Справа № 1/0905/7/2011
Провадження № 11/0990/80/2012
Категорія ч.2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів: Гандзюка В.П., Кавацюка М.Ф.,

з участю: прокурора Федорук Ю.І.,

засудженого ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Городенківського районного суду від 22 вересня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобовязаний, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючий, раніше не судимий, громадянин України, -

засуджений за ч.2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження волі строком на два роки з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

Відповідно до ст.81 КК України вирішено питання речових доказів.

Постановлено стягнути судові витрати із засудженого.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишено попередній підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення коштів на виготовлення памятника про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 33358 грн. залишено без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ЗАТ «Страхова компанія АХА Україна» задоволено частково.

Постановлено стягнути із ЗАТ «Страхова компанія АХА Україна» в користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 5159 грн., в стягненні моральної шкоди із ЗАТ «Страхова компанія АХА Україна» в користь ОСОБА_6 відмовлено.

Крім того, постановлено стягнути з із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 4869, 95 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.

Так, 08 листопада 2008 року біля 20 години ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на ділянці автодороги Тязів-Снятин, між с. Якубівка та м. Городенка, не врахувавши дорожню обстановку, не вибравши безпечну швидкість руху, будучи осліпленим зустрічним транспортом, проявив неуважність, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди, не застосував екстрене гальмування, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7, який будучи в стані алкогольного спяніння, рухався в попутному напрямку по праві проїзній частині дороги. У результаті наїзду ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть. Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_7 настала від набряку головного мозку, крововиливу під оболонки головного мозку, закритої черепно-мозкової травми. Таким чином ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху, п. 2.3 «б» ПДР України, який визначає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п.12.1 ПДР «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.2 ПДР «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 ПДР «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди».

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_2 подала апеляцію, в якій вказує, що в ході судового розгляду, як на досудовому слідстві, доказів вини ОСОБА_2 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, здобуто не було, а тому суд не мав достатніх підстав для ухвалення обвинувального висновку. Також зазначає, що висновок суду ґрунтується тільки на висновках судово-автотехнічної експертизи №09/17-38 від 02 березня 2009 року, яка була проведена з грубими порушеннями. Просить вирок Городенківського районного суду від 22 вересня 2011 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, а кримінальну справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 в своїй апеляції вважає, що вирок Городенківскього районного суду слід скасувати на підставі однобічності досудового та судового слідства; невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи; неправильного застосування кримінального закону; істотного порушення кримінально-процесуального закону; невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Харук І.М. показав, що приводів і підстав для порушення кримінальної справи проти ОСОБА_2 не було, як і не було найменших доказів його вини в скоєнні ДТП. Строк досудового слідства по даній справі жодного разу ніким на продовжувався. Просить вирок Городенківського районного суду від 22 вересня 2011 року скасувати, а кримінальну справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Засуджений ОСОБА_2 подав заяву, в якій просить вирок Городенківського районного суду від 22 вересня 2011 року відносно нього - скасувати, провадження по справі на підставі ст. 1 п. «г», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисників ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в інтересах засудженого, які підтримали його заяву та просили застосувати амністію, вирок скасувати і справу закрити, заслухавши прокурора, яка заперечила проти заявленого клопотання мотивуючи, що для вирішення цього питання необхідно висновок лікарської комісії, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про амністію» від 8 липня 2011 року, особи, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи щодо яких розглянуті, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим законом, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_2 хворіє «хронічним пієлонефритом» (а. с. 8-9 т. 3, копії довідок подані під час апеляційного розгляду справи), що відповідно до розділу 11 п. 11.2 входить до «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання», затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоровя України від 18 січня 2000 року, вчинений ним злочин з необережності не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню із закриттям справи, а ОСОБА_2 - звільненню від кримінальної відповідальності.

Твердження прокурора, про необхідність висновку лікарської комісії для вирішення питання застосування щодо ОСОБА_2 амністії не заслуговує на увагу, так як такі вимоги не передбачені в Законі України «Про амністію» від 8 липня 2011 року, та і у розділі 11 п. 11.2 «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання», затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоровя України від 18 січня 2000 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Городенківського районного суду від 22 вересня 2011 року щодо ОСОБА_2 -скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі пункту «г» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року, а провадження по справі щодо нього закрити.

Головуюча Н.В. Ткачук

Судді: В.П. Гандзюк

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Ткачук