Справа
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2008 року суддя Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В., при секретарі Горовій Н.Г., за
участю Сказко І.Р., адвоката ОСОБА_1., розглянувши матеріали скарги адвоката
ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2на постанову прокурора першого наглядового відділу
Головного управління нагляду за додержанням законів на транспорті та
підприємствах оборонної промисловості Генеральної прокуратури України молодшого
радника юстиції Володіна А. від 17.03.2008 року про порушення кримінальної
справи за фактом незаконної приватизації державного майна за ознаками злочину
передбаченого ч.2 ст. 233 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2008
року прокурором першого наглядового відділу Головного управління нагляду за додержанням законів на транспорті
та підприємствах оборонної промисловості Генеральної прокуратури України
молочним радником юстиції А.Володіним
було винесено постанову про порушення кримінальної справи за фактом
незаконної приватизації державного майна за ознаками злочину передбаченого ч. 2
ст. 233 КК України.

Зі
змісту вказаної постанови вбачається, що п. 2 ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного майна» передбачено, що не підлягають приватизації
об'єкти, що мають загальнодержавне значення.
Підпункт «б» частини другої пункту другого цієї статті конкретизує, що
до об'єктів, які мають загальнодержавне значення, відносяться, зокрема, об'єкти
Національного космічного агентства України при Кабінеті Міністрів України.

Також
зі змісту вбачається, що всупереч вимогам
п. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» службові
особи Фонду державного майна України та інші особи упродовж квітня-липня 2006
року, діючи умисно, здійснили
приватизацію об'єктів державної власності, а саме - частини
виробничо-складських приміщень цеху № 27, які знаходилися на балансі ДП Завод
«АРСЕНАЛ», який згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 278-р від
29.04.2004 р. ДП Завод «АРСЕНАЛ» було передано з сфери управління Міністерства
промислової політики України до сфери управління Національного космічного
агентства України. Таким чином відбулася незаконна приватизація державного
майна на суму 7,4 млн. гривень, яке не підлягало приватизації згідно із
законом, чим було завдано збитки державі в особливо великому розмірі.

Адвокат
ОСОБА_1. діючи в інтересах ОСОБА_2. оскаржив постанову про порушення
кримінальної справи в порядку ст. 236-7 КПК України, обґрунтовуючи це тим, що
справа була порушена без наявності підстав, передбачених ч.2 ст. 94 КПК
України. В своїй скарзі вказує, що відкриття даної кримінальної справи за
фактом вчинення злочину, а не відносно особи порушує право ОСОБА_2. на захист,
оскілки він був саме тією службовою особою ТОВ "ОЛЬВІЯ-С", яка
приймала участь у приватизації майна ДП Завод «АРСЕНАЛ». При цьому його особа
була відома прокурору на момент порушення справи. Крім того Адвокат ОСОБА_1.
вказує, що порушення даної кримінальної справи порушує права та охоронювані
законом інтереси ОСОБА_2.

Прокурор
Сказко І.Р. проти задоволення скарги заперечував. Повідомив суду, що 22.04.2008
р. Старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів на транспорті
Генеральної прокуратури України О.Перебийніс було винесено постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2. та інших працівників
ТОВ "ОЛЬВІЯ-С" за фактом незаконної приватизації майна ДП «Завод
«АРСЕНАЛ», що вказує на те, що кримінальна справа була порушена за фактом
вчинення злочину, допущені при цьому порушення прав та інтересів ОСОБА_2. вже
усунуті, а тому ОСОБА_2. вже не є особою, за скаргою якої може бути скасовано
постанову про відкриття кримінальної справи за фактом вчинення злочину.

Адвокат
ОСОБА_1. надав суду додаткові письмові пояснення що скарги, в яких стверджував,
що винесення постанови від 22.04.2008 р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2., не
усунуло порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_2., оскільки він
оскаржував постанову про порушення кримінальної справи у зв'язку з відсутністю
факту незаконної приватизації майна ДП Завод «АРСЕНАЛ» (через відсутність ознак
об'єктивної сторони складу злочину). В
той же час в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_2. вказано, що факт незаконної приватизації майна ДП Завод «АРСЕНАЛ» мав
місце, однак при цьому не було виявлено доказів причетності до нього ОСОБА_2.
(в порушенні справи відмовлено через відсутність ознак суб'єктивної сторони
складу злочину). За таких обставин
порушення прав та інтересів ОСОБА_2. внаслідок порушення кримінальної
справи продовжується. Предметом розслідування в кримінальній справі є операції,
учасником яких був ОСОБА_2., але при цьому він не має ні статусу підозрюваного,
ні статусу потерпілого у справі. Крім того, в мережі Інтернет продовжують
оприлюднюватися дані про незаконну приватизації майна ДП «Завод» АРСЕНАЛ»,
учасником якої було ТОВ "ОЛЬВІЯ-С", яким ОСОБА_2. керує.

Заслухавши
пояснення представника ОСОБА_1., пояснення прокурора Сказко І.Р., суд дійшов
висновку що скарга адвоката ОСОБА_1. подана в інтересах ОСОБА_2. підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до частини 3 статті 236-7 КПК України скарга на постанову органу дізнання,
слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи за фактом вчинення
злочину може бути подана до суду особою, інтересів якої стосується порушена кримінальна
справа, її захисником чи законним представником з достатнім обґрунтуванням
порушення прав та законних інтересів відповідної особи. Якщо обґрунтування
порушення прав та інтересів особи визнано суддею недостатнім, суддя приймає
рішення про відмову у відкритті провадження з розгляду скарги. Відмова у
відкритті провадження не позбавляє права повторно звертатися до суду.

Відповідно
до частини 14 статті 236-8 КПК України розглядаючи скаргу на постанову про
порушення справи, суд повинен перевіряти наявність приводів і підстав для
винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних, які стали
підставою для винесення постанови про порушення справи, і не вправі розглядати
й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи
по суті.

З
наведеного вбачається, що питання про достатність обґрунтування порушення прав
та законних інтересів скаржника вирішується судом на стадії відкриття
провадження у справі, а під час розгляду справи вирішуються виключно питання
про наявність приводів і підстав для порушення справи та законність джерел отримання відповідних
даних.

Скарга
на постанову про порушення кримінальної справи була подана адвокатом ОСОБА_1.
12.04.2008 р., провадження за цієї скаргою
було відкрито судом 14.04.2008 р., а постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2. було винесено лише 22.04.2008 р. - тобто
вже після відкриття провадження у справі за цієї скаргою.

На
момент відкриття провадження у справі за скаргою адвоката ОСОБА_1. суд визнав
достатнім обґрунтування порушень прав та
законних інтересів ОСОБА_2., на які посилався адвокат, а питання про те були чи
не були усунуті вищевказані порушення після відкриття провадження у справі не є
предметом судового розгляду під час вирішення скарги по суті.

Відповідно
до частини 5 статті 236-8 КПК України орган дізнання, слідчий або прокурор, у
провадженні якого знаходиться справа, зобов'язаний у встановлений суддею строк
подати до суду матеріали, на підставі яких було прийнято рішення про порушення
справи. Матеріали, які подаються до суду, мають бути описані, прошиті та
пронумеровані із зазначенням посади та прізвища особи, яка склала опис.

Постановою
Печерського районного суду м. Києві від 14.04.2008 р. Генеральну прокуратуру
України було зобов'язано подати в строк до 18.04.2008 р. матеріали, на підставі
яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи за фактом не законної приватизації майна ДП
Завод «АРСЕНАЛ». Однак в судові засідання 18.04.2008 р., 23.04.2008 р. та
25.04.2008 р. вказані матеріали надані так і не були.

Відповідно
до частини 5 статті 236-8 КПК України у разі неподання без поважних причин до
суду матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи, у
встановлений суддею строк суддя вправі визнати відсутність цих матеріалів
підставою для скасування постанови про порушення справи.

Зі
змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для порушення
кримінальної справи стали дані про приватизацію частини виробничо-складських
приміщень цеху № 27, які знаходилися на балансі ДП Завод «АРСЕНАЛ», які не
підлягали приватизації згідно з пунктом 2 статті 5 Закону України «Про
приватизацію державного майна».

При цьому суд враховує, що чинне законодавство
України визначає різний режим приватизації майна для майнових комплексів
державних підприємств (їх структурних підрозділів) та індивідуально-визначеного
державного майна.

Відповідно
до пункту 1 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в
редакції, яка діяла на момент приватизації майна ДП Завод «АРСЕНАЛ») до
об'єктів державної власності, що підлягають приватизації згідно з вимогами
цього закону, належало, зокрема, майно підприємств, цехів, виробництв,
дільниць, інших підрозділів, які є єдиними (цілісними) майновими комплексами,
якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна
єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, з структури якого
вони виділяються.

Індивідуально
визначене майно державних підприємств відповідно до ст. 2 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» є об'єктом
малої приватизації, яка здійснюється в порядку та способами визначеними саме
цим законом.

Пункт 2
статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» передбачає, що об'єктами,
які не підлягають приватизації є саме майнові комплекси підприємств, їх
структурних підрозділів, основним видом діяльності яких є виробництво товарів
(робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення, а не окреме
індивідуально-визначене майно цих підприємств.

З
матеріалів доданих до скарги вбачається, що об'єктом спірної приватизації було
саме індивідуально-визначене майно (частина виробничо-складських приміщень цеху
№ 27), а не в цілому майновий комплекс ДП Завод «АРСЕНАЛ» чи його структурного підрозділу.

При
цьому з листів ДП Завод «АРСЕНАЛ» та Національного космічного агентства України
вбачається, що ДП Завод «АРСЕНАЛ» не використовувало вказані приміщення, що
вони не входили до складу його цілісного майнового комплексу і не були
об'єктами Національного космічного агентства України.

Крім
того до скарги додано лист Генеральної прокуратури України від 08.11.2006 р., в
якому повідомлялося що за наслідками проведеної перевірки не було встановлено порушень при відчуженні
Фондом державного майна України спірних приміщень на користь ТОВ «ОЛЬВІЯ-С» та
ТОВ «ОМЕА-ІНВЕСТ».

За
таких обставин суд дійшов висновку про те, що відсутність матеріалів, на
підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, є
достатньою підставою для скасування постанови від 17.03.2008 р. про порушення
кримінальної справи за фактом незаконної приватизації майна ДП Завод «АРСЕНАЛ».
Виходячи з наведеного,
керуючись 236-7 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу
адвоката ОСОБА_1в інтересах ОСОБА_2на постанову прокурора першого наглядового
відділу Головного управління нагляду за додержанням законів на транспорті та
підприємствах оборонної промисловості Генеральної прокуратури України молодшого
радника юстиції Володіна А. від 17.03.2008 року про порушення кримінальної
справи за фактом незаконної приватизації державного майна за ознаками злочину
передбаченого ч.2 ст. 233 КК України - задовольнити.

Скасувати
постанову прокурора першого наглядового відділу Головного управління нагляду за додержанням законів на транспорті
та підприємствах оборонної промисловості Генеральної прокуратури України
молодшого радника юстиції А.Володіна від 17.03.2008 р. про порушення кримінальної справи за фактом
незаконної приватизації державного майна за ознаками злочину передбаченого ч. 2
ст. 233 КК України.

Відмовити
в порушенні кримінальної справи за фактом незаконної приватизації частини
виробничо-складських приміщень цеху № 27, які знаходилися на балансі заводу
«АРСЕНАЛ» державного майна за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 233 КК України.

На постанову може бути подана апеляція протягом семи діб
з дня її винесення, яка подається до апеляційного суду м. Києва.

Суддя