Справа № 1-106/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2011 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

при секретарі - Задорожняк О.М.,

за участю прокурора - Данко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розведеного, непрацюючого, раніше не судимого,

за ст.185 ч.3 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, розведеного, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,

за ст.185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 травня 2011 року о 12-00 годині, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, попередньо вступили в злочинну змову з метою скоєння крадіжки, після чого прийшли на територію Української православної Свято-Георгіївської церкви с.Шубранець, де знаходиться приміщення церковного будинку по вул.Шевченка, 64, після чого скориставшись відсутністю охоронців та сторонніх осіб, таємно проникли через металеву сітку на територію вказаної церкви. В подальшому підсудний ОСОБА_2 проник через вхідні двері всередину церковного будинку, а підсудний ОСОБА_1 залишився надворі з метою подати сигнал про небезпеку підсудному ОСОБА_2 Останній же подавав через віконний пройом металеві віконні решітки, які вони разом після викрадення перенесли на територію домоволодіння підсудного ОСОБА_2 Після цього викрадені решітки підсудні розпилили на окремі фрагменти та здали в якості металобрухту свідку ОСОБА_3 Виручені кошти підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витратили на власні потреби. Своїми діями завдали шкоди Українській православній Свято-Георгіївській церкві с.Шубранець на загальну суму 200 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та показав, що 06.05.2011 року він разом із підсудним ОСОБА_2 вирішили викрасти металеві решітки, які зберігалися в приміщенні церковного будинку на території церкви. Тоді він ще не знав, що даний будинок належить церковній громаді. Однак потрапивши на територію церкви через сітку, що огороджує територію підійшли до вказаного будинку. Він залишився на вулиці, а підсудний ОСОБА_2 з іншого боку через дверний пройом потрапив в середину і подавав йому металеві решітки. Він в свою чергу мав подати сигнал про небезпеку в разі її виявлення та приймав вказані решітки будучі на зовні. Після того викрадені решітки вони перенесли на подвіря будинку підсудного ОСОБА_2, де розпилили болгаркою та за допомогою тачки відвезли все на металобрухт. За це вони отримали кошти, які витратили на власні потреби. В скоєному щиросердечно розкаюється та просить суворо не карати.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що за його ініціативи він разом із підсудним ОСОБА_1 вирішили викрасти металеві решітки із церковного будинку, оскільки він вважав, що вони є нічийними. З цією метою вони потрапили на територію церкви через сітку, яка огороджує територію. В свою чергу підсудний ОСОБА_1 залишився ззовні, щоб подати сигнал в разі виявлення небезпеки та допомогти витягти металеві решітки. Він через двері, які були підперті дошкою потрапив в середину і розпочав подавати металеві решітки через вікно на вулицю. Після цього, викрадені металеві решітки вони разом перенесли до нього на подвіря, розпилили їх болгаркою на окремі фрагменти та на тачці відвези в пункт прийому металобрухту, за що отримали гроші і витратили їх на власний розсуд. В скоєному також щиросердечно розкаюється та просить суворо не карати.

В судовому засіданні представник цивільного позивача ОСОБА_4 показав, що підсудні знали про той факт, що вказаний будинок є церковним, оскільки там тривалий час ведеться ремонт. Завдану шкоду вони повністю відшкодували шляхом повернення викрадених металевих решіток. Претензій до них не має і просив суворо не карати, дати можливість виправитися.

Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_1, їх вина повністю підтверджується належно зібраними по справі доказами, що знаходяться в кримінальній справі, які відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються. Дані підсудними покази повністю підтверджують зміст обвинувачення.

Суд, вислухавши пояснення підсудних, які відповідно до ст.299 КПК України, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які вони не оспорюють, зясувавши, що підсудні правильно розуміють зміст цих обставин, не маючи сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, прийшов до висновку, що вина підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доведена, а їх дії за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб поєднана із проникненням в сховище, кваліфіковані правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують покарання, а саме щире каяття, про що свідчить відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, те, що підсудний усунув заподіяну ним шкоду, шляхом повернення викраденого майна.

Суд також враховує те, що злочин підсудним вчинено в стані алкогольного спяніння, що є обставиною яка обтяжує покарання.

З урахуванням всіх цих обставин, зважаючи на те, що підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому ним злочині повністю визнав, по місцю проживання характеризується позитивно, на утриманні має батьків похилого віку, а також думку представника цивільного позивача, який просив його суворо не карати.

Всі ці обставини та данні про особу підсудного помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з врахуванням особи винного дають підстави суду призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин із застосуванням ст. 69 КК України. Це покарання є необхідним та достатнім для його виправлення.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують покарання, а саме зявлення із зізнанням, щире каяття, про що свідчить відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, те, що підсудний усунув заподіяну ним шкоду, шляхом повернення викраденого майна.

Суд також враховує те, що злочин підсудним вчинено в стані алкогольного спяніння, що є обставиною яка обтяжує покарання.

З урахуванням всіх цих обставин, зважаючи на те, що підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому ним злочині повністю визнав, по місцю проживання характеризується задовільно, те, що представник цивільного позивача просив його суворо не карати.

Всі ці обставини та данні про особу підсудного помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і з врахуванням особи винного дають підстави суду призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин із застосуванням ст. 69 КК України. Це покарання є необхідним та достатнім для його виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 321-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі обовязки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити обраний підписку про невиїзд.

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обовязки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити обраний підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: частини металевих решіток, які передані представнику цивільного позивача ОСОБА_4 на зберігання, залишити йому за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області, протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя Стілець Я.С.