Дата документу Справа № 311/3112/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/3112/14-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11сс/778/500/14 ОСОБА_1
Категорія ст.193 Доповідач у 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ст. прокурора прокуратури Василівського району Запорізької області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Василівського РВ ГУМВС в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартинівка Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, який має базову середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , який є старшиною військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Органом досудового розслідування ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, вчиненого за наступних обставин.
В період часу з 23 години 58 хвилин 15 серпня 2014 року до 00 годин 55 хвилин 16 серпня 2014 року в с. Кам`янське Василівського району Запорізької області на території АЗС ТОВ «Лукойл» за адресою: вул. Зелена, 63, у ОСОБА_8 , було вилучено 25 патронів калібру 5,45, гранату РГД 5 161-77 т з запалом та чекою 112УЗГРМ77 583, гранату РГД 5 130-74 т з запалом та чекою 160 74-533УЗРГН, запал з чекою 160-74 УЗРГН, які він, діючи навмисно, з прямим умислом направленим на незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, взяв за місцем несення служби в зоні Антитерористичної операції та незаконно, без передбаченого законом дозволу, носив та зберігав при собі до моменту затримання та вилучення боєприпасів співробітниками міліції.

18 серпня 2014 року заступника начальника СВ Василівського РВ ГУМВС в Запорізькій області ОСОБА_13 звернувся з клопотанням, погодженим із ст. прокурором прокуратури Василівського району Запорізької області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 .

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного суддя виходив з того, що прокурором не доведені обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, посилаючись на тяжкість можливого покарання, вказує на те, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, суд не поклав на підозрюваного зобов`язання, передбачене ч. 3 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.
Переглядаючи відповідно до вимог ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.
Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 не оспорюється в апеляційному порядку. Як встановлено судом першої інстанції, надані суду докази доводять наявність обґрунтованої підозри, яка висунута ОСОБА_8 .
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність викладених вище ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Статтею 176 КПК України передбачено, які запобіжні заходи можуть бути застосовані до підозрюваних, та визначено що найбільш суровим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 слідчий суддя виконав вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 193, 194 КПК України, та врахував, що прокурором не було доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При апеляційному розгляді прокурором також не надані докази, які могли слугувати підставою для висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження прокурора про тяжкість кримінального правопорушення в скоєнні якого підозрюється особа, не є достатнім для застосування найбільш сурового, відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжного заходу, оскільки зазначена обставина повинна враховуватися у сукупності з іншими обставинами.
Доводи апеляції прокурора про те, що на території Запорізької області підозрюваний не проживає, що ускладнить проведення процесуальних дій, спростовується наданою в суді апеляційної інстанції довідкою сільської ради про те, що ОСОБА_14 проживає із сім`єю в АДРЕСА_2 , без реєстрації.
Не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, суд не поклав на підозрюваного зобов`язання, передбачене ч. 3 ст. 194 КПК України, оскільки у відповідності до зазначеної норми це є правом, а не обов`язком суду.
Істотних порушень вимог КПК України, які згідно ст. 409 КПК Украйни є підставою для скасування судового рішення, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу ст. прокурора прокуратури Василівського району Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника СВ Василівського РВ ГУМВС в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Головоючий

Судді: