсудним за
попередньою змовою групою осіб. Суд ці дії ОСОБА_4. кваліфікує за ч.2 ст. 190
КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4.,
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і його особу, зокрема те,
що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо
характеризується, виховується в неповній сім'ї, на теперішній час має тимчасові
заробітки, працюючи у приватного підприємця і вважає за доцільне призначити
підсудному покарання у виді штрафу.

До обставин, які пом'якшують
покарання, суд враховує щире каяття підсудного, відшкодування заподіяних
збитків потерпілому, а також те, що злочин вчинив, будучи неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудному, суд не вбачає.

Враховуючи наявність декількох
вищезазначених обставин, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і
особу ОСОБА_4., суд приходить до висновку про можливе призначити підсудному
основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 190
КК України, застосувавши ч.1 ст.69 КК України.

Речові докази: мобільний телефон марки
«Нокіа 6233», переданий згідно розписки (а.с.13) органом досудового слідства
потерпілому ОСОБА_2. слід залишити останньому.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,
суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.12 ст.190 КК України, призначивши йому покарання із
застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 (п'тсот десять) гривень.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4. у
виді підписки про невиїзд скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки
«Нокіа 6233» залишити власнику ОСОБА_2.

На вирок може бути подано апеляції до
апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом
15-ти діб з моменту його проголошення.

Головуючий підпис

Згідно
з оригіналом

Суддя О.Г.Галушка