АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-913 2007 р. Головуючий
121 ч. 1 КК Таратін
України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18"
грудня 2007 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого Неділька М. І.

суддів Восколовича
В.І.,

Колодницького Е.Й.

з участю прокурора
Гришанової Н.Д.

адвоката ОСОБА_1

розглянула
кримінальну справу за апеляціями помічника Золотоніського міжрайонного
прокурора із змінами та засудженого ОСОБА_2 на вирок
Золотоніського міськрайонного суду від 23.10.2007 p.,
яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше не судимий,

засуджений
за ст.
121 ч. 1 КК України на п'ять років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
приєднано один місяць позбавлення волі - невідбутого покарання за вироком
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 6.07.2004 р. за ст. ст.
263 ч. 1, 263 ч. 2, 185 ч.3 КК України і до відбуття остаточно
визначено п'ять років один місяць позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_2 засуджений за
те, що він 2.06.2007 р. близько третьої
години ночі, перебуваючи біля будинку
АДРЕСА_1 , в ході сварки з ОСОБА_3
, умисно наніс останньому удар ногою в
нижню частину живота, заподіявши тілесні
ушкодження у вигляді закритої травми живота,
розриву сечового міхура, що
супроводжувалось внутрішньою кровотечею та які носять ознаки тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя в момент
заподіяння.

В
поданій апеляції прокурор, не
заперечуючи доведеності вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованого йому в вину злочину та правильності юридичної кваліфікації його
дій, просить вирок суду скасувати через
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого
внаслідок м'якості.

Зазначає, що суд. призначаючи мінімальний строк
покарання, який передбачений санкцією
статті закону, за який він засуджений, належним чином не врахував, що ОСОБА_2
вину визнав частково; як особа,
за місцем проживання він характеризується негативно і злочин вчинив в
період іспитового строку. Просить винести новий вирок і збільшити строк
позбавлення волі.

В змінах
до апеляції прокурор посилається на порушення судом вимог ст.
324 КПК при винесенні
вироку. Зазначає, що обставини вчинення злочину згідно вироку
суду

2

досліджені
неповно та не усунуті суперечності в показах засудженого та потерпілого щодо
цього, що вказує на неповноту судового
слідства.

Враховуючи
викладене просить вирок суду скасувати і справу направити на новий судовий
розгляд.

Засуджений
ОСОБА_2 в апеляції вказує, що суд невірно дійшов до висновку про умисне
нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_3
і тому невірно кваліфікував його дії за ст. 121 ч. 1 КК України.

В
дійсності він діяв в межах необхідної оборони,
оскільки потерпілий першим накинувся на нього, подряпавши обличчя і намагався це зробити
знову.

Захищаючись
від нападу він наніс ОСОБА_3 удар ногою
в невизначене місце. Вважає, що з
врахуванням наслідків його дій і обставин,
при яких ним вони були вчинені,
то діяв він в межах необхідної оборони.

В зв'язку з цим
просить вирок суду скасувати, а його
виправдати.

Заслухавши доповідача,
прокурора, підтримавшого зміни до
апеляції, адвоката, підтримавшого апеляцію ОСОБА_2
та дослідивши матеріали справи колегія судців вважає, що зміни до апеляції прокурора підлягають до
повного, а апеляція засудженого до
часткового задоволення.

Так, у відповідності до вимог ст.
323 КПК України, вирок суду повинен
бути законним і обґрунтованим. Суд
обґрунтовує вирок лише на тих доказах,
які були розглянуті в судовому засіданні. Проте, ці та інші вимоги закону при розгляді даної
кримінальної справи судом виконані не були.

Зокрема, в мотивувальній частині вироку, а саме в його фабулі, суд вказав,
що ОСОБА_2 2.06.2007 р. біля
третьої години ночі біля будинку АДРЕСА_1 наніс ОСОБА_3 один удар ногою в нижню частину живота. В той
же час в пред'явленому обвинуваченні зазначено,
що той наніс йому ще декілька ударів руками та ногами по тілу в область
ребер, від яких настали зазначені
наслідки.

Із
показів ОСОБА_2 , згідно протоколу судового засідання, ОСОБА_3 ,
почав виражатись на його адресу нецензурними словами і намагався схопити
за шию. Він в свою чергу став захищатися. Між ними відбулась сутичка, під час якої він наніс потерпілому декілька
ударів.

Покази
підсудного щодо обставин тих подій у вироку не зазначено зовсім.

Потерпілий
у своїх показах лише зазначає, що
ОСОБА_2 , вийшовши з будинку в двір, де перебував він, ОСОБА_3
зразу ж почав наносити йому удари.

Таким
чином, суд, розглядаючи справу по суті, не встановив дійсних обставин тих подій, не усунув протиріч в показах засудженого та
потерпілого та не мотивував належним чином кваліфікацію дій ОСОБА_2 за
ст. 121 ч. 1 КК України.

Визнаючи
засудженого винним суд лише зіслався на ряд інших доказів, не вказуючи,
яку доказову базу вони складають - протокол очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
( а. с. 95); протокол очної
ставки між ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_4
(а. с. 96).

За таких
обставин вирок суду не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд.

При
новому розгляді суду необхідно ретельно дослідити обставини вчинення
злочину, дати відповідну оцінку зібраним
доказам і в залежності від добутого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Доповнення
до апеляції помічника Золотоніського міжрайонного прокурора задовольнити
повністю, а апеляцію засудженого
ОСОБА_2 частково.

з

Вирок
Золотоніського міськрайонного суду від 22.10.2007 р. стосовно ОСОБА_2 скасувати
в справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2 залишити попередню - тримання під вартою.