АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11/781/9/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурора: ОСОБА_7 , Невмитого

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

засуджених: Кіслякової ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляціями: прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_13 , захисників адвокатів: ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_27 , ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_28 в інтересах ОСОБА_14 , потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 на вирок Ленінського районного суду м.Кіровограда від 10 червня 2014 року, яким:

ОСОБА_11 , яка змінила прізвище та на даний час має прізвище ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Новоархангельськ, Кіровоградської області, українку, гр.України, одружену, з вищою освітою, не працюючу, раніше не судиму, проживаючу АДРЕСА_1 ;

Визнано винною та засуджено за ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна належного на праві власності, за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності на строк 2 (два) роки. На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_11 від призначеного покарання за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.2 ст.27 ст.219 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Кіровограда, українку, гр.України, не одружену, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючу, раніше не судиму, проживаючу АДРЕСА_2 ;

Визнано винною та засуджено за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна належного на праві власності, за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності на строк 2 (два) роки. На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_12 від призначеного покарання за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.2 ст.27 ст.219 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шерлова Гора, Борзинського району, Читинської області, Російської Федерації, росіянина, гр. України, з вищою освітою, працюючого, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_3 ;

Визнано винним та засуджено за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна належного на праві власності, за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності на строк 2 (два) роки. На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_13 від призначеного покарання за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженку м. Кіровограда, українку, гр.України, з середньою спеціальною освітою, не працюючу, раніше не судиму, проживаючу АДРЕСА_4 ;

Визнано винною та засуджено за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.27 ч.4 ст.190 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з конфіскацією всього майна належного на праві власності, за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах усіх форм власності на строк 2 (два) роки. На підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_14 від призначеного покарання за ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч.2 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України виправдано за відсутністю складу злочину.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на користь потерпілих: ОСОБА_31 86400 грн., ОСОБА_32 6540 грн., ОСОБА_33 14 000 грн., ОСОБА_34 8720 грн., ОСОБА_35 4360 грн., ОСОБА_21 80000 грн., ОСОБА_36 13100 грн., ОСОБА_37 110000 грн., ОСОБА_38 210 грн., ОСОБА_39 37450 грн., ОСОБА_40 18580 грн., ОСОБА_41 5000 грн., ОСОБА_15 90000 грн., ОСОБА_42 9500 грн., ОСОБА_29 82875 грн., ОСОБА_43 28200 грн., ОСОБА_44 14038 грн., ОСОБА_45 4000 грн., ОСОБА_46 23500 грн., ОСОБА_47 35280 грн., ОСОБА_48 10820 грн., ОСОБА_49 1300 грн., ОСОБА_50 9000 грн., ОСОБА_24 28000 грн., ОСОБА_51 34450 грн., ОСОБА_52 14440 грн., ОСОБА_53 50760 грн., ОСОБА_18 28886 грн., ОСОБА_54 3600 грн., ОСОБА_20 190498 грн., ОСОБА_55 55270 грн., ОСОБА_16 5000 грн., ОСОБА_22 111400 грн., ОСОБА_56 17977 грн., ОСОБА_57 9900 грн., ОСОБА_17 5000 грн., ОСОБА_58 31500 грн., ОСОБА_59 14000 грн., ОСОБА_60 50619 грн., ОСОБА_61 6100 грн., ОСОБА_62 6500 грн., ОСОБА_63 20000 грн., ОСОБА_64 11320 грн., ОСОБА_65 5500 грн., ОСОБА_66 на суму 2500 грн., ОСОБА_67 10900 грн., ОСОБА_68 5618 грн., ОСОБА_69 7840 грн. завданої шкоди.

Цивільні позови потерпілих: ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_26 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_62 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 та ОСОБА_163 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 40776 грн., по 10194 грн. з кожного.

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, організованою групою.

Крім цього, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинили складання службовою особою завідомо неправдивих документів, вчинене організованою групою.

Злочини вчинено за наступних обставин.

20 липня 1999 року, рішенням загальних зборів ГО «КОКС», протокол №1, ОСОБА_11 була призначена головою правління вказаного громадського об`єднання, та відповідно якого являючись службовою особою КС «КОКС» була наділена обов`язками та повноваженнями, передбаченими Статутом та Положенням про правління Кіровоградської ощадної кредитної спілки.

Маючи достатній досвід роботи у сфері діяльності кредитних спілок та переслідуючи намір на заволодіння чужим майном, а саме грошовими внесками членів ГО «КОКС», ОСОБА_11 вирішила залучити до реалізації свого злочинного плану декількох виконавців, а саме головного бухгалтера КС «КОКС» - ОСОБА_12 , голову спостережної ради і кредитного комітету КС «КОКС» а також засновника МП «Ініціатива» - ОСОБА_13 , та директора МП «Ініціатива» - ОСОБА_164 , які повинні були шляхом використання завідомо підроблених документів створити документальне підтвердження нібито законності видачі кредитів на ім`я підставних осіб, забезпечити її відповідними підробленими документами у необхідній кількості, а також створити надійне прикриття їх спільних злочинних дій.

Діючи в складі організованої злочинної групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протягом січня 2003 року грудня 2004 року, при організації видачі КС «КОКС» кредитів, вчинили службове підроблення та заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою в особливо великих розмірах при наступних обставинах:

Реалізуючи злочині наміри направлені на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом у складі організованої злочинної групи, заздалегідь погодивши свої дії, з розподілом ролей кожного учасника злочинної групи ОСОБА_11 , за участі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , підшукували серед кола своїх знайомих та працівників МП «Ініціатива» осіб, на яких можливо було провести документальне оформлення фіктивних кредитних договорів.

Так, у серпні 2003 року та березні 2004 року між ОСОБА_165 та КС «КОКС», в особі директора ОСОБА_11 , було укладено ряд кредитних договорів про нібито отримання ним кредитів в спілці, поручителем по яких виступило МП «Ініціатива», засновником якого являвся ОСОБА_13 , а директором ОСОБА_14 , а саме:

- № 199 від 26.08.2003 року на суму 67000 грн.

- № 228 від 25.03.2004 року на суму 85000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 289 129, 48 грн., що нібито були отримані згідно накладних №10 від 25.08.2003 року та №6 від 25.03.2004 року від МП «Ініціатива». Однак ОСОБА_166 , не будучи обізнаним про злочинні наміри членів організованої злочинної групи, введений в оману щодо законності оформлення документів для отримання кредитів, на прохання ОСОБА_13 підписав вищезазначені кредитні договори та відповідні бухгалтерські і фінансові документи, при цьому фактично ніяких грошових коштів не отримував та будівельних матеріалів в МП «Ініціатива» не закуповував. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

Крім того, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в такий самий спосіб вчинили ряд службових підроблень та заволодіння чужим майном, шляхом обману чи зловживання довірою в особливо великих розмірах шляхом оформлення та отримання кредитів:

В період з листопада 2003 року по листопад 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_167 а саме:

№ 210 від 06.11.03 р. на суму 48000 грн.;

№ 225 від 15.03.04 р.на суму 85000 грн.;

№ 249 від 26.07.04 р. на суму 90000 грн.;

№ 273 від 22.11.04 р. на суму 100000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 691 720,94 грн., що нібито отримувались згідно накладних №13 від 06.11.2003 року, №5 від 15.03.2004 року, №11 від 26.07.2004 року та №20/1 від 22.11.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з грудня 2003 року по вересень 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_168 а саме:

№ 211 від 10.12.03 р. на суму 62 000 грн.,

№ 232 від 22.04.04 р. на суму 85 000 грн.;

№ 256 від 21.09.04 р.на суму 100 000 грн.;

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 691 720,94 грн., що нібито отримувались згідно накладних №14 від 10.12.2003 року, №11 від 22.04.2004 року та №22 від 21.09.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з лютого по червень 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_169 а саме:

№ 220/9 від 18.02.04 р. на суму 55 000 грн.

№ 243 від 30.06.04 р. на суму 85 000 грн.;

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 301 976, 60 грн., що нібито отримувались згідно накладних №3 від 18.02.2004 року та №10 від 30.06.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з лютого по червень 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_170 а саме:

№ 200 від 03.09.03 р. на суму 67 000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 120 000 грн., що нібито отримувались згідно накладної №11 від 03.09.2003 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з лютого по червень 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_171 , а саме:

№ 254 від 16.09.04 на суму 95 000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 132 248 грн., що нібито отримувались згідно накладної №21 від 16.09.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

21 жовтня 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_172 , а саме:

№ 263 від 21.10.04 року на суму 80 000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 120 000 грн., що нібито отримувались згідно накладної №28 від 21.10.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

15 грудня 2004 року шляхом оформлення кредиту на ОСОБА_173 , а саме: № 275 від 15.12.04 року на суму 100 000 грн.

В заставу були надані будівельні матеріали на загальну суму 202 408, 61 грн., що нібито отримувались згідно накладної №22 від 15.12.2004 року від МП «Ініціатива». Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з травня 2003 року по вересень 2004 року на ОСОБА_13 , а саме:

№ 186 від 07.05.03 р. на суму 59 000 грн.;

№ 204 від 14.10.03 р. на суму 47 300 грн.;

№ 218 від 21.01.04 р. на суму 50 000 грн.;

№ 238 від 27.05.04 р. на суму 105 000 грн.;

№ 257 від 24.09.04 р. на суму 90 000 грн.;

В забезпечення вказаних кредитних договорів були надані будівельні матеріали на загальну суму 717 277,91 грн., що нібито отримувались ОСОБА_13 в МП «Ініціатива» згідно накладних №5 від 07.05.2003 року, №12 від 12.10.2003 року, №2 від 21.01.2004 року, №3 від 27.05.2004 року та №23 від 23.09.2004 року.

Однак, ОСОБА_13 виконуючи свою роль згідно спільного злочинного плану, являючись членом організованої злочинної групи, погодивши свої дії із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 підписав вищезазначені кредитні договори та відповідні бухгалтерські і фінансові документи, при цьому фактично будівельних матеріалів в МП «Ініціатива» не закуповував. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з березня 2003 року по жовтень 2004 року на ОСОБА_14 , а саме:

№ 181 від 07.03.03 р. на суму 49 000 грн.;

№ 195 від 06.08.03 р. на суму 47 700 грн.;

№ 217 від 16.01.04 р. на суму 50 000 грн.;

№ 238 від 01.06.04 р. на суму 80 000 грн.;

№ 259/2 від 01.10.04 р. на суму 90 000 грн.

В забезпечення вказаних кредитних договорів були надані будівельні матеріали на загальну суму 608 619, 22 грн., що нібито отримувались ОСОБА_14 в МП «Ініціатива» згідно накладних №2 від 03.03.2003 року, №9 від 06.08.2003 року, №1 від 16.01.2004 року, №4 від 01.06.2004 року та №16 від 01.10.2004 року.

Однак ОСОБА_14 , виконуючи свою роль згідно спільного злочинного плану, являючись членом організованої злочинної групи, погодивши свої дії із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підписала вищезазначені кредитні договори та відповідні бухгалтерські і фінансові документи, при цьому фактично будівельних матеріалів в МП «Ініціатива» не закуповувала. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

В період з січня 2003 року по листопад 2004 року на ОСОБА_174 , а саме:

№ 176 від 24.01.03 р. на суму 41 000 грн.

№ 190 від 23.06.03 р. на суму 54 000 грн.

№ 221 від 23.02.04 р. на суму 60 000 грн.

№ 244 від 30.06.04 р. на суму 90 000 грн.

№ 269 від 08.11.04 р. на суму 90 000 грн.

В забезпечення вказаних кредитних договорів були надані будівельні матеріали на загальну суму 676 708, 92 грн., що нібито отримувались ОСОБА_175 в МП «Ініціатива» згідно накладних №1 від 24.01.2003 року, №8 від 23.06.2003 року, №4 від 20.02.2004 року №11 від 30.06.2004 року та №20 від 08.11.2004 року. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

08 квітня 2003 року на ОСОБА_176 , а саме:

№ 134 від 08.04.03 на суму 34 000 грн.

В забезпечення вказаного кредитного договору були надані будівельні матеріали на загальну суму 96 706,63 грн., що нібито отримувались ОСОБА_176 в МП «Ініціатива» згідно накладної №4 від 08.04.2003 року. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

07 березня 2003 року на ОСОБА_177 , а саме:

№ 180 від 07.03.03 року на суму 49 000 грн.

В забезпечення вказаного кредитного договору були надані будівельні матеріали на загальну суму 72 202,01 грн., що нібито отримувались ОСОБА_177 в МП «Ініціатива» згідно накладної №3 від 04.03.2003 року. Отримані кошти ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розподілили між собою та використали на свій розсуд.

А всього у період січня 2003 року по грудень 2004 року злочинна група у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 заволоділи коштами вкладників ГО «КОКС», де поручителем по виданих кредитах виступала МП «Ініціатива» на загальну суму 2 555 000,00 грн.

В апеляції:
Прокурор, що брав участь в розгляді справи просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок яким визнати винними та призначити покарання:

ОСОБА_11 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього належного їй майна. За ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_11 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

ОСОБА_12 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного їй майна. За ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_12 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

ОСОБА_13 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права з конфіскацією всього належного їй майна. За ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_13 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна;

ОСОБА_14 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного їй майна. За ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України ОСОБА_14 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі зпозбавленням права з конфіскацією всього належного майна;

Також просить в повному обсязі задовольнити позови потерпілих.

Також прокурором в порядку ст.355 КПК України 23.07.2014 року подано доповнення до апеляційної скарги, в яких прокурором ставиться питання про погіршення становища засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

Враховуючи, що зазначені доповнення подані поза межами строку на апеляційне оскарження, відповідно до ч.2 ст.355 КПК України, апеляційний суд зазначені доповнення відповідно не розглядає.

Захисник-адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання винною його підзахисної ОСОБА_12 , а кримінальну справу відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах кримінальної справи відсутні будь які докази, що б вказували на причетність його підзахисної до вчинення інкримінованого їй злочину.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання винною її підзахисної ОСОБА_11 , а кримінальну справу відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах кримінальної справи відсутні будь які докази, що б вказували на причетність її підзахисної до вчинення інкримінованого їй злочину.

Захисник-адвокат ОСОБА_28 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання винною її підзахисної ОСОБА_14 , а кримінальну справу відносно неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Засуджений ОСОБА_13 , в своїй апеляції просить вирок суду першої інстанції скасувати, а матеріали кримінальної справи направити на додаткове розслідування.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом неправильно кваліфіковані його дії як службове підроблення, оскільки він не займав в КС «Кокс» посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, щодо видачі кредитів.

Крім того, суд безпідставно кваліфікував його дії як вчинення шахрайства, оскільки він кредит фактично на руки не отримував, а договір на отримання кредиту було оформлено з метою перекрити попередній кредит для того, щоб не нараховувалися штрафні санкції. Також фактично досудовим слідством та судом першої інстанції взагалі не визначено, хто саме в який спосіб та скільки отримав грошових коштів з каси спілки. Крім того, суд помилково визнав потерпілими осіб, які не є власниками грошових коштів, отриманих працівниками МП «Ініціатива» та ГО «Кокс». За даних обставин потерпілою стороною може бути лише ГО «Кокс».

Також в матеріалах справи відсутні будь які докази створення організованої злочинної групи між ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 .

Також апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки обвинувачення йому було пред`явлено за ст.191 КК України, в той час, як суд визнав його винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ККУкраїни. Тобто він фактично був позбавлений права захищатися від обвинувачення за яким його було визнано винним.

Потерпіла ОСОБА_15 , просить вирок суду першої інстанції стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання ОСОБА_11 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. ОСОБА_12 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Також просить стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 598.247 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 судом першої інстанції є занадто м`яким, оскільки обвинувачені своєї вини не визнали, заподіяної шкоди не відшкодували. Розмір збільшеної матеріальної шкоди обґрунтовує нарахуванням відсотків та штрафних санкцій за договором.

Потерпіла ОСОБА_21 просить вирок суду першої інстанції стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання ОСОБА_11 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. ОСОБА_12 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. ОСОБА_14 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. ОСОБА_13 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Також просить стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 658.479,64 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом першої інстанції є занадто м`яким, оскільки обвинувачені своєї вини не визнали, заподіяної шкоди не відшкодували. Розмір збільшеної матеріальної шкоди обґрунтовує нарахуванням відсотків та штрафних санкцій за договором.

Потерпіла ОСОБА_20 просить вирок суду першої інстанції стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання ОСОБА_11 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. ОСОБА_12 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. ОСОБА_14 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. ОСОБА_13 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Також просить стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 608.398,02 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом першої інстанції є занадто м`яким, оскільки обвинувачені своєї вини не визнали, заподіяної шкоди не відшкодували. Розмір збільшеної матеріальної шкоди обґрунтовує нарахуванням відсотків та штрафних санкцій за договором.

Потерпіла ОСОБА_29 просить вирок суду першої інстанції стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання ОСОБА_11 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років. ОСОБА_12 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років. ОСОБА_14 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років. ОСОБА_13 за ч.3 ст.28, ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Також просить стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 511.369 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом першої інстанції є занадто м`яким, оскільки обвинувачені своєї вини не визнали, заподіяної шкоди не відшкодували. Розмір збільшеної матеріальної шкоди обґрунтовує нарахуванням відсотків та штрафних санкцій за договором.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах кримінальної справи відсутні будь які докази, що б вказували на причетність її підзахисної до вчинення інкримінованого їй злочину.

Провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство в обсязі допиту засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 заслухавши в дебатах прокурора, захисників адвокатів: ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_27 , ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_14 , потерпілих: ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 які підтримали доводи своїх апеляцій у повному обсязі, потерпілих: ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , які також просили вирок суду скасувати та призначити засудженим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 більш суворе покарання, колегія суддів приходить до наступного:

Допитана судом апеляційної інстанції засуджена ОСОБА_178 вину у вчиненні інкримінованих їй злочинах не визнала та пояснила, що кредитна спілка «КОКС» була зареєстрована 05.10.1999 року, як неприбуткова громадська організація. Вкладом спілки був вступний внесок і членські внески. Члени кредитної спілки при внесені вкладу автоматично мали частку у майні кредитної спілки. Робота кредитної спілки, згідно Статуту, полягала в залученні коштів на депозит і видачі кредитів. Видача кредитів була за вищими відсотками від відсотків про залучення коштів. Проблем з видачею відсотків у спілки не було. Всі вкладники отримували відсотки до грудня 2004 року. У листопаді 2004 року спілку було повідомлено про розірвання договору оренди приміщення, де знаходився офіс. Після цього вона звернулась до Ломакіна з проханням знайти інше приміщення. У січні 2005 року було знайдено приміщення по вул. Пашутіна в м. Кіровограді. У січні 2005 року, прибула машина щоб перевезти документи і меблі у інше приміщення. Всі документи «КОКС» лежали у неї в сейфі. Вказала, що саме під час переїзду були викрадені бухгалтерські документи. Потім було виявлено, що були викрадені ті документи які стосувались позичальників, а саме осіб, які отримували кредити в спілці. Про це були повідомлені вкладники і у зв`язку з такою ситуацією було оголошено проведення зборів. Станом на 21.02.2005 року борг за виданими кредитами складав більше ніж на 3 млн. грн. З 2001 року «КОКС» кредитував МП «Ініціатива» через фізичних осіб, оскільки юридичну особу не мали права кредитувати. МП «Ініціатива» поручалось за фізичних осіб позичальників всім своїм майном. Також зазначила, що по всіх інкримінованих їй епізодах видачі кредитів фізичним особам, за період з січня 2003 року по грудень 2004 року, за якими їй інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, грошові кошти вказаним особам із каси « ОСОБА_179 » не видавалися. Вказані договори на отримання кредиту оформлялися з метою перекрити попередні кредити, які були оформлені та за якими були видані грошові кошти. У 2003 році відсотки виплачувались вкладникам при наявності коштів у касі. Договори в основному підписувала вона, але ті договори, які підписувала Оліфер вона перевіряла. На сьогоднішній день існують джерела для погашення боргу, це винесені рішення судами по яким виписані виконавчі листи, загальна сума яких складає 889 тис. грн. Також вказала, що коли МП «Ініціатива» виступало поручителем то цим підприємством надавався баланс і накладні, у неї не було сумнівів, що підприємство «Ініціатива» фіктивне. КС «КОКС» мало намір працювати, а не бути банкрутом, для цього у лютому 2004 року було розроблено кредитну програму на залучення довготривалих вкладів із отриманням відсотків по кінці строку дії. Вважає, що обвинувачення їй пред`явлено безпідставно, оскільки в її діях вбачаються цивільно-правові відносини.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_13 вину у вчиненні злочинів не визнав, пояснивши що МП «Ініціатива» було зареєстроване з 1991 року, він являється одним із його засновників, і діє по теперішній час. З 2005 по 2013 роки підприємство працює і здає звітність. З яких підстав слідство зробило висновок, що у 2003 2004 роках підприємство було фіктивним він не знає. З 1991р. по 2000р. він був директором МП «Ініціатива». З 2001 року був переведений з посади директора ПМ «Ініціатива» в облдержадміністрацію на посаду голови обласного фонду індивідуального житлового будівництва на селі. Захарова і Оліфер вважають, що гроші замість фізичних осіб отримував він, але будь-яких письмових доказів цьому не надали. У матеріалах справи не має доказів щодо погашення кредитів фізичних осіб, які брали кредити під поручительство ПМ «Ініціатива». Слідство не встановило, чи дійсно був факт крадіжки фінансових документів у «КОКС» за 2003 чи 2004 роки. Також слідством не дана оцінка тому, що фізичні особи, які брали кошти під заставу МП «Ініціатива» погашали кредити. Без касової книги не можливо встановити які були погашені кредити за період 2003-2004 років. Також вказав, що дійсно у МП «Ініціатива» були недобудовані будиночки, вартість яких складала 600 тис. грн. У квітні 2004 року Захарова йому повідомила, що його обрали у якийсь комітет КС «КОКС». На слідстві узнав, що він входив у спостережну раду і кредитний комітет. Також ОСОБА_180 йому повідомила, що він, як голова спостережної ради повинен займатись реєстрацією статутних документів, і перевіряти бухгалтерські документи КС «КОКС». Його особистий борг перед КС «КОКС» складає 120 тис. грн. Його посада була виборною, він не отримував заробітну плату у КС «КОКС», а тому не здійснював службових повноважень. Вважає, що слідство проведено однобоко, не в повному об`ємі, і не дана оцінка всім фактам. У 2003 2004 р. він був засновником МП «Ініціатива». Працівниками підприємства брались кредити під поручительство будівельними матеріалами МП «Ініціатива». У МП «Ініціатива» було незавершене будівництво, це було 10 будиночків, вартість яких була 600 тис. грн. На яку суму брались кредити працівниками МП «Ініціатива» у 2003 2004 роках йому не відомо. Вказав, що всі кредити, що були взяті під поручительство МП «Ініціатива» у 2003 2004 роках фізичними особами підприємства погашенні. Протягом 2004 року МП «Ініціатива» працювало на будівельних роботах на нерухомості, що належала ОСОБА_181 , а вона зобов`язувалась погасити частково кредити за фізичних осіб, які брались під поручительство МП «Ініціатива». Протягом 2003-2004 років не проводились загальні збори, а тому він вважає, що протокол №7 від 21.01.2004 року є незаконним. У 2004 році при реєстрації кредитної спілки у Держфінінспекції він підписував тільки статут, ніяких інших документів не підписував, в тому числі і протоколи, хто саме їх підписував він не знає. Також у 2004 році він просив ОСОБА_182 провести звірку по кредитам, які видавались під поручительство ПМ «Ініціатива». Ствердив, що фізичні особи, які брали кредити у «КОКС» частково отримували кошти і приносили їх йому. У квітні 2004 року, згідно протоколу №8 від 30.04.2004 року, він узнав, що являється головою спостережної ради, підписував Статут у нотаріуса. Вважає, що ОСОБА_180 його використала, користуючись дружніми стосунками. ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_177 і ОСОБА_14 брали кредити у КС «КОКС» для МП «Ініціатива», ці кошти йшли на розвиток підприємства. Про отримання кредитів він домовлявся особисто із ОСОБА_187 . До вересня 2003 року кредити, які отримувались фізичними особами у КС «КОКС», передавались йому особисто, ті гроші він використовував на заробітну плату і купівлю будівельних матеріалів, гроші по бухгалтерії не проводились. З вересня 2003 року, гроші в спілці не отримувались, а оформлялись договори для перекриття тих по яких значився борг.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_188 вину у вчиненні злочинів не визнала, пояснивши, що на МП «Ініціатива» працювало біля 200 чоловік, займались ремонтно-будівельними роботами. За період діяльності підприємства, були проведенні перевірки КРУ, податкової, ніхто із перевіряючих не зробив висновку щодо того, що підприємство МП «Ініціатива» є фіктивним. Поручительство МП «Ініціатива» було під будматеріали, бо так було вигідно ОСОБА_181 . Вона не була посадовою особою КС «КОКС», ніякі фіктивні документи вона не виготовляла, від ОСОБА_189 ніяких коштів вона не отримувала. Від вкладників «КОКС» вона також ніяких коштів не отримувала. Станом на 2003 2004 роки вона працювала директором МП «Ініціатива», на посаду була призначена Ломакіним. Також вказала, що на підприємстві був бухгалтер, накладні на будівельні матеріали, які виступали в якості застави під кредити фізичних осіб виписувала вона особисто. В накладних вказувались будівельні матеріали, які були використані на будівництво будинків по вул. Я.Колоса і Чубінського. Ці будівельні матеріли по бухгалтерії у МП «Ініціатива» не значились, на обліку не були, суми вартості матеріалів визначались по цінах які існували на той час в магазинах. Зазначила, що у 2003-2004 році МП «Ініціатива» здавало збудовані об`єкти і отримувало кошти. Коли вона запитувала у ОСОБА_189 , як можна взяти кредит на МП «Ініціатива», то ОСОБА_180 повідомила, що кредит може взяти тільки фізична особа, а поручителем повинно бути МП «Ініціатива». Вона пропонувала ОСОБА_181 передати майно у заставу, що знаходилось на балансі підприємства, але ОСОБА_180 від цього відмовилася. З особами, що брали кредити для підприємства, які були працівниками підприємства домовлялась вона разом з ОСОБА_190 . Кошти отримані у КС «КОКС» фізичними особами передавались їй і ОСОБА_191 , які витрачались на зарплату і будівельні матеріали. Зазначила, що вона не була вкладником КС «КОКС», вона тільки у вказаній спілці отримувала кредити. Зазначила, що підприємство постійно здавало податкову звітність до Кіровоградської районної ДПІ, підприємство було діючим.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_12 вину у вчиненні злочинів не визнала, пояснивши, що вона ніякі договори від свого імені не укладала, не розпоряджалась коштами підприємства, ніяких документів не підробляла. Вона була бухгалтером КС «КОКС», в її обов`язки входило ведення бухгалтерської документації. Приймала кошти від вкладників, видавала відсотки. З 1999 року головним бухгалтером була ОСОБА_192 , з 2001 року ОСОБА_192 була звільнена. Після цього вона була призначена на посаду головного бухгалтера. Бухгалтерську документацію їй передала ОСОБА_180 . Кредити видавали згідно розроблених програм. У її обов`язки входило ведення всієї бухгалтерської документації, ведення головної і касової книги. Вона вела облік всіх вкладників, видавала відсотки і нараховувала їх. Всі фінансові операції виконувались тільки за наказом ОСОБА_189 . У КС «КОКС» кредитувались майже всі працівники МП «Ініціатива». Ті люди, які приходили з ОСОБА_190 , були його людьми, вони говорили що кредити беруть для розвитку підприємства. В 2004 році ОСОБА_193 особисто отримував гроші у кредитній спілці готівкою. Ломакін обіцяв розрахуватись з КС «КОКС» говорив, що його підприємство будує будинки, і що у нього буде можливість повернути гроші спілці. Вказала, що вступний внесок є доходом кредитної спілки. За період жовтня 2003 року по грудень 2004 року бухгалтерські документи були втрачені, у тому числі касова книга, тому не можливо встановити повний спектр виплачених кредитів і надходження внесків. Зазначила, що вона не була матеріально-відповідальною особою. Якщо в касу спілки надходила велика сума коштів то про це вона доповідала ОСОБА_181 , яка розподіляла рух коштів. У її обов`язки не входила перевірка заставного майна, для неї, як для бухгалтера достатньо було наявність договору. Кредити фізичних осіб, які працювали в МП «Ініціатива» погашались ОСОБА_190 і ОСОБА_194 . Також вказала, що коли її було затримано, то вона три дні перебувала в ізоляторі, їй було повідомлено, що ОСОБА_180 скрилась від слідства і за все буде відповідати вона. На той час будучи затриманою вона давала покази не знаючи які документи були вилучені. Говорячи про підставних людей, вона мала на увазі тих фізичних осіб, які приводив ОСОБА_193 , і за яких він був гарантом. Із числа осіб, які брали кредити під заставу МП «Ініціатива», частково погашались кредити тими ж особами. ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 і ОСОБА_198 приходив разом з Ломакіним. Заява на видачу кредиту писалась власноручно, особою, яка отримувала кредит, вказуючи для яких цілей береться кредит. Вважає, що обвинувачення їй пред`явлено безпідставно.

Вирок суду, відповідно вимог ст.323 КПК України, повинен бути законним та обґрунтованим. Законним є вирок, постановлений за умови дотримання при провадженні кримінального процесуального закону, та за змістом ґрунтується на матеріалах справи повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності попереднє розслідування і судовий розгляд якої проведені у точній відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст.334 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни

обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Згідно з положеннями ст.369 КПК України, вирок суду вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, коли при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, вказане є підставою для зміни чи скасування вироку тоді, коли така невідповідність могла вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого, на правильність застосування кримінального закону, на визначення міри покарання.

Так, вирок суду першої інстанції постановлений з грубим порушенням вимог процесуального закону, вирок не вмотивований, причому докази, які покладені в основу обвинувачення, а саме факт оформлення обвинуваченими кредитів на підставних осіб та привласнення ними зазначених грошових коштів в судовому засіданні належним чином не були перевірені та не підтверджені будь якими доказами, оскільки всі особи, на яких було оформлено кредит (підставні особи) пояснили, що кредити на них були оформлені за їх участю та їх бажанням. Проте суд у вироку на зазначені суперечності уваги не звернув, та не дав належної оцінки.

ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вироком суду визнані винними за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, а саме за складання службовою особою завідомо неправдивих документів, вчинене організованою групою.

Так, згідно вироку суду, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 шляхом використання завідомо підроблених документів створили документальне підтвердження нібито законності видачі кредитів на ім`я підставних осіб, ОСОБА_199 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_200 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_201 , ОСОБА_174 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , які не були обізнані про злочинні наміри обвинувачених та кредиту не отримували.

Між тим, згідно того ж вироку, допитані судом в якості свідків ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_172 , ОСОБА_168 , ОСОБА_167 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_170 , пояснили, що договори кредиту вони на себе оформлювали, всі обставини оформлення кредиту їм відомі.

В той же час суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не дав оцінки показам свідків, відповідно не мотивував свого рішення з приводу кваліфікації інкримінованого обвинуваченим злочину та в чому саме полягало складання службовими особами завідомо неправдивих документів.

Вказані обставини є суттєвими, оскільки саме зазначені обставини згідно обвинувачення підтверджують злочинну змову обвинувачених та спосіб вчинення злочину.

Більш того, перекваліфіковуючи дії обвинувачених з ч.2 ст.366 КК України на ч.1 ст.366 КК України, суд як на підставу прийнятого рішення зазначив, що така кваліфікуюча ознака ч.2 ст.366 КК України, як - спричинення тяжких наслідків, під час судового розгляду свого підтвердження не знайшла оскільки, як зокрема зазначив у вироку суд, обвинувачені склали завідомо неправдиві документи з метою вчинити інший злочин, ч.4 ст.190 КК України, за наслідками вчинення якого потерпілим і були заподіяні тяжкі наслідки.

Рішення суду з даного приводу не відповідає нормам кримінального законодавства, є надуманим.

По перше диспозицією ст.190 КК України (доречи так само і ст.191 КК України), складання завідомо неправдивих документів (ст.366 КК України) не охоплюється, а тому дії обвинувачених повинні кваліфікуватися окремо по кожному злочину.

Більш того, суд навіть не звернув уваги, що в ст.190 КК України, частина друга кваліфікуючою ознакою є значна шкода, в той час, як в ч.2 ст.366 КК України, кваліфікуючою ознакою є спричинення тяжких наслідків, що не є одним і тим самим, як помилково встановив суд.

Більш того, суд у вироку встановив, що досудовим слідством не було встановлено та не доведено які саме тяжкі наслідки настали від дій обвинувачених, пов`язаних із складанням завідомо неправдивих документів та в чому вони полягають.

Дані висновки суду також є помилковими, оскільки відповідно до примітки 4. ст.364 КК України, тяжкі наслідки полягають в завданні матеріальних збитків, тобто залежно від їх розміру, причому збитки можуть бути завдані як безпосередньо потерпілим, так і організації

Крім того, визнаючи винними ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 у вчиненні шахрайства, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, організованою групою, суд першої інстанції не встановив кваліфікуючих ознак даного злочину, а саме не встановив в який саме спосіб обвинуваченими було вчинене заволодіння чужим майном.

Відповідно до диспозиції ст.190 КК України, шахрайство визнається заволодіння чужим майном або придбання право на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Тобто законодавець визначив дві умови за яких може бути вчинено шахрайство, чи шляхом обману чи шляхом зловживання довірою. Між тим суд не визначивши в який саме спосіб, яким шляхом було вчинено злочин, лише переписав диспозицію статті 190 КК України.

Таким чином суд першої інстанції порушив вимоги ст.334 КПК України 1960 року, не встановивши способу вчинення злочину, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, та позбавляє права обвинувачених на належний захист своїх прав.

Крім того, досудовим слідством ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Постановляючи вирок, суд першої інстанції перекваліфікував дії останніх на з ч.5 ст.191 КК України на ч.4 ст.190 КК України.

Мотивуючи своє рішення з даного приводу суд зокрема зазначив, що в діях ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 відсутній складу злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у зв`язку з недостатністю доказів щодо пред`явленого обвинувачення, а саме неможливістю провести розмежування вступного, обов`язкового пайового внеску з вкладом на депозитний рахунок та неможливістю визначити яка сума грошових коштів належить юридичній особі КС «КОКС» та відсутністю документального підтвердження фінансової звітності.

Проте колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими.

По перше наведені судом висновки, що стали підставою для перекваліфікації дій обвинувачених із ст.191 КК України на ст.190 КК, ніяким чином не впливають на кваліфікацію інкримінованого останнім злочину.

Для розмежування між ст.190 та 191 КК України та визначення правильної кваліфікації дій обвинувачених, суд повинен перш за все врахувати всі обставини, інкримінованого їм злочину, а саме, в який саме спосіб останні згідно пред`явленого обвинувачення заволоділи грошовими коштами, чи пов`язані їх дії із займаною посадою, та можливість (право) розпоряджатися ввіреними їм грошовими коштами, тощо.

Проте суд, мотивуючи своє рішення з приводу перекваліфікації дій обвинувачених на ст.190 КК України, описуючи обставини подій, фактично описав об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.191 КК України, та підсумовуючи свої висновки, зазначив, що під час судового розгляду справи не було здобуто достатніх доказів, щодо пред`явленого ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 за ч.5 ст.191 КК України, а тому їх дії необхідно перекваліфікувати на ч.4 ст.190 КК України.

У зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо перекваліфікації дій обвинувачених на ст.190 КК України колегія суддів визнає передчасними, на що доречи правильно звернули увагу потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 .

Крім того, постановляючи вирок, суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення в частині розміру завдання збитків обвинуваченими.

Так, згідно обвинувального акта, заподіяна обвинуваченими шкода становить 2 290 000 грн. (т.41 а.с.6). В той час, згідно вироку суду, суд встановив, що злочинна група у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 заволоділи коштами вкладників КОКС на загальну суму 2 555 000 грн. (т.56 а.с.14). Проте в мотивувальній частині вироку в її заключний частині суд встановив розмір збитків 2 192 692 грн.

Таким чином вирок суду вважається не конкретним, суперечливим, яким не встановлено об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченим злочину, що є істотним порушенням кримінального закону та порушує права обвинувачених на належний захист прав.

Згідно вимог статті 22 КПК України, прокурор, слідчий та особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх, передбачених законом заходів до всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого.

Відповідно до ст. 374 КПК України апеляційний суд скасовує вирок і повертає справу на додаткове розслідування, коли під час дізнання чи досудового слідства були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку, та якщо при апеляційному розгляді справи встановлено таку однобічність або неповноту досудового слідства, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Так, кваліфікуючою ознакою ст.366 КК України, є безпосередньо складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Тому, предметом злочину, передбаченого ст.366 КК України, може бути лише офіційний документ. Без наявності такої кваліфікуючої ознаки, особа не може нести кримінальну відповідальність.

Проте суд першої інстанції визнав обвинувачених винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.366 КК України, за вчинення складання службовою особою завідомо неправдивих документів, вчинене організованою групою без відповідної кваліфікуючої ознаки.

Між тим, суд першої інстанції навіть не звернув уваги, що під час досудового розслідування справи, обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 взагалі не було пред`явлене обвинувачення в складанні завідомо неправдивих офіційних документів, що було підставою для повернення справи прокурору для додаткового розслідування, оскільки суд позбавлений процесуального права виходити за межі пред`явленого обвинувачення, що погіршує становище обвинуваченого.

Вказану неповноту досудового слідства в судовому засіданні усунути неможливо, оскільки буде порушено право обвинуваченого на захист.

Тому вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на додаткове розслідування.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи, було встановлено інші істотні порушення вимог КПК України, без усунення яких на переконання колегії суддів неможливо постановити законне та обґрунтоване рішення в справі.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 заволоділи грошовими коштами вкладників ГО «КОКС» на загальну суму 2 555 000,00 грн., а саме кредитними коштами, отриманими за договорами кредиту на ОСОБА_199 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_200 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_201 , ОСОБА_174 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , які не були обізнані про злочинні наміри обвинувачених та кредиту не отримували.

Проте обвинувачені стверджують, що фактично лише по першим кредитним договорам грошові кошти видавалися реально. А інші договори були оформлені з метою перекрити попередні кредити для уникнення штрафних санкцій, тобто за наступними договорами грошові кошти фактично з каси КС «КОКС» не видавалися.

Допитані судом особи, на яких оформлялися кредити: ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_172 , ОСОБА_168 , ОСОБА_167 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_170 , також підтвердили, що грошових коштів по укладеними з ними кредитними договорами вони на руки не отримували.

Зазначені обставини ні під час досудового слідства ні судом першої інстанції не перевірялися, та відповідно юридична оцінка зазначеним обставинам не надавалася, проте вказані обставини є істотними та обов`язковими для вирішення даної справи оскільки впливають на кваліфікацію злочину, та відповідно доведеність чи недоведеність вини обвинувачених в інкримінованих злочинах.

Тому під час проведення додаткового розслідування необхідно ретельно перевірити зазначені факти.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 інкримінується вчинення злочинів в складі організованої групи.

Основними доводами обвинувачення на підтвердження вчинення даного злочину є створення обвинуваченими та використання фіктивного підприємства МП «Ініціатива» з метою заволодіння коштами вкладників КС «КОКС».

Тобто згідно обвинувачення, МП «Ініціатива» була створена з метою легалізації коштів вкладників КС «КОКС», та відповідно за час створення вказаного підприємства та викриття правоохоронними органами незаконної діяльності організованої групи, останні заволоділи грошовими коштами вкладників КС «КОКС» на загальну суму 2 290 000,00 грн., а саме кредитними коштами, отриманими за договорами кредиту на ОСОБА_199 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_200 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_201 , ОСОБА_174 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , які не були обізнані про злочинні наміри обвинувачених та кредиту не отримували.

В той же час, згідно вироку суду, обвинувачені виправдані у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.27, ч.3 ст.28 ч.2 ст.205 КК України, оскільки досудовим слідством не доведено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 придбали МП «Ініціатива». Вказане підприємство не є фіктивним, та здійснює підприємницьку діяльність, декларує податкову звітність, тощо.

Тобто, суд, у вироку, виключивши із ланцюга, що утворює організовану групу основну ланку, не навів будь яких інших доводів, що підтверджують діяльність обвинувачених в складі організованої групи.

Більш того, допитана судом апеляційної інстанції ОСОБА_14 , пояснила, що МП «Ініціатива» як будівельна організація проводила будівельні та ремонтні роботи, в тому числі і в установах державної та комунальної власності, причому за умовами договорів роботи виконувалися без передоплати, за кошти МП «Ініціатива», а розрахунки з ними проводилися після виконання будівельних-ремонтних робот. Тому саме для закупки буд матеріалів, необхідні були грошові кошти, які і були отримані кредитним шляхом, в тому числі і з КС «КОКС» через фізичних осіб, працівників МП «Ініціатива». Проте, саме в час, з 2003 року по 2004 рік, державні та комунальні установи не провели розрахунки за виконані їх підприємством роботи, а тому МП «Ініціатива» не змогла вчасно розрахуватися по кредитним зобов`язанням. Тому саме з цієї причини у МП «Ініціатива» виник борг перед КС «КОКС».

Більш того, під час проведення досудового слідства ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надавали аналогічні покази, проте слідчий дані факти не перевірив.

Тому під час проведення додаткового розслідування, необхідно шляхом проведення слідчих дій, встановити, чи дійсно МП «Ініціатива» за вказаний період часу 2003-2004 роки, виконувало будівельно-ремонтні роботи, з якими саме установами, організаціями були укладені відповідні угоди, на яку суму, в яких обсягах, чи були виконані вказані роботи, чи були проведені відповідні розрахунки, якщо так то на які суми. Чи мають організації, в яких проводились відповідні роботи боргові зобов`язання перед МП «Ініціативою», якщо так то на які суми.

Також під час проведення досудового розслідування необхідно встановити осіб, які в період часу 2003-2004 років окрім: ОСОБА_199 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_200 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_201 , ОСОБА_174 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , отримували кредит в КС «КОКС», та не погасили отриманий кредит, оскільки потерпілими по справі заявлені цивільні позови виходячи не з сум неповернення кредитів де поручителем виступило МП «Ініціатива», а із врахуванням загальної кількості потерпілих, які являються вкладниками КС «КОКС», в розмірі неповернення депозитних вкладів.

Враховуючи вищенаведені недоліки досудового розслідування, яке проведено неповно та однобічно, під час проведення додаткового розслідування, після виконання вказівок апеляційного суду, необхідно призначити та провести повторну комплексну судову будівельно економічну експертизу з метою встановлення об`єктивної картини по грошовим вкладам та кредитам що здійснювалися в проміжок часу, що інкримінується обвинуваченим з 2003 по 2005 рік в КС «КОКС».

Крім того, колегія суддів встановила, що під час судового розгляду справи судом першої інстанції, була призначена повторна комісійна судово-економічна експертиза. /

Проте експертами за власної ініціативою було проведено всупереч постанови суду не повторну а додаткову експертизу.

За таких обставин, колегія визнає, що вказана експертиза була проведена з порушенням вимог ст.75 КПК України а тому є незаконною.

Крім того, під час проведення додаткового розслідування необхідно детально перевірити всі доводи, що зазначені в апеляційних скаргах як сторони обвинувачення, потерпілих, так і сторони захисту.

Описана неповнота та неправильність досудового слідства не може бути усунена під час судового розгляду у будь-який спосіб, оскільки потребує виконання значного обсягу оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, які неможливо здійснити у рамках судового слідства навіть із застосуванням можливостей, визначених у ст.315-1 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів переконана, що за таких умов, вирок, постановлений на підставі доказів, зібраних у справі із грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому - підлягає скасуванню, а справа поверненню на додаткове розслідування,

Під час додаткового розслідування органу досудового слідства слід усунути порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що стали підставами для скасування вироку та направлення справи на додаткове розслідування, вжити усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного розслідування кримінальної справи, у зв`язку із виявленими істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, де докази, які як доводять вину обвинувачених так і підтверджують їх невинуватість, повинні бути належними та допустимими, і не викликати сумнівів в їх законному отриманні.

У апеляції прокурора ставиться питання щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання, у зв`язку з чим прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, призначивши біль суворе покарання. В частині скасування вироку суду першої інстанції апеляція прокурора підлягає задоволенню.

У апеляціях потерпілих ставиться питання щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання, а також кваліфікації їх дій за статтями кримінального кодексу України, за якими їм було пред`явлено обвинувачення, у зв`язку з чим вони просять вирок суду скасувати та постановити новий вирок, призначивши біль суворе покарання. В частині скасування вироку суду першої інстанції апеляції потерпілих підлягають задоволенню.

В апеляції ОСОБА_13 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, тому його апеляція підлягає задоволенню.

У апеляціях захисників ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_28 в інтересах ОСОБА_14 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку та закриття провадження у справі за відсутністю складу злочинів в діях їх підзахисних. Вказані апеляції також підлягають задоволенню в частині скасування вироку суду першої інстанції. Однак, враховуючи викладені підстави апеляційний суд через суттєві недоліки досудового слідства позбавлений можливості визначитись стосовно доведеності чи недоведеності вини обвинувачених.

Запобіжний захід обвинуваченим необхідно залишити попередній підписка про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 367, 378 КПК України (1960 р.), п. п. 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу -

УХВАЛИЛА
Апеляції: прокурора, потерпілих - ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , захисників ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_28 в інтересах ОСОБА_14 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_12 - задовольнити частково. Апеляцію ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 червня 2014 року щодо ОСОБА_204 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - скасувати.

Кримінальну справу стосовно ОСОБА_11 ( ОСОБА_205 ), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 - направити прокурору м. Кіровограда для організації додаткового розслідування, у ході якого усунути недоліки та виконати вказівки, викладені у мотивувальній частині цієї ухвали.

Запобіжний захід ОСОБА_206 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , залишити попередній підписку про невиїзд.

Згідно із оригіналом :
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2