УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_1,

встановила:

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від

22 грудня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Уладівки Літинського району Вінницької області, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

7 років.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 04 вересня 2014 року приблизно о 07.00 год. на території домогосподарства по АДРЕСА_1 в ході суперечки цеглиною 4 рази вдарив ОСОБА_2 у голову, після чого забрав у останнього молоток, яким один раз вдарив ОСОБА_2 у голову спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких той помер.

Апеляційний суд Вінницької області ухвалою від 18 березня 2015 року вирок щодо ОСОБА_1 змінив. Постановив вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, кримінально-правової оцінки його дій за

ч. 1 ст. 115 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржується.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є доводи прокурора про незаконне застосування апеляційним судом до ОСОБА_1 положень ст. 69 КК при призначенні покарання.

Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК за вчинені злочини, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Як вбачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, місцевий суд, призначаючи покарання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 115 КК, врахував: характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу засудженого - який судимостей не має, є пенсіонером, вдівцем, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціальних обліках у лікарів не перебуває.; обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що його обтяжують. Крім того, врахував суд думку потерпілої яка просила не призначати засудженому сувору міру покарання.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 більш м'якого покарання, ніж це передбачено санкцією статті за якою його засуджено застосувавши положення ст. 69 КК. Свій висновок обґрунтував тим, що місцевий суд при постановленні свого рішення достатньою мірою не врахував, те, що ОСОБА_1 є пенсіонером 70-річного віку, вдівець, ніколи не мав проблем з правоохоронними органами, позитивні відгуки громади села, а також поведінку самого потерпілого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про можливість пом'якшення засудженому ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 69 КК і своє рішення належним чином мотивував.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 18 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5