ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2014 року серпня 15 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2014 04 064 0001918, справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровську, українця за національністю, з професійно-технічною освітою з кваліфікацією газоелектрозварника третього розряду, не одруженого, бездітного, який має середньомісячний дохід з підрядних робіт до 1 500 гривень, фактично проживає в АДРЕСА_1 , у співмешканки, будучи зареєстрованим на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 06.10.2011 Павлоградським міськрайонним судом відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України з призначенням остаточного покарання згідно з ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2011 у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць, з яких на підставі ст. 81 КК України за постановою Солонянського районного суду від 20.09.2013 умовно-достроково звільнений на 10 місяців 24 дня,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 395 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , звільнившись з місць позбавлення волі умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, допускаючи рецидив умисного злочину, протягом не відбутої частини покарання вчинив злочин за наступних обставин.

За постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2013 на підставі п. «г» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» у зв`язку зі звільненням з Солонянської ВК-21 встановлений адміністративний нагляд над ОСОБА_4 строком в один рік із застосуванням серед обмежень реєстрації в міліції два рази на місяць та заборони виходу з дому з 22 години до 05 години наступної доби, про що в день звільнення 02.10.2013 ОСОБА_4 ознайомлений під розпис з попередженням про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Крім того, ОСОБА_4 про обране ним місце проживання в АДРЕСА_3 , повідомив адміністрації Солонянської ВК-21, яка в день звільнення визначила, що ОСОБА_4 має прибути до місця проживання і зареєструватися у Бабушкінському РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в області не пізніше 06.10.2013.

Проте, переслідуючи метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_4 умисно знехтував своїми обов`язками за п.п. «а», «в» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» та, прибувши до обраного місця проживання, в органі внутрішніх справ без поважних причин зареєструвався і став на облік лише 25.10.2013.

Проявляючи злісність порушень правил адміністративного нагляду, після звільнення ОСОБА_4 умисно в грудні 2013 року залишив місце проживання, переїхавши до квартири в будинку на АДРЕСА_4 , а в квітні 2014 року до квартири своєї знайомої в будинку на АДРЕСА_1 , без відома дільничного інспектора міліції, тобто самовільно, з метою ухилення від свого обов`язку з`являтися в міліцію для реєстрації в порушення п. «г» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся, засудив скоєне і, будучи допитаним в судовому засідання, докладно розповів про встановлені вище обставини вчиненого злочину. Пояснив суду, що в день умовно-дострокового звільнення з Солонянської ВК-21 його під розпис ознайомили з встановленими на один рік зазначеними вище обмеженнями та правилами адміністративного нагляду відповідно до постанови районного суду. Зі слів підсудного, після звільнення він 04.10.2013 прийшов до інспектора, де отримав перелік необхідних для постановки на облік документів, яких у нього не було. Як зазначив підсудний, в процесі оформлення всіх документів він познайомився з ОСОБА_5 , з якою з грудня почав проживати на орендованій матір`ю квартирі на АДРЕСА_5 , а в подальшому, у квітні 2014 року, разом зі співмешканкою він переїхав за місцем її проживання на вулиці Янтарній. За власним зізнанням підсудного, про зміну місць проживання він не повідомляв в міліцію та не з`являвся на реєстрацію через те, що його не влаштовували перевірки за місцем проживання та необхідність явки для реєстрації у відділення міліції.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України. Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють дані довідки від 02.10.2013 (т. 1 а.с. 7) про ознайомлення ОСОБА_4 під розпис в день звільнення про встановлення адміністративного нагляду над ним та умовами і терміном явки до органу міліції для реєстрації з постановленням на облік. Дійсність встановлення адміністративного нагляду підтверджена постановою Солонянського районного суду від 23.09.2013, що в копії долучена до справи (т. 1 а.с. 6). Дані повідомлення Солонянської ВК-21 на адресу Бабушкінського РВ (т. 1 а.с. 5) об`єктивно вказують на обрання підсудним місцем свого проживання квартири, де мешкає його мати, в будинку на АДРЕСА_3 , за місцем якої мав здійснюватися адміністративний нагляд. Відомості рапортів міліції (а.с. 4, 15, 16) свідчать, що ОСОБА_4 не з`являвся для реєстрації та самовільно змінив місце проживання, що сукупно викриває його у переслідуваній ним меті ухилення від адміністративного нагляду.

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями, що його викривають, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 та обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а його умисні дії, що виразилися у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, підлягають кваліфікації за ст. 395 КК України.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України підсудному вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення злочину невеликої тяжкості у сфері профілактики більш тяжких злочинів і виховної діяльності, рецидив якого згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання. Також суд приймає до уваги особистість схильного до девіантної поведінки підсудного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак зробив спроби створити сім`ю та отримувати дохід з законних джерел, займаючись суспільно-корисною працею. За повного визнання підсудним своєї вини до пом`якшуючої покарання обставини суд згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, його віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, майнового і сімейного стану, обставин, які як пом`якшують, так і обтяжують покарання, суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне для попередження нових злочинів призначити арешт, визначивши достатній для його виправлення строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута.

Крім того, будучи звільненим від відбування частини строку позбавлення волі умовно-достроково, ОСОБА_4 вчинив новий злочин до закінчення строку покарання, частина якого залишилася не відбутою, на підставі чого суд вважає достатнім на виконання ч. 4 ст. 81 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком відповідно до ст. 71 КК України з дотриманням правил ст. 72 цього Кодексу про переведення покарання одного виду в інший.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені передбаченого за ст. 395 КК України порушення правил адміністративного нагляду, призначивши у виді покарання три місяці арешту, до яких згідно з ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від шостого жовтня 2011 року з переведенням менш суворого арешту в більш суворе позбавлення волі з розрахунку відповідно до п. 1 «а» ч. 1 ст. 72 КК України день за день, та остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків 11 місяців позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання з фактичним затриманням.

ОСОБА_4 продовжити виконувати особисте зобов`язання в обсязі покладених на нього обов`язків слідчим суддею до набрання вироком законної сили, залишивши застосований запобіжний захід без змін під контролем прокурора за його здійсненням.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку після його проголошення вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий