Справа № 603/259/15-к
Провадження № 1-кп/603/37/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 20 березня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криниця Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, не депутата, одруженого, на утриманні перебуває малолітня внучка (2006 року народження), не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , в 2010 році, в невстановлений слідством час, перебуваючи в лісі, неподалік с.Криниця, Монастириського району Тернопільської області знайшов однозарядну пневматичну гвинтівку, яку, всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року за №2471 ХХ11 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1991 року за №576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями, метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №292 від 12.04.1999 року, привласнив та переніс її за місцем проживання своєї матері ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де став її зберігати.

В ході проведення обшуку у ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 було відшукано пневматичну гвинтівку моделі «ИЖ 38», виробництва колишнього СССР, виготовлена заводським способом і перероблена саморобним способом для проведення пострілів кільцевого запалення та є вогнепальною зброєю, справною та придатною для стрільби.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України придбання та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

У ході підготовчого судового провадження 13 травня 2015 року між прокурором прокуратури Монастириського району юристом 2 класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 з іншого боку, укладено угоду про визнання винуватості, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні прокуратури Монастириського району Тернопільської області.

За даною угодою обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

На підставі п.2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, узгоджено покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 13.05.2015 року і призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Суд, виходячи з положення п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Приписами ст. 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

За змістом угоди, яку було надано до суду в судовому засіданні, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням.

Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин із звільненням від його відбування з випробуванням відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.

Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 13 травня 2015 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення судової балістичної експертизи № 1.2-116/15 від 26.04.2015 року в сумі 614 грн. 40 коп., слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

При цьому, речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- два предмети ззовні схожі на приклад до зброї, три предмети схожі на стволи, предмет схожий на одноствольну мисливську рушницю, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області повернути ОСОБА_3 ;

- предмет схожий на пневматичну гвинтівку з вигнутим стволом та 5 предметів схожих на патрони, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області знищити.

Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 травня 2015 року між прокурором прокуратури Монастириського району юристом 2 класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 . з іншого боку, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 20 березня 2015 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 травня 2015 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи № 1.2-116/15 від 26.04.2015 року в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп.

Речові докази: два предмети ззовні схожі на приклади до зброї, три предмети схожі на стволи, предмет схожий на одноствольну мисливську рушницю, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області повернути ОСОБА_3 ; предмет схожий на пневматичну гвинтівку з вигнутим стволом та 5 предметів схожих на патрони, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Монастириського РВ УМВС України в Тернопільській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1