Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю прокурора ОСОБА_4
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 04 червня 2015 року справу за касаційною скаргою арбітражного керуючого ПАТ «ДОК-3»

ОСОБА_5. на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого

2015 року,

в с т а н о в и л а:

постановою Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня

2014 року відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року зазначену постанову районного суду залишено без зміни.

Не погодившись із цією ухвалою апеляційного суду арбітражний керуючий подав касаційну скаргу, у якій просить її скасувати через істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій його було оскаржено.

Як видно з матеріалів справи у поданій апеляції на постанову районного суду про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду щодо ОСОБА_6 від 12 грудня 2013 року арбітражний керуючий просив апеляційний суд зазначену постанову скасувати та своєю ухвалою визнати його апеляцію такою, що підлягає розгляду.

Відповідно до ст. 348 КПК України процедуру апеляційної перевірки рішень судів першої інстанції можуть порушити тільки визначені законом особи, а саме: засуджений, його законний представник і захисник; виправданий, його законний представник і захисник; законний представник, захисник неповнолітнього та сам неповнолітній, щодо якого застосовано примусовий захід виховного характеру; законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусового заходу медичного характеру; обвинувачений, щодо якого справу закрито, його законний представник і захисник; обвинувачений, щодо якого справу направлено на додаткове розслідування, його законний представник і захисник; цивільний відповідач або його представник; прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також прокурор, який затвердив обвинувальний висновок,; потерпілий і його представник; цивільний позивач або його представник; особа, щодо якої винесено окрему ухвалу (постанову) суду; інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік є вичерпним і поширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, як правильно було встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи ВАТ «ДОК 3» в межах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 не було наділено статусом цивільного позивача, оскільки це підприємство не пред'являло позовних вимог до винного.

З наведеного випливає, що ВАТ «Док 3» не входить до кола осіб, які мають право на апеляційне оскарження вироку районного суду щодо ОСОБА_6, а тому арбітражний керуючий цього підприємства ОСОБА_5, який фактично є його представником, також не має права на апеляційне оскарження вказаного вироку, а відповідно відсутні і підстави для поновлення строку на таке оскарження.

Таким чином, рішення апеляційного суду про обґрунтованість відмови суду першої інстанції арбітражному керуючому у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку щодо ОСОБА_6 є законним та мотивованим.

Крім того, відповідно до ст. 28 КПК України 1960 року особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

При цьому, ч. 3 цієї ж норми процесуального закону передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. 15

розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року про залишення без зміни постанови Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, постановленої за результатами розгляду клопотання арбітражного керуючого про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Подільського районного суду м. Києва від 12 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу арбітражного керуючого ПАТ «ДОК-3» ОСОБА_5 - без задоволення.

Судді:

_________________ОСОБА_1_______________ОСОБА_2_________________ОСОБА_3