АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-1029 Головуючий у 1-й інстанції ЗАЦЕРКЛЯНИЙ Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Павленка В. П.

суддів : Бурди К. І., Куліша В. М.

при секретарі Гончаренко Н. В.

з участю прокурора Гринь Н. Г.

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією помічника прокурора Кобеляцького району з внесеними до неї доповненнями на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець м. Кобеляки Полтавської області, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше судимий : 12.06.2009 р. Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробування та іспитовим строком на два роки, -

засуджений за ч.І ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки позбавлення волі;

зач. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підстав ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково було приєднано покарання за вироком Кобеляцького районного суд Полтавської області від 12 червня 2009 року, і, остаточно, ОСОБА_3 було призначено покарання у вигляді 4 років б місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 було залишено без розгляду з наданням останньому права на вирішення цього позову в порядку цивільного судочинства.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_3 був визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів за таких обставин.

1 грудня 2009 року близько 20 години підсудний ОСОБА_3 на вулиці села Іванівка Кобеляцького району стояв і розмовляв зі своєю знайомою ОСОБА_5 Під час розмови до них підійшов брат останньої ОСОБА_4 На ґрунті неприязних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ними виникла сварка, в ході якої підсудний ОСОБА_3 умисно наніс один удар автомобільним насосом в лівий бік голови ОСОБА_4, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Крім того, в ніч на 13 лютого 2010 року підсудний ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні бази відпочинку, розташованої неподалік від м. Кобеляки Полтавської області, з однієї із кімнат, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон «Нокіа-6300», чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 600 грн.

В апеляції прокурор зазначає, що при визначенні покарання суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину і призначив ОСОБА_3 покарання, яке не відповідає вимогам ст. 65 КК України через м'якість.

В доповненнях до апеляції від 28 липня 2010 року помічник прокурора посилається також на безпідставне застосування ст. 69 КК України, а також просить виключити з вироку вказівку про врахування обтяжуючої відповідальність засудженого обставини - рецидив злочину.

Просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, остаточно, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В запереченнях на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_3 просить апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Посилається на те, що суд правильно врахував ряд пом'якшуючих його

з

відповідальність обставин і призначив йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляції і просив вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 за сукупністю вчинених ним злочинів покарання у вигляді 5 років, а на підставі ст. 71 КК України, остаточно, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, засудженого ОСОБА_3, який посилаючись на неповноту досудового судового слідства просив вирок суду скасувати, а справу направити на додаткове розслідування, або зашити вирок без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, провівши часткове судове слідство, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи і обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 та ч.2 ст. 185 КК України. Висновки суду ґрунтуються на перевірених в судовому засіданні та детально викладених у вироку доказах, яким суд дав правильну оцінку.

Винність ОСОБА_3 підтверджена його власними зізнаннями, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 заподіяв саме він. Будучи допитаним під час досудового слідства та в суді, ОСОБА_3 стверджував, що бачив лише що потерпілий ОСОБА_4 біг до нього, проте не стверджував, що останній намагався його ударити чи заподіяв йому якість тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового та судового слідства пояснював, що він підійшов до ОСОБА_3, якого до цього не знав, лише щоб забрати ОСОБА_7 С, говорив останньому щоб той ішов додому. Потім відчув удар по голові, від якого упав на землю і втратив свідомість.

Під час відтворення обстановки та обставин події злочину з участю потерпілого ОСОБА_4 останній розповів і показав на місці за яких обставин ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження^ а. с.

Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7 М, вбачається, що він підійшов до автомобіля, в якому сиділа ОСОБА_5 та ОСОБА_3, якого він раніше не знав. Він не виключає, що можливо він і повів себе грубо, оскільки запитав у них про свою дружину. Після цього ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та ударив його кулаком в обличчя, після чого він упав. Що було далі він не знає.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що її брат ОСОБА_4 підійшов до автомобіля, щоб забрати ОСОБА_7, а ОСОБА_3 ударив його насосом по

голові, від чого її брат упав.

За висновками судово-медичних експертиз у потерпілого ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забою головного мозку тяжкого ступеню з утворенням внутрішньо-мозкової гематоми правої скроневої долі, травматичного субарахноїдального крововиливу,

гематоми в лівій скронево-потилично-тімяній ділянці голови, ангіопатії сітківки по змішаному типу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Показання потерпілого ОСОБА_4 під час відтворення обстановки та обставин події злочину відповідають даним судово-медичної експертизи ( а.с. 36 - 37, 61, 65 - 67 )

З наведених доказів вбачається, що нападу на ОСОБА_3 з боку потерпілого ОСОБА_4 не було, а тому його твердження під час розгляду справи в апеляційному суді про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 він заподіяв обороняючись від нападу останнього, є безпідставними.

Крім того, з наведених вище підстав засуджений ОСОБА_3 вирок в апеляційному порядку не оскаржував, а у запереченнях не апеляцію прокурора з вироком погодився і просив залишити його без змін.

Висновок суду в частині доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки мобільного телефону підтверджено явкою з повинною, його зізнаннями та іншими наведеними у вирок доказами і в апеляції не

оскаржується.

При визначенні міри покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд правильно врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують покарання, зокрема, його явку з повинною та сприяння у розкритті злочину. Призначене за цією статтею покарання відповідає вчиненому та даним про особу винного. Доводи апеляції прокурора у цій частині є непереконливими, а тому не заслуговують на увагу.

Разом з тим, призначаючи на підставі ст. 69 КК України засудженому ОСОБА_3 покарання більш м'яке, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, суд не врахував тяжкість вчиненого злочину, того що засуджений вину визнав частково, злочин вчинив в період іспитового строку встановленого за попереднім вироком, заподіяну потерпілому матеріальну та моральну шкоду не відшкодував.

Не відповідає вимогам ч. 4 ст. 67 КК України і посилання у вироку суду на обтяжуючу відповідальність обставину - рецидив злочину, оскільки вона врахована при кваліфікації злочину зач. 2 ст. 185 КК України.

Посилання в апеляції прокурора про безпідставність застосування ст. 69 КК України та невідповідність вимогам закону посилання у вироку на обтяжуючу покарання обставину «рецидив злочину» є обґрунтованими, а тому

заслуговують на увагу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323, 324, 366, 378 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

Засудила:

Апеляцію помічника прокурора Кобеляцького району задовольнити частково.

Вирок Кобеляцького районного суду від 17 травня 2010 року в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 (п'яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_3 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2009 року і, остаточно, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 ( п'яти ) років 6 місяців

позбавлення волі.

З мотивувальної частини вироку виключити вказівку суду про визнання рецидиву злочину, обставиною, що обтяжує покарання засудженого ОСОБА_3

В іншій частині вирок Кобеляцького районного суду від 17 травня 2010 року відносно ОСОБА_3 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розі ляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Полтавської області : засудженим - у місячний строк з моменту вручення йому копії вироку, іншими учасниками процесу - у той же строк з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10