ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2014 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002068 від 22.05.2013 року по обвинуваченню, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки за національністю, уродженки м.Ужгород, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, заміжньої, з середньою освітою,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч.1 КК України,
встановив:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002068 від 22.05.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що у період часу з травня 2013 року по 20 серпня 2013 року, за місцем свого проживання, на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , всупереч положенням ст. 4 Закону України «Про металобрухт», згідно з якою операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, а також всупереч положенням п. 26, ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» згідно з яким заготівля, переробка, металургійна переробка кольорових і чорних металів відноситься до видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню, здійснювала заготівлю від населення непридатного для прямого використання брухту чорних металів. 20 серпня 2013 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в домоволодінні, де проживає ОСОБА_4 , згідно протоколу обшуку від 20.08.2013 року було вилучено брухт чорних металів в загальній кількості 480 кілограмів, який було передано на зберігання до ПАТ «Закарпатвтормет».
Вказується про порушення ОСОБА_4 порядку здійснення операцій з металобрухтом, яке виявилось у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або спеціального дозволу (ліцензії) одержання якого передбачено законодавством, тобто вчинення злочину передбаченого ст.213 ч.1 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 у межах пред`явленого обвинувачення винною себе не визнала та від дачі показів в судовому засідання на підставі ст.. 63 Конституції України відмовилась.
Аналізуючи дослідженні докази суд приходить до таких висновків.
Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст.91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Згідно ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Згідно ст. 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № №0002068, 27 вересня 2013 року було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, а саме порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом.
В обвинувальному акті, який надійшов до суду для розгляду ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом, яке виявилось у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або спеціального дозволу (ліцензії) одержання якого передбачено законодавством
Однак, обвинувальний акт, не містить даних про те, які порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом було вчинено обвинуваченою, в чому саме виявилось здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, чи є державна реєстрація або наявний спеціальний дозвіл (ліцензія) у обвинуваченої, одержання якого передбачено законодавством.
Суть, вказаного поділу ознак об`єктивної сторони полягає в тому, що відповідальність за здійснення операцій без спеціального дозволу можуть нести лише суб`єкти, які мають державну реєстрацію, бо відповідно до ст. 4 ЗУ «Про металобрухт» операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами. Ліцензії на заготівлю та переробку металобрухту кольорових і/або чорних металів можуть видаватися лише спеціалізованим підприємствам. Згідно із ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» норми вказаного Закону розповсюджуються на суб`єктів господарювання, тобто зареєстрованих в установленому законодавством порядку юридичних осіб незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять господарську діяльність (ст. 1 Закону). А тому, ОСОБА_4 , яка не була зареєстрована як суб`єкт господарювання, що здійснює операції з металобрухтом, не могла здійснювати операції без ліцензії, бо взагалі не могла отримати вказану ліцензію. Відповідальність за здійснення операцій без ліцензії настає лише після державної реєстрації, як суб`єкта господарської діяльності та здійснення після цього операцій без спеціального дозволу (ліцензії).
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Судом були досліджені всі надані прокурором докази на підтвердження інкримінованого ОСОБА_4 обвинувачення.
Згідно протоколу обшуку від 20 серпня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , в домоволодінні, де проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено брухт чорних металів в загальній кількості 480 кілограмів, який було передано на зберігання до ПАТ «Закарпатвтормет», а також ваги в кількості 2 штуки.
Так, судом допитаний свідок ОСОБА_6 , який показав суду, що приблизно два роки тому назад, можливо у 2012 році приносив за адресою проживання обвинуваченої холодильник та чугун для продажу.
Свідком ОСОБА_6 надані покази щодо обставин, які відбувалися до травня 2013 року. Вказаний період перебуває за межами пред`явленого обвинувачення.
Будь-якими іншими доказами ці обставини також не доведені.
З врахуванням цього, у суду виникають сумніви, щодо доведення цим доказом обставин обвинувачення в його межах, враховуючи також, що свідком не повідомлено про дату продажу обвинуваченій металобрухту в період часу з травня 2013 року по 20 серпня 2013 року.
Допитаний свідок ОСОБА_7 показав суду, що проживає за адресою АДРЕСА_1 . Є керівником товариства з обмеженою діяльністю «Золтар», яке згідно свідоцтва про державну реєстрацію та довідки з ЄДРПОУ здійснює крім іншого оптову торгівлю відходами та брухтом, обробленням металевих відходів та брухту та інше. Пояснив, що з 2003 року по 2011 рік ТОВ «Золтар» мало ліцензію Міністерства промислової політики України на заготівлю, переробку металобрухту кольорових металів, на даний час призупинена діяльність підприємства. Вилучені ваги є його власністю, і були пов`язанні з роботою товариства. Дійсно на подвір`ї будинку знаходились різні металеві відходи, як мають відношення до ремонту будинку, і як відходи після ремонту криши, а також різні речі по дворовому господарству.
Згідно ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Стаття 213 КК України, в межах обвинувачення пред`явленого ОСОБА_4 , передбачає відповідальність за здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.
Згідно ст.1 Закону України "Про металобрухт", операції з металобрухтом це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.
Заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами-суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.
З цього вбачається, що заготівля металобрухту, як операція з ним, стосовно пред`явленого обвинувачення, повинна бути діяльністю, тобто сукупністю неодноразових певних послідовних дій, об`єднаних метою здійснення цієї діяльності.
При цьому, жодним з поданих суду стороною обвинувачення доказів, не доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_4 займалася заготівлею металобрухту, за обставин пред`явлених обвинуваченням, тобто збирала (накопичувала), купувала, зберігала та займалася реалізацією металобрухту.
Обвинувачена не визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення в якому вона обвинувачується.
Також є незрозумілим, яке відношення до дій обвинуваченої має металобрухт, виявлений в ході обшуку вагою 480 кілограмів, який було передано на зберігання до ПАТ «Закарпатвтормет».
З цих підстав, суд відкидає ці докази обвинувачення, оскільки вони не підтверджують обставин, встановлених пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, суд вважає, що дослідженими доказами взагалі не встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила дії, які б давали підстави твердити про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду суду не надано, тому на підставі викладеного, суд вважає, що в ході судового розгляду не доведено вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, тобто здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку " вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Враховуючи, що судом не був досліджений жоден доказ, який доводить вину обвинуваченої поза розумним сумнівом, в межах пред`явленого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_4 тлумачить на її користь, та вважає необхідним обвинувачену виправдати в зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення.
Керуючись ст.373, 374, 375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.213 ч.1 КК України та виправдати за недоведеністю в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення.
Речові докази у справі, брухт чорних металів в загальній кількості 480 кілограмів, який було передано на зберігання до ПАТ «Закарпатвтормет», ваги серійний номер №9-220 та № 2-34-956, повернути за належністю ОСОБА_7 .
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралася.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1