Номер провадження: 11-кп/785/609/15
Номер справи місцевого суду: 495/6722/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак, Запорізької області, громадянин України, українець, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, -

встановив:
ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого скоєне за таких обставин.

26.06.2014 року близько 23:00 години ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок чого виникла між ними сварка, обвинувачений умисно наніс один кулаком правої руки у нижню ліву бокову (передньо-бокову) поверхню грудної клітини ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження від якого потерпілий ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:00 годині помер в Білгород-Дністровській міській лікарні.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №136 від 31.07.2014 при дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлено одне тілесне ушкодження, у вигляді закритої травми живота в м`яких тканинах лівої бокової поверхні грудної клітини як місце прикладання травмуючої сили, відповідно розташуванню селезінці. Наявність закритої травми живота у вигляді травматичного розриву селезінки є наслідком травмуючої дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує характер тілесного ушкодження та розміри синця (6x6см) в області лівої передньо-бокової поверхні грудної клітини, такими властивостями володіє кулак. Дане тілесне ушкодження могло бути заподіяно за 4 дня до смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з заподіяними йому тілесним ушкодженням - закритою травмою живота у вигляді розриву селезінки, яка згідно з п. 2.1.2 «Правил судово-медичного значення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції відносно нього скасувати в повному обсязі, як незаконний та закрити провадження по справі відносно нього, так він себе винним не вважає та вказує, що дійсно у нього була сутичка з потерпілим 26.06.2014 року приблизно о 23:00 годині, після якої потерпілий себе почував добре та не потребував сторонньої допомоги. Вказує на те, що смерть потерпілого є нещасним випадком, оскільки він мав хронічні захворювання, зокрема і цироз печінки.

В своїй зміненій апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити і зазначає, що він раніше не в повному обсязі розумів пред`явлене йому обвинувачення, внаслідок чого визнавав вину свою не в повному обсязі. Вказує, що вину свою визнає в повному обсязі, оскільки розуміє, що від його удару, завданому потерпілому, настала смерть останнього. Хоч він і не мав наміру спричиняти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, однак його удар, який для нього є невеликої тяжкості, виявився для потерпілого фатальним, оскільки той мав низку важких хронічних захворювань. Щиро кається у вчиненому. Просить вирок суду змінити в частині призначеного судом покарання, пом`якшити призначене йому покарання, врахувавши повне визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, відшкодування потерпілій моральної шкоди і те, що потерпіла до нього претензій немає, його позитивні характеристики, відсутність судимостей, що він має на утриманні бабусю похилого віку, яка потребує його допомоги, а також просить врахувати, що він з потерпілим мав дружні стосунки, а вчиненню злочину сприяла віктимна поведінку самого потерпілого, який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, ображав його дівчину, на зауваження не реагував, відсутність у нього умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому та наявність важких хронічних захворювань у потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним, просить його змінити з ст. 121 ч.2КК України на ст. 128 КК України як причинення тяжкого тілесного ушкодження по необережності. Вказує, що її підзахисний, як з початку досудового слідства, так в процесі судового слідства стверджував, що не мав наміру навмисно причинити тяжке тілесне ушкодження потерпілому, що призвело до смерті останнього, що підтверджується матеріалами провадження та показами свідків.

В апеляційному суді обвинувачений просив залишити апеляційну скаргу адвоката без розгляду, оскільки він змінив свої апеляційні вимоги, у нього зараз інший адвокат, який представляє його інтереси.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали доводи зміненої апеляційної скарги обвинуваченого, просять врахувати всі зазначені в апеляційній скарзі доводи і пом`якшити призначене судом покарання, застосувавши вимоги ст. 69 і 75 КК України; пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка просила пом`якшити покарання обвинуваченому і не позбавляти його волі; виступ прокурора, який вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити її частково, а вирок суду змінити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Так, вина обвинуваченого у вчинені ним інкримінованого йому злочину, крім повного визнання ним самим своєї вини в ході розгляду справи апеляційним судом, знайшла повне підтвердження матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції в повному об`ємі і ніким із учасників судового провадження не оспорюється. Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, апеляційним судом не виявлено.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ст.121 ч. 2 КК України, оскільки він дійсно вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , що спричинило смерть потерпілого, що також ніким із учасників судового провадження не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Проте суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 не в повній мірі виконав вказані вимоги закону, а втому в цій частині вирок підлягає зміні в зв`язку з такими обставинами.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому, апеляційний суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини в повній мірі, його відношення до вчиненого, що він не бажав настання таких тяжких наслідків, наніс удар внаслідок віктимної поведінки самого потерпілого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння і поводився з дівчиною обвинуваченого, на зауваження не реагував.

Також апеляційний суд враховує ту обставину, що між потерпілим і обвинуваченим були дружні стосунки, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями потерпілої, умислу у обвинуваченого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не було. ОСОБА_8 наніс один удар потерпілому невеликої сили, який з урахуванням важких хронічних захворювань (цироз печінки та хвороба селезінки), які були у потерпілого внаслідок хронічного зловживання алкоголем, потягли за собою настання тяжких наслідків.

Вказане підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 136 (а.с. 47) та поясненнями експерта ОСОБА_12 , допитаного апеляційним судом про те, що удар був не сильним, оскільки від нього утворилася підкапсульна гематома і він міг самостійно пересуватися і вчиняти целенаправлені дії від кількох днів до кількох тижнів. При своєчасному зверненні за медичною допомогою життя потерпілого було б збережено. Від більш сильного удару відразу проходить одномоментний розрив капсули та тканей селезінки і без надання швидкої допомоги смерть може настати в лічені години від гострої крововтрати. Також експерт зазначив, що на стан потерпілого і його селезінки незадовільно впливала люба хронічна інтоксикація, у тому числі і алкогольна.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що обвинувачений просив у потерпілого вибачення і цікавився про його стан здоров`я, пропонував відвезти до лікарні, але потерпілий повідомив, що почувається добре, ніяких скарг на стан здоров`я не висловлював. Вказане підтвердила в суді і потерпіла,яка просила апеляційний суд не позбавляти обвинуваченого волі і не карати його суворо, оскільки смерть її брата є наслідком збігу обставин. Також зазначила, що обвинувачений добровільно їй відшкодував всі витрати на поховання брата, пам`ятник та інше і вона до нього не має жодних претензій.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим, каяття визнається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявлені жалю з приводу вичиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Апеляційний суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він своєю поведінкою довів своє щире каяття у вчиненому, що підтверджується вказаним вище, матеріалами справи, дослідженими судом та поясненнями потерпілої.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися із висновком місцевого суду щодо задовільної характеристики обвинуваченого, оскільки з матеріалів справи вбачається, що він характеризується виключно позитивно та враховує те, що ОСОБА_8 не судимий, має на утриманні бабусю-інваліда похилого віку, активно сприяв розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, потерпіла наполягає на призначенні обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення його волі. (а.с. 85-91)

Таким чином, апеляційним судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: повне визнання ним самим своєї вини у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, його щире каяття, повне відшкодування потерпілій добровільно шкоди, раніше не судимий, має на утриманні бабусю-інваліда похилого віку, яка потребує його нагляду, активно сприяв розкриттю злочину, його молодий вік, позицію потерпілої, яка наполягає на призначенні обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення його волі.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за якою він обвинувачується.

Сукупність зазначених вище обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, надає можливість застосувати вимоги ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 .

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним змінену апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України. Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог в частині застосування при призначенні покарання вимог ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

п о с т а н о в и в:
Змінену апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4