солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

2 серпня 2013 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. від 27.07.2009 про визнання речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 автотранспортного засобу Тойота-Лексус, д.н. НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2013 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати винесену старшим слідчим слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. від 27.07.2009 постанову про визнання речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 автотранспортного засобу Тойота-Лексус (кузов НОМЕР_2, сірий бензин, рік випуску 2000), д.н. НОМЕР_3.

Вивчивши зазначену скаргу та долучені до неї матеріали, приходжу до наступного висновку.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Так, частина 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України не передбачає можливість самостійного оскарження постанови про визнання речовим доказом.

Натомість, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з тексту оскаржуваної постанови, в червні 2001 року згідно вантажної митної декларації в адресу ОСОБА_4 в зоні діяльності Київської регіональної митниці на територію України ввезено автомобіль марки «Тойота Лексус» (кузов НОМЕР_2, сірий бензин, рік випуску 2000). Зазначений автомобіль було зареєстровано в УДАІ МВС України в м. Києві під д.н. НОМЕР_3 (а.с. 3).

27.07.2009 цей транспортний засіб старший слідчий слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. визнав речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 (а.с. 3).

Листом від 25.03.2013 №700/07-09/30 СВ ДПІ у Солом`янському районі м. Києва ДПС повідомила, що в його провадженні перебуває кримінальна справа №50-3497, порушена відносно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 358 КК України. 24.11.2012 відомості по даній справі внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 24.11.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України за фактом ухилення від сплати митних платежів шляхом підробки документів при розмитненні автомобілів на загальну суму 670089 тис. грн. (а.с. 6).

Листом від 28.02.2013 ГУ МВС України в Одеській області УДАІ повідомило, що до АІС «Арешт» УДАІ ГУМВС України в Одеській області було внесено відповідну інформацію про арешт зазначеного транспортного засобу із формулюванням «Заборона реєстрації та відчуження, речовий доказ по кримінальній справі» (а.с. 4).

Так, згідно п. 10 Перехідних положень КПК України кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду розслідуються згідно з положеннями КПК України в редакції 2012 року.

В свою чергу, ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Заявник в своїй скарзі порушує питання про скасування рішення слідчого, яким накладено заборону реєстрації та відчуження його майна (арешт), оскільки останнє визнано речовим доказом по справі. Однак останнє відповідно до вимог КПК України на стадії досудового розслідування повинно вирішуватися в іншому порядку, зокрема, передбаченому ст. 174 КПК України, згідно вимог якої заявнику належить звернутися до слідчого судді із відповідним клопотанням.

В іншому разі, відповідно до ч. 2 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не зазначені в ч. 1 ст. 303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 оскаржує дії слідчого, які, виходячи з ч. 1 ст. 303 КПК України, не підлягають самостійному оскарженню, у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, ч. 4 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого слідчого відділу ПМ ДПА у Солом`янському районі м. Києва Фурман О.П. від 27.07.2009 про визнання речовим доказом по кримінальній справі №50-3497 автотранспортного засобу Тойота-Лексус, д.н. НОМЕР_1.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя В.С. Кицюк