Справа №1-72/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007 року. м.Івано-Франківськ.

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого
судді Струтинського P.P.,

секретаря Бардюк
Л.В.,

за
участю прокурора Каляндрук
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську
кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
уродженця та жителя АДРЕСА_1, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого,
розлученого, військовозобов'язаного, українця, громадянина України, не
судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України,-

встановив :

Підсудний ОСОБА_1 починаючи з 01.11.2005 р. злісно ухиляється від сплати
встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей
: дочкиОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1та сина ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказан злочин
підсудний вчинив при таких обставинах:

Згідно виконавчого листа виписаного 16.11.2005 р. Тисменицьким
районним судом, з підсудного ОСОБА_1 постановлено стягувати аліменти в користь
ОСОБА_4. в розмірі 1/3 частини
всіх видів його заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання
неповнолітніх дітей дочкиОСОБА_2 -ІНФОРМАЦІЯ_1та сина
ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_2
Стягнення аліментів по даному виконавчому листу розпочато з 01.11.2005 року та
зобов'язано підсудного проводити їх до повноліття дітей. Однак підсудний умисно
уникаючи офіційного працевлаштування, з метою належного виконання вищевказаного
судового рішення, при наявності регулярних грошових доходів від без договірного
найму як підсобного робітника на новобудовах, не звертаючи уваги на
неодноразові попередження ВДВС Тисменицького райуправління юстиції щодо
притягнення останнього до кримінальної відповідальності, від сплати аліментів
та заборгованості по ній, починаючи з 01.11.2005 р. злісно ухилився, внаслідок
чого станом на 01.03.2007 р. допустив заборгованість по них в сумі 4424,44 грн.

В судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні пред'явленого йому в обвинуваченні злочину
визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що
дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов'язання по сплаті
аліментів в користь ОСОБА_4. на утримання його неповнолітніх дітей дочкиОСОБА_2
- ІНФОРМАЦІЯ_1та сина
ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, від
проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку
сплату здійснювати, оскільки працював підсобним робітником на приватних
новобудовах та регулярно отримував заробітну плату. Просить суд суворо його не
карати.

Дослідження
фактичних обставин справи було обмежено лише допитом підсудного. Крім повного
визнання вини підсудним ОСОБА_1., його вина доведена зібраними по справі під
час дізнання доказами, які підсудний не оспорює і вважає їх дослідження в
судовому засіданні недоцільним.

Таким чином, даючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд
вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 164 ч. 1 КК України, так
як він злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів
(аліментів) на утримання неповнолітніх дітей : дочкиОСОБА_2 -
ІНФОРМАЦІЯ_1та сина ОСОБА_3 -
ІНФОРМАЦІЯ_2

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і
ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини
справи, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Обтяжуючі
відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом'якшуючих
обставин суд відносить щире каяття підсудного у вчиненому.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та
перевиховання підсудного можливе без ізоляції його від суспільства, а тому
призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд застосовує щодо ОСОБА_1
норми ст. 75 КК
України з встановленням іспитового строку та покладенням обов'язків
передбачених ст. 76 КК
України.

На підставі
наведеного та керуючись ст.ст. 323,324
КПК України, суд,-

засудив :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та
призначити йому покарання -
один рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий
строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76
КК України, покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язок не виїзджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи, навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_1
залишити без змін - підписку
про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського
апеляційного суду на протязі п'ятнадцяти діб - з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляції чи
апеляційного подання через Тисменицький районний суд.