Справа № 645/8435/14-к
Провадження № 1-кс/645/697/15
У Х В А Л А
Іменем України

12 червня 2015 р. м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4
прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання,-
в с т а н о в и в:
10.06.2015 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання, в якій скаржник просить слідчого суддю зобов`язати слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 винести постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "е" ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, встановивши для цього десятиденний строк з моменту оголошення рішення по даній скарзі.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що у провадженні слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001650 від 08.05.2014 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року).

Вироком апеляційного суду Сумської області від 20.06.2002 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 22.10.2002 року, ОСОБА_4 засуджено за скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року).

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Балицький проти України» від 03.11.2011 року встановлені порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року в ході досудового слідства по кримінальній справі у відношенні ОСОБА_4 ..

Ухвалою Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2012 року вирок апеляційного суду Сумської області від 20.06.2002 року та ухвалу колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 22.10.2002 року у відношенні ОСОБА_4 скасовані, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

05.12.2013 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова залишеною без змін хвалою апеляційного суду Харківської області від 05.12.2013 року, кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 142, п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), направлено прокурору Харківської області для організації додаткового розслідування.

Заявник стверджує, що з часу надходження кримінальної справи до прокуратури Фрунзенського району м. Харкова з 10.02.2014 року, відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені в ЄРДР лише 08.05.2014 року.

Починаючи з 08.05.2014 року по теперішній час особа, яка вчинила злочин не встановлена, а ОСОБА_4 про підозру не повідомлено, запобіжний захід відносно нього не обраний, відповідно і будь-які дані про те, що ОСОБА_4 має відношення до вчиненого злочину відсутні.

З моменту направлення справи для проведення додаткового розслідування (з 10 лютого 2014 року) пройшов 1 рік, 3 місяці та 23 дні, а з моменту внесення відомостей до ЄРДР 1 рік та 25 днів, проте за увесь цей час ОСОБА_4 жодного разу не викликали для проведення слідчих дій.

Заявник наголосив, що 27 серпня 2014 року він звернувся до слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 9, ст. 220 КПК України станом на 29 вересня 2014 року адвокат ОСОБА_3 не отримував поштою ні копії постанови слідчого про відмову у задоволенні вказаного клопотання, ні копії постанови про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 ..

29.09.2014 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 в порядку ст. 303 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року скаргу захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області задоволено частково. Зобов`язано слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 розглянути клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у строк, передбачений ст. 220 КПК України. В іншій частині у задоволенні скарги відмовлено.

Заявник стверджує, що слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 не виконано ухвалу слідчого судді від 03.10.2014 року та не розглянуто у передбачений вимогами ст. 220 КПК України строк клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Лише 24.11.2014 року слідчим ОСОБА_6 направлено на адресу адвоката ОСОБА_3 повідомлення про те, що його клопотання розглянуто та прийнято рішення про відмову у його задоволенні, проте копію постанови про відмову у задоволенні клопотання направлено не було.

З матеріалів справи вбачається, що після неодноразових звернень з клопотаннями про направлення копії постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 12.01.2015 року, слідчим лише 05 травня 2015 року було направлено на адресу заявника його копію, про що свідчить штемпель відділення зв`язку на поштовому конверті, та вказану постанову заявник отримав лише 30 травня 2015 року.

У своїй постанові слідчий ОСОБА_6 вказав, що для вирішення питання про закриття кримінального провадження необхідно провести всі необхідні слідчі дії, зазначені у постанові суду про направлення справи на додаткове розслідування, однак у зв`язку з тим, що з моменту скоєння кримінального правопорушення минуло багато років, у короткий термін неможливо встановити місцезнаходження всіх свідків по кримінальному провадженню.

Заявник вважає, що слідчим допущено порушення вимог ч. 2 ст. 9, ст. 220 КПК України, та проявлена повна бездіяльність як під час розгляду заявленого клопотання, так і в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

З огляду на викладене, заявник повторно звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати слідчого винести постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "е" ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що за нормами діючого Кримінального процесуального кодексу України до компетенції слідчого судді не входить зобов`язання слідчого виносити постанови про закриття кримінальних проваджень, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу та додані до неї документи, вислухавши пояснення заявника, який наполягав на задоволенні скарги, та думку прокурора, який вважав, що у задоволенні скарги належить відмовити, вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального; 4) рішення прокурора про закриття кримінального; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

У своїй скарзі заявник, посилається на те, що в матеріалах кримінального провадження, які складаються з матеріалів кримінальної справи № 19980021, матеріалів справи № 1-2/2002, матеріалів Європейського суду з прав людини (заява № 12793/03 по справі «Балицький проти України»), матеріалів Судової палати по кримінальним справам ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5-1796 зпв 12, матеріалів судового розгляду справи № 2033/9934/12 Фрунзенського районного суду м. Харкова та апеляційного суду Харківської області, міститься достатньо доказів невинуватості ОСОБА_4 , підтверджених судовими рішеннями.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 113 КПК України, якою регламентовано поняття процесуальних строків, а також на положення ст. 114 КПК України, якою визначено право слідчого судді встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, заявник наполягав на зобов`язанні слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області винести постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, встановивши десятиденний строк з моменту оголошення рішення, прийнятого за результатами розгляду цієї скарги.

Положеннями ч. 2 ст. 9 КПК України визначений обов`язок слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини справи кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинувачуваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їх належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За нормами КПК України слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, приймати певні процесуальні рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, у тому числі про зобов`язання слідчого винести рішення про закриття кримінальної справи.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги заявника у повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до положень статті 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Керуючись статтями 303-309 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:
Скаргу захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 винести постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 142, п.п. "а", "е" ст. 93 КК України (в редакції 1960 року) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, із встановленням для цього десятиденного строку з моменту оголошення рішення по даній скарзі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1