ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6

суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8.,

ознайомившись з касаційною скаргою потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_1 на вирок Володимир-Волинського міського Волинської області від 17 червня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_2,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни вищезазначеною ухвалою апеляційного суду, засуджено

ОСОБА_2, 1984 р.н., уродженця та мешканця АДРЕСА_1., не судимого, громадянина України,

- за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України на 6 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 солідарно з засудженими вироком Володимир-Волинського міського Волинської області від 17 червня 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_1 397 973,75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_2 в грудні 2012 року погодився на пропозицію ОСОБА_3 за винагороду в сумі 3 000 доларів США організувати та вчинити підпал належного ОСОБА_1 автомобіля «Тойота Секвоя», для чого залучив до групи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з якими 11.01.13 о 4:11 біля буд. АДРЕСА_2 вони облили вказаний автомобіль бензином та підпалили, спричинивши потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 397 973,75 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2014 року вирок місцевого суду змінено в частині призначеного ОСОБА_2 покарання, постановлено вважати його засудженим за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України на 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку з покладенням обов'язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У касаційній скарзі потерпілий та цивільний позивач, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок м'якості та неправильне вирішення цивільного позову, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити вирок суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи про м'якість призначеного засудженому покарання необґрунтовані.

Призначаючи покарання суд дотримався загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, оскільки врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який не судимий, характеризується позитивно, щиро покаявся, частково відшкодував завдану шкоду, є інвалідом третьої групи та має на утриманні малолітню дитину.

Переглядаючи справу апеляційний суд додатково врахував обставини, що виникли після ухвалення вироку, зокрема участь засудженого в АТО на сході України у батальйоні «Азов» що у сукупності з наведеним вище дало підстави для пом'якшення призначеного засудженому покарання зі звільненням від його відбування.

Обґрунтував суд і розмір відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому.

В касаційній скарзі потерпілий не наводить переконливих даних, які б спростували вищезазначені висновки судів.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає.

Зважаючи на зазначене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_1 на вирок Володимир-Волинського міського Волинської області від 17 червня 2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 жовтня 2014 року стосовно ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8