Єдиний унікальний номер 722/121/15-к
Номер провадження 1-кп/722/11/15
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту та кримінального провадження прокуророві

24 лютого 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження №0000620 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІ групи, розлученого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2015 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області від прокуратури Сокирянського району надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000620 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч. 1 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, підписана прокурором прокуратури Сокирянського району ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28.01.2015 року.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в липні 2014 року на межі своєї земельної ділянки, що в с.Вашківці Сокирянського району, виявив кущ дикорослої рослини коноплі. В подальшому ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обірвав листя з даної рослини коноплі, чим здійснив незаконне придбання, приніс до власного помешкання, що розташоване в АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив та помістив до скляної банки, чим здійснив незаконне виготовлення, та зберігав дану речовину до 19.12.2014 року, яка згідно висновку експерта №629-Х від 31.12.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 9,407 грама, з метою в подальшому використати для власних потреб.

19.12.2014 року о 12 год. 30 хв., працівниками міліції під час огляду будинку ОСОБА_4 на пічці було виявлено та вилучено скляну банку, в якій містився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Згідно вищевказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Крім цього, згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 погодився понести покарання за ст.309 ч.1 КК України, у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення підготовчого судового засідання просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 28.01.2015 року.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив суд відмовити в затвердженні угоди, оскільки її умови суперечать вимогам КК України, та призначити судовий розгляд кримінального провадження.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.309 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь якого насильства, примусу чи погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, вивчивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у її затвердженні.

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Враховуючи положення ч.3 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди суперечать вимогам Кримінального Кодексу України.

Так, з умов угоди вбачається, що сторони узгодили призначення ОСОБА_4 покарання у виді 2 років обмеження волі.

З копії довідки, серія АВ №0065740 від 30.05.2013 року встановлено, що ОСОБА_4 визнаний інвалідом ІІ групи з 30.05.2013 року і по 30.05.2015 року.

Ч.3 ст. 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Таким чином, укладена між сторонами кримінального провадження угода про визнання винуватості в частині покарання обвинуваченого, яке узгоджене сторонами, суперечить вимогам КК України, тобто інтересам суспільства.

П.2 ч.7 ст.474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються в загальному порядку.

Таким чином, суд вбачає за доцільне відмовити в затвердженні вищезазначеної угоди.

Оскільки угоду між сторонами про визнання винуватості укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт з наданими прокурором в судовому засіданні матеріалами кримінальне провадження підлягають поверненню прокурору Сокирянського району, для його продовження.

Керуючись ст.ст. 314, 474 ч.7 п.2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, підписаної прокурором прокуратури Сокирянського району ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28.01.2015 року - відмовити.

Обвинувальний акт разом з наданими прокурором в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження №0000620 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, повернути прокуророві Сокирянського району Чернівецької області, для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню в апеляційному і касаційному порядку не підлягає.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_1