АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/336/2012
Номер провадження 11/1690/336/2012Головуючий у 1-й інстанції Каліновська
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 365 ч. 2 КК Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Гавриша В.М.

суддів Бурда К.І., Денисенко Л.М.

за участю прокурора Гриня Н.Г.

потерпілого ОСОБА_2

представника

потерпілого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ОСОБА_5

засуджених ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями старшого помічника прокурора м. Кременчука, захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 грудня 2011 року,-

В с т а н о в и л а:

Згідно з цим вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,-

засуджено:

- за ч.2 ст. 365 КК України на 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах повязані із здійсненням функцій представника влади на 3 роки.

На підставі ст.54 КК України засудженого ОСОБА_6 позбавлено спеціального звання - сержант міліції.

Одночасно з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою світою, працюючого СП ТОВ « Нібулон » оператором автомобілерозвантажувача, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст. 365 КК України на 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах повязані з здійсненням функцій представника влади на 3 роки.

На підставі ст.54 КК України позбавлено засудженого ОСОБА_7 спеціального звання старший сержант міліції.

Одночасно судом з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що перебуваючи на посаді інспектора патрульної служби-кінолога 1-го БПС КМУ ГУМВС України в Полтавській області та маючи спеціальне звання сержанта міліції спільно зі старшим сержантом міліції ОСОБА_7, який займав посаду інспектора патрульної служби 2-го БПС КМУ ГУМВС України в Полтавській області вчинили перевищення влади, яке супроводжувалось насильством, застосуванням болісних прийомів, чим умисно заподіяли тілесні ушкодження та образили особисту гідність потерпілого ОСОБА_2 за наступних обставин.

20 червня 2008 року ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 патрулюючи маршрутом вздовж вул. Київської в м. Кременчуці, близько 23 год. 30 хв. підійшли до зупинки громадського транспорту «Автопарк», розташованої біля магазину « Сударь », де на спинці лавки зупинки сиділи потерпілий ОСОБА_2 з громадянином ОСОБА_8 та голосно розмовляли, що і привернуло увагу патрулюючих.

Підійшовши до них, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, наказали потерпілому ОСОБА_2 і ОСОБА_8 представитись та предявити документи, які посвідчують їх особу, а поскільки ОСОБА_2 документів при собі не мав, тому попросив працівників міліції зачекати, доки не повернеться з магазину « Сударь » його дружина, яка підтвердить його особу.

Одночасно потерпілий ОСОБА_2 запропонував сходити додому на вулицю 60 років Жовтня,65, принести та надати свій особистий паспорт.

Однак, засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в порушення вимог п. 5 ст. 11 Закону України « Про міліцію », маючи реальну можливість встановити на місті особистість ОСОБА_2, хибно розцінюючи його прохання як непокору працівникам міліції, наказали потерпілому витягнути руки вперед, розуміючи, що ОСОБА_2 ніяких правопорушень не вчиняв, з метою безпідставної доставки до приміщення Автозаводського відділу міліції м. Кременчука, спільно і узгоджено стали заламувати йому руки за спину, при цьому ОСОБА_7 заламував потерпілому ліву руку, а засуджений ОСОБА_6 заламав праву руку.

Вважаючи дії працівників міліції неправомірними і такими, що принижують гідність особи, потерпілий ОСОБА_2 почав опиратися на що засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в порушення положень ст. 14 Закону України « Про міліцію », якою регламентовано підстави застосування спецзасобів, без відповідного попередження, перевищуючи свої службові повноваження, умисно та явно виходячи за межі наданих їм повноважень, заламавши йому руки за спину, вдягли наручники в області кисті, які відразу ж почали у викрученому стані піднімати їх до гори для заподіяння болісних відчуттів потерпілому, після чого у присутності ОСОБА_8 стали наносити останньому численні удари як ногами (колінами), так і гумовими кийками в область голови, тулуба та рук, а ОСОБА_6 крім вищезазначених ударів, наніс ОСОБА_2 удар гумовим кийком в область правого плеча.

В результаті незаконних дій працівників міліції, потерпілому ОСОБА_2 були умисно спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забій мяких тканин потиличної області, садна голови та обличчя, які кваліфікуються в сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя.

Крім того, в результаті незаконних дій з боку ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правого плеча з пошкодженням променевого нерва, забоєм мяких тканин нижньої третини правого плеча, розповсюдженим набряком та крововиливом від нижньої третини плеча до променевого суглобу, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критеріях тривалого розладу здоровя та стійкої втрати загальної працездатності до 1/3.

Не погоджуючись з вироком суду, помічником прокурором м. Кременчука подана апеляція, в якій не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засуджених, ставиться питання про скасування вироку районного суду, в наслідок мякості призначеного покарання та постановлення нового вироку, яким прокурор просить призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 365 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням їх права займати будь-які посади в правоохоронних органах, повязані із здійсненням функцій представника влади строком на 3 роки, а відповідно до ст. 54 КК України, позбавити спеціального звання ОСОБА_7 старшого сержанта міліції, а ОСОБА_6- сержанта міліції.

В апеляції захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука змінити та призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повній мірі взяті до уваги показання засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7, свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 щодо неправомірної поведінки самого потерпілого, який, знаходячись в стані алкогольного спяніння, до затримання розмахував руками, нецензурно висловлювався на адресу працівників міліції, чинив їм опір, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 тому, згідно висновків службового розслідування, у діях останнього не встановлено факту перевищені службові повноваження.

Крім того захисник вважає, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 працює, має на утриманні малолітню дитину, дружину, яка перебуває в декретній відпустці та частково відшкодував моральну шкоду потерпілому, а тому захисник ОСОБА_4 вважає, що по справі є законні підстави для застосування ст.75 КК України.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку районного суду відносно нього та закриття кримінальної справи в звязку з відсутністю в його діях складу злочину.

В своїй скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що всі дії вчинені до потерпілого ОСОБА_2, який перебував в стані алкогольного спяніння, були законними, не виходили за межі наданих йому повноважень, були направлені на припинення правопорушення, що підтвердили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11

Одночасно ОСОБА_7 вважає та звертає увагу суду на те, що ним особисто тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2 завдані не були, висновки суду ґрунтуються на суперечливих показаннях свідків і потерпілого, відсутність на ОСОБА_2 протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення свідчить лише про недоліки в роботі інших працівників міліції в компетенції, яких було складення протоколу, а тому стягнення з нього на користь потерпілого 15 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Гриня Н.Г., який підтримав подану апеляцію та заперечив проти інших апеляцій, вислухавши захисника ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_6, які заперечували проти апеляції прокурора і просили помякшити останньому покарання, застосувавши ст. 75 КК України, вислухавши засудженого ОСОБА_7 і в його інтересах захисника ОСОБА_5, які підтримали подану апеляцію, просили скасувати вирок, закрити відносно ОСОБА_7 провадження по справі в звязку з відсутністю в його діях складу злочину та заперечували проти апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляцій та дослідивши матеріали справи, колегія суддів не знаходить підстав до їх задоволення, виходячи з наступного.

Органами досудового слідства достовірно і обєктивно встановлено факт безпідставного затримання 20 червня 2008 року близько 20 год.30 хв. на вул. Київській в м. Кременчуці громадянина ОСОБА_2 в присутності громадян ОСОБА_8 і ОСОБА_12 працівниками міліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які, маючи реальну та очевидну можливість встановити особу потерпілого, хибно розуміючи його поведінку, за відсутності законних підстав і відповідного попередження, перевищуючи свої повноваження та явно виходячи за їх межі, шляхом заламування рук потерпілого за спину, нанесення ударів ногами та гумовими кийками, викручування кистей його рук, стали застосовувати до нього насильство, потім застосували спеціальні засоби ( кайданки та гумові кийки ).

Досудовим слідством також достовірно встановлено, що внаслідок умисних і протиправних та насильницьких дій засуджених, які вочевидь не викликалися необхідністю і вчинялися ними узгоджено та спільно громадянину ОСОБА_2 були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

З приводу цих подій, які відбулися ще у 2008 році, учасники конфлікту потерпілий ОСОБА_2 та громадянин ОСОБА_8 з самого початку, на протязі проведення досудового слідства, додаткового розслідування, неодноразового проведення судових засідань давали послідовні та стабільні показання.

Свої показання, які аналогічні за змістом, потерпілий ОСОБА_2 підтвердив при проведення очних ставок з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, ретельно перевірені зібрані по справі докази, в тому числі і показання потерпілого ОСОБА_2, свідків-очевидців цієї події ОСОБА_8, ОСОБА_12 та обгрунтовано зазначені показання визнані достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та з сукупністю інших доказів по справі.

/ т. 5 а. с. 255, 256 257 /

Показання потерпілого ОСОБА_2 щодо обстановки та обставин вчинення відносно злочинних дій, механізму отримання тілесних ушкоджень внаслідок протиправного і необґрунтованого застосування до нього насильства з боку засуджених, в порядку ст. 194 КПК України, перевірялися органами досудового слідства.

/ т. 2 а. с. 1 24 /

Зазначена слідча дія проведена у відповідності до вимог чинного законодавства повно, всебічно та обєктивно і за наслідками її проведення, призначена додаткова комісійна судово-медична експертиза.

Відповідно до підсумків додаткової комісійної судово - медичної експертизи показання ОСОБА_2 стосовно механізму отримання тілесних ушкоджень, в тому числі закритого перелому правого плеча з забоєм мяких тканин з пошкодженням променевого нерва, закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забою мяких тканин потиличної області, з судово-медичної точки зору є обґрунтованими, тобто є достовірними і відповідають дійсності.

/ т. 2 а. с. 26 - 33 /

Свої показання потерпілий підтвердив при проведенні очних ставок з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З метою обєктивного, повного та всебічного встановлення обставин справи, аналогічні слідчі дії були проведені з засудженими та з участю завідуючої відділом комісійних експертиз Полтавського обласного бюро судово-медичних експертиз, кандидатом медичних наук ОСОБА_13, однак ОСОБА_6 не вказав механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7 не пояснив механізму утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_2

/ т. 2 а. с. 35 - 69, 70 77, 79 100, 101 108 /

Давши належний аналіз переліченим доказам, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про достовірність показань потерпілого та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_12, а також вірно та критично віднісся до показань самих засуджених, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11, що належним чином мотивував у вироку.

Вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також стверджується висновками судово-медичної експертизи, комісійної судово-медичної експертизи, висновки яких щодо механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2, часу і обставин їх отримання, а також їх тяжкості не суперечать показанням потерпілого та висновкам додаткової комісійної судово-медичної експертизи.

Доречним буде також зазначити, що потерпілий ОСОБА_2 раніше до будь якої відповідальності не притягувався, одружений, має вищу інженерну освіту, постійно з 2003 року працює в Кременчуцькому районному нафтопровідному управлінні, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на будь яких обліках з приводу зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів не перебував і не перебуває.

/ т. 3 а. с. 212 225 /

Аналогічним чином характеризується і свідок ОСОБА_8, який раніше до будь-якої відповідальності не притягувався, має вищу освіту, одружений, та працює на підприємстві « Ампер » комерційним директором.

Твердження засуджених та їх захисників в тому, що судом безпідставно неврахована протиправна поведінка самого потерпілого та його стан алкогольного спяніння, не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності.

При проведенні досудового слідства та в суді, ретельно засовувалися питання щодо підстав до затримання ОСОБА_2, його стан та причетність до виявлених у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.

/ т. 1 а.с. 49 /

Із наявного у справі ОСОБА_2 № 971 вбачається, що до судово-медичного експерта ОСОБА_6 звернувся лише 26.06.2008 року, тобто через 6 днів після подій повязаної з незаконним затриманням ОСОБА_2

В анамнестичній частині акту від 26.06.1006 року зазначено, що зі слів ОСОБА_6 невідомий громадянин під час затримання 20.06.2006 року наніс удар кулаком в область грудей.

Такі пояснення засудженого не відповідають дійсності, оскільки з 21.06.2006 року було офіційне звернення матері потерпілого ОСОБА_14 до прокурора м. Кременчука щодо вчинення відносно її сина злочину ОСОБА_6 та в цей же день дружини потерпілого ОСОБА_15 до начальнику служби внутрішньої безпеки ГУМВС України в Полтавській області та з цього приводу він був опитаний 21.06.2006 року.

Більше того, згідно згаданого ОСОБА_15 № 971 будь-яких тілесних ушкоджень в області грудей засудженого ОСОБА_6 судово-медичним експертом не виявлено.

/ т. 1 а. с. 9 15, 61 /

Нарешті постановою слідчого прокуратури м. Кременчука 25 січня 20011 року у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_2 за ст.ст. 342, 345 КК України відмовлено за відсутністю в його діях складу зазначених злочинів на підставі п.2 ст. 6 КПК України та вказана постанова ніким. В тому числі ОСОБА_6 не оскаржена.

/ т. 5 а. с. 42 43 /

Із змісту згаданої постанови від 25 січня 2011 року вбачається, що прийняте процесуальне рішення ґрунтується на ретельному аналізі подій, які відбулися 20.06.2006 року між потерпілим ОСОБА_2 та засудженими ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та висновки слідчого щодо прийнятого рішення належним чином аргументовані.

Не заслуговує на увагу і заява апелянтів про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, оскільки такий факт не підтверджений обєктивними доказами та спростовується довідкою № 6 000 від 21.06.2006 року Токсологічної лабораторії КМКЛ ШМД в тому, що в крові громадянина ОСОБА_2 спирт етиловий не виявлений.

/ т. 1 а. с. 93 /

Досудовим слідством та судом встановлено, що з цього приводу працівниками медичних установ висловлювалися лише припущення щодо наявності у потерпілого стану спяніння, які не знайшли обєктивного ствердження при проведенні досудового і судового слідства.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ст. 365 ч.2 КК України є вірним, ґрунтується на доказах, які зібрані у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, а тому апеляція засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Не підлягають до задоволення і апеляції прокурора та захисника засудженого ОСОБА_6, в яких ставиться питання про невідповідність призначеного судом покарання обом засудженим внаслідок його надмірної мякості та надмірної суворості.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави до задоволення і цих апеляцій, оскільки судом належним чином врахована тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засуджених, сімейний стан, їх характеристики і конкретна роль у вчиненому, ставлення до вчиненого, часткове визнання вини ОСОБА_6 та часткове відшкодування ним в добровільному порядку завданої моральної шкоди потерпілому.

Тобто, призначене судом покарання, за вчинення тяжкого злочину працівниками правоохоронного органу, відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення засуджених.

Підстав до зміни запобіжного заходу, обраного судом першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції старшого помічника прокурора м. Кременчука, засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 грудня 2011 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_16 ОСОБА_17