Номер провадження: 11-кп/785/223/15
Номер справи місцевого суду: 500/7321/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 10 кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.11.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, міра запобіжного заходу домашній арешт,

на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2014 року, яким останнього визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2012 року за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України у вигляді 1 (один) місяця позбавлення волі та остаточною мірою покарання визначено вважати 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Визначено з набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_7 під варту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, -

встановила:
Як вказано у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:

В період з 10 серпня 2014 року по 30 серпня 2014 року, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з дачної ділянки № НОМЕР_1 в садовому товаристві № 13 в м. Ізмаїлі Одеської області, в п`ять заходів, таємно викрав бетоні стовпчики для встановлення виноградних шпалер, загальною кількістю 40 штук, вартістю 22 грн. кожний, на загальну суму 880 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину і правильність кваліфікації дій, просить вирок районного суду змінити пом`якшити призначене йому судом покарання, призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому злочині, у повному обсязі відшкодував завдану злочином матеріальну шкоду потерпілій, у зв`язку з чим ніяких претензій до нього у потерпілої немає, на його утриманні знаходиться дружина ОСОБА_9 та четверо неповнолітніх дітей, свідоцтва про народження яких він додає, вказуючи, що він є єдиним годувальником в родині.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення її без задоволення з наступних підстав.

Оскаржуваний вирок місцевого суду є обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Винуватість ОСОБА_7 в таємному викрадені чужого майна 40 бетонних стовпчиків для встановлення виноградних шпалер, що належать потерпілій ОСОБА_8 , за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, є повністю доведеною і підтверджується належним чином дослідженими судом доказами, і ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений скаржиться лише на суворість призначеного судом покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахував повною мірою характер і ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, данні про особу обвинуваченого, повне визнання ним своєї провини у вчиненому злочині, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 місцевим судом не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що останній злочин ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, тобто, маючи не погашену і не зняту судимість, що утворює рецидив злочинів.

Остаточне покарання винуватому місцевий суд обґрунтовано призначив за правилами ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2012 року у вигляді 1(одного) місяця позбавлення волі.

Таким чином, місцевим судом враховані в тому числі і ті обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений.

Призначене ОСОБА_7 , на підставі ст. 71 КК України, покарання є мінімальним, узгоджується з вимогами ст. 65 КК України, і зміні не підлягає.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2014 року, яким останнього визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України без змін.
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4