АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 11-а 317 2008 р. Головуючий у суді
І інстанції Щенюченко С.В.

Категорія: ст. 289 ч.2 КК Доповідач у суді
ІІ інстанції Петрова І.М.

13 травня 2008 року Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області
у складі :

головуючого - судді Поступайло
Н.І.,

суддів Петрової І.М., Олексієнко І.С.,

за участю прокурора Поліщука С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомиргородського районного
суду Кіровоградської області від 06.02.2008 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та мешканця с. Листопадове, Новомиргородського району
Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна
середня, неодруженого, не працюючого, який мешкає АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 16.12.2003 року Новомиргородським районним судом за ч.3
ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки,
із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з
іспитовим строком на 1 рік;

- 21.09.2004 року Новомиргородським районним судом за ч.3
ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6
місяців, за постановою Дубенського міськрайонного суду від 02.08.2007 року
звільнений умовного-достроково на 6 місяців 9 днів.

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 (п'яти) років
позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.5 ст.107
КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового приєднання не
відбутої частини покарання, призначеного за вироком Новомиргородського
районного суду Кіровоградської області від 21.09.2004 року у виді 1 (одного)
місяця позбавлення волі і призначено до відбування 5 (п'ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі без
конфіскації майна.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженку м. Бендери, республіки Молдова, особи без громадянства,
українки, з повною загальною середньою освітою, заміжню, що має на утриманні 2-
неповнолітніх дітей 1994 і 1997 років народження, непрацюючу, раніше не судиму,
яка мешкає АДРЕСА_2.

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК
України до 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна, із
застосуванням ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим
строком на 2 (два) роки.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними у тому, що 03.11.2007 року близько 21 год.,
ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_2 групою осіб, за пропозицією
засудженого, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, протиправно проникли на територію домоволодіння
потерпілого ОСОБА_3, яке розташоване по АДРЕСА_3, звідки викотили автомобіль
ВАЗ-2102 державний номер НОМЕР_1 вартістю 7928,50 грн., завели його і поїхали
по селу Листопадове. Оскільки особа, якій ОСОБА_1 доручив керувати транспортним
засобом та щодо якої у порушенні кримінальної справи було відмовлено, допустила
наїзд на залізобетонний стовп та пошкодження транспортного засобу, підсудні
залишили автомобіль на території домоволодіння потерпілого і з місця події
зникли.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок
Новомиргородського районного суду Кіровоградської області, посилаючись на те,
що суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги його щире
каяття, визнання вини та призначив йому надто суворе покарання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1, який
підтримав апеляцію, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що задоволенню вона не підлягає виходячи з наступного.

На підставі достовірних і
узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що
не оспорювали у судовому засіданні самі засуджені, через що докази досліджувались
у відповідності до ч.3 ст. 299 КПК України. З метою встановлення чи правильно
розуміють підсудні та інші учасники судового розгляду такий порядок дослідження
доказів по справі,чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх
позиції судом роз'яснено всім учасникам положення ст. 299 КПК України, а
також і те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини справи та розмір цивільного позову у апеляційному порядку.
На дослідження доказів у порядку передбаченому ч.3 ст.299 КПК України підсудні
погодились добровільно після роз'яснення їм наслідків застосування цієї статті,
що відображено у протоколі судового засідання від 06.02.2008 року (а.с.135).

Призначаючи міру покарання засудженим, суд першої
інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ними
злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особи засуджених, а саме: ОСОБА_1
будучи раніше неодноразово засудженим, в період не відбутої частини покарання
за попереднім вироком суду вчинив новий злочин; щодо ОСОБА_2, то вона
притягується до кримінальної відповідальності вперше, характеризується
негативно, має на утриманні 2-х малолітніх дітей.

З урахуванням викладених
обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив
засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 покарання у межах санкції статті, яке є
необхідним та достатнім для їх виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 06.02.2008 року - без зміни.

Судді: