У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого
- судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Вус С.М.,

за участю
прокурора

Дрогобицької О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 липня 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1. на вирок
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду міста
Києва від 17 квітня 2007 року щодо нього.

Вироком Солом'янського районного
суду м. Києва від 01 лютого
2007 року засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1. народження,
громадянина України,

не працюючого, мешканця м.
Києва, раніше судимого:

·
05.05.1996 року за
ч.3 ст. 117, ч. 2 ст. 206,, ч. 2 ст. 118 КК України (1960р.) на 7 років 6
місяців позбавлення волі;

·
24.05.2002 року за ч.1 ст.309, ст. 71 КК України (2001р.)
на 3 роки позбавлення волі, звільненого 17.08.2004 р. умовно-достроково на 7
місяців 24 дні,

- за ч. 1 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до арешту строком на 6 місяців.

ОСОБА_1. визнаний винуватим у тому, що 21 жовтня 2006 року приблизно об 11 год.
30хв., перебуваючи на ринку "Радіолюбитель", що розташований по вул.
Ушинського, 2-4 в м. Києві, таємно викрав мобільний телефон "Моторола
У", вартістю 855 грн., який належав потерпілому ОСОБА_2., та з місця
вчинення злочину зник, але через деякий час був затриманий працівниками міліції
при виході з ринку "Радіолюбитель" і у нього вилучено зазначений мобільний телефон.

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду м. Києва, частково задовольнивши
апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, скасувала вирок
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 лютого 2007 року в частині призначеного ОСОБА_1. покарання і постановила щодо нього в цій частині свій вирок від 17
квітня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_1.
призначено покарання за ч. 1 ст.
185 КК України у виді позбавлення волі
строком на 1 (один) рік.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить вирок апеляційного суду
щодо нього змінити, пом'якшивши призначене йому покарання із застосуванням ст.
69 КК України до 6 місяців арешту. Посилається на те, що суд апеляційної
інстанції дійшов неправильного висновку про наявність у нього лише однієї
пом'якшуючої покарання обставини - щирого каяття, у той час як пом'якшуючою
обставиною є і добровільне відшкодування ним заподіяної потерпілому шкоди,
відсутність будь-яких тяжких наслідків злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, думку прокурора про залишення вироку апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи,
викладені у скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1. у таємному викраденні чужого майна, підтверджується доказами,
дослідженими судом у порядку ч. 3 ст. 299 КПК України, і в касаційній скарзі не
заперечується.Дії засудженого ОСОБА_1. правильно кваліфіковано за ч. 1 ст.185
КК України.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання, апеляційний суд дотримав
вимоги ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого ним
злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання.

Апеляційний суд взяв до уваги, що
ОСОБА_1. умисно вчинив злочин середньої тяжкості, будучи раніше двічі судимим
за умисні злочини, що утворює рецидив
злочинів; він не працював, характеризувався попередньо, порушив по справі
підписку про невиїзд, у зв'язку з чим перебував
у розшуку.

Також апеляційним судом ураховано
ті дані й обставини, на які є посилання в касаційній скарзі, зокрема, повне
визнання ОСОБА_1. вини, відсутність від його дій тяжких наслідків, наявність
такої пом'якшуючої покарання обставини як щире каяття. З урахуванням цих даних
у сукупності апеляційний суд обґрунтовано визнав можливим призначити ОСОБА_1.
покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але в мінімальному
розмірі цього покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 185 і ч. 2 ст. 63 КК
України.

У той же час апеляційний суд з наведенням у вироку
відповідних мотивів, обґрунтовано визнав неможливим призначення ОСОБА_1. покарання із застосуванням ст. 69 КК
України у виді арешту.

Твердження засудженого, що він
добровільно відшкодував заподіяну злочином шкоду, видавши працівникам міліції
викрадений мобільний телефон, що, на його думку, давало підстави для визнання цієї обставини
пом'якшуючою покарання і призначення
йому покарання у виді арешту, обґрунтовано визнано апеляційним судом таким, що
не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки згідно з протоколом огляду і
вилучення мобільний телефон був
виявлений і вилучений працівниками міліції у ОСОБА_1. при затриманні і
особистому огляді, а не виданий ним добровільно.

Таким чином, апеляційний суд,
призначаючи ОСОБА_1. покарання, дотримав вимоги
кримінального закону і, усунувши помилку суду першої інстанції, призначив засудженому покарання, яке за видом
і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

Підстав вважати це покарання надмірно суворим колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія
суддів не знаходить підстав для
задоволення касаційної скарги засудженого і зміни вироку апеляційного
суду щодо нього.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1. залишити без задоволення, а
вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
міста Києва від 17 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Вус С.М.