УХВАЛА
Іменем України
Справа № 149/1264/15-к

Провадження №1-кс/149/218/15

08.05.2015 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику скаргу ОСОБА_2 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000728, внесеного до ЄРДР 22 жовтня 2014 року, кваліфікованого за ч. 4 ст. 296 КК України, на рішення слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю скаржника підозрюваного ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:
07 травня 2015 року ОСОБА_2 , підозрюваний к вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області зі скаргою на рішення слідчого ОСОБА_3 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким відомі фактичні обставини події та надати можливість підозрюваному прийняти участь у проведенні вказаних процесуальних дій.

Скарга мотивована тим, що під час збирання доказів стороною захисту було встановлено, що вказаним свідкам відомі фактичні обставини справи, які можуть свідчити на користь підозрюваного. ОСОБА_2 23 квітня 2015 року звернувся до слідчого з клопотанням про допит цих осіб в якості свідків, разом з тим на час направлення скарги до суду підозрюваним не було отримано процесуального рішення по його клопотанню, не дивлячись на звернення за відповіддю до слідчого 29 квітня 2015 року. Вважаючи такі дії слідчого безпідставною відмовою в задоволенні клопотання з порушенням строку та порядку, передбаченого ст.. 220 КПК України, просив визнати рішення слідчого ОСОБА_3 незаконним та зобов`язати його допитати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в якості свідків, а також надати підозрюваному можливість прийняти участь у проведенні вказаних дій.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 подану скаргу підтримав, просив її задоволити. Зазначив, що 07 травня 2015 року ним було отримано постанову слідчого ОСОБА_3 від 24 квітня 2015 року, якою було вирішено ряд клопотань підозрюваного. Зокрема, слідчим було відмовлено в задоволенні клопотання, що є предметом розгляду слідчої судді, дану постанову скаржник вважав немотивованою, такою, що порушує вимоги ст. ст. 91, 92 КПК України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, посилаючись при цьому на практику ЄСПЛ, зокрема справи Афанасьєв проти України, Козинець проти України, Дрозд проти України та Кобець проти України. Зазначив, що допит вказаних у клопотанні осіб слідчим в межах кримінального провадження, може вплинути на кваліфікацію дій підозрюваного або свідчити про обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, послався на роз`яснення, зазначені в п. 12 листа ВССУ № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги. Причини неявки суду не повідомив, заяв, пояснень суду не надав.

Матеріали кримінального провадження на запит суду СВ Хмільницького МВ, Хмільницькою міжрайонною прокуратурою суду надано не було, згідно повідомлення прокурора ОСОБА_7 , на день розгляду скарги вказані матеріали перебувають у прокуратурі Вінницької області у зв`язку з вирішенням питання про продовження строку досудового розслідування.

З огляду на те, що відсутність належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи представника сторони обвинувачення не є перешкодою для розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність клопотань про відкладення розгляду скарги та встановлений законом строк розгляду скарги, судом було ухвалено проводити розгляд скарги за відсутності слідчого ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши надані суду докази, суд дійшов таких висновків.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_2 інкримінується здійснення з хуліганських спонукань 22 жовтня 2014 року в м. Хмільник по вул. Кірова поблизу зупинки громадського транспорту Хмільницька ЦРЛ одного пострілу у ОСОБА_8 .

23 квітня 2015 року слідчому ОСОБА_3 ОСОБА_2 було подано клопотання про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мотивоване тим, що даним особам відомі фактичні обставини події, яка сталась 22 жовтня 2014 року, які можуть свідчити на користь підозрюваного, у зв`язку з чим просив допитати даних осіб.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 24 квітня 2015 року у вказаному клопотанні було відмовлено, оскільки під час досудового розслідування було допитано ряд свідків, свідчення яких були та залишаються достатніми для оголошення ОСОБА_2 підозри за ч. 4 ст. 296 КК України.

Такий висновок слідчого являється помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, має право мати час і можливості для підготовки свого захисту.

Стаття 13 Конвенції передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту.

Стаття 22 КПК України передбачає принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зокрема частиною 2 зазначеної статті передбачено рівні права сторін щодо збирання та подання до суду доказів.

Порядок реалізації такого права захистом передбачений ст. 93 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є в т. ч. охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного розслідування, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 9 КПК України однією із засад кримінального провадження визначено законність, яка, згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає також в обов`язку слідчого виявити як ті обставини, що викривають підозрюваного, так і ті, що того виправдовують, пом`якшують чи обтяжують його покарання.

З огляду на вказану ознаку законності, мотивація процесуального рішення тим, що органи досудового розслідування зібрали достатньо доказів для оголошення підозри, може бути розцінена як однобічність та обвинувальний ухил слідства, та не може являтись вагомою підставою для відмови в задоволенні клопотання підозрюваного про допит свідків захисту, свідчення яких можуть вплинути на хід досудового розслідування, оскільки, можуть вказані особи можуть володіти інформацією про обставини справи, що пом`якшують вину підозрюваного або виключають кримінальну відповідальність.

На важливість добросовісного, вчасного , ретельного та ефективного досудового розслідування звернув увагу ЄСПЛ у справах Афанасьєв проти України, Козинець проти України, Дрозд проти України та Кобець проти України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України, постанова, крім змісту обставин, які є підставами для її прийняття, має містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Всупереч вказаній нормі, оскаржувана постанова не містить змісту обставин, які стали підставою для її прийняття та їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України. Відтак не відповідає формі, встановленій процесуальним законом.

Таким чином, в ході розгляду скарги, судом встановлено, що при винесенні оскаржуваного рішення, слідчим не було дотримано ряду вимог процесуального закону, відтак постанова слідчого ОСОБА_3 від 24 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні клопотання підозрюваного про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого прийняти мотивоване рішення по даному клопотанню з дотриманням встановлених законом вимог.

Разом з тим, з огляду на самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, визначену ч. 5 ст. 40 КПК України, повноваження слідчого судді, визначені п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, та зміст ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України, вимога скаржника про зобов`язання слідчого ОСОБА_3 вчинити конкретні слідчі дії задоволенню не підлягає.

При цьому суд звертає увагу на те, що лист ВССУ № 1640/0/4-12 від 09 листопада 2012 року, на який посилається скаржник не є джерелом права.

На підставі ст. ст. 2, 3, 7, 9, 92, 93, 110, керуючись ст. ст. 306, 307, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 24 квітня 2015 року 2015 року у кримінальному провадженні № 0000728 в частині відмови в задоволенні клопотання підозрюваного від 23 квітня 2015 року про допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 прийняти по даному клопотанню мотивоване рішення відповідно до вимог закону.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя: /підпис/

З оригіналом вірно: