Ухвала іменем україни 30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Указаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього майна.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 11 серпня 2014 року о 00 годині 05 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом в м. Ізмаїлі Одеської області на вул. Клушина біля будинку № 5 сів в автомобіль таксі марки "Daewoo Sens", державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, який належить ПП "Пантера", під керуванням водія ОСОБА_1 і попросив водія поїхати в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області. Рухаючись по автодорозі Ізмаїл-Озерне, під час зупинки автомобіля, ОСОБА_2 реалізуючи свій злочинний умисел напав на ОСОБА_1, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого, наніс удар ножем в тулуб, заподіявши ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Після чого незаконно заволодів транспортним засобом, керуючи яким, доїхав до с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, де його покинув. В результаті вчинених дій ОСОБА_2 пошкодив автомобіль, спричинивши власнику - потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 2375 грн.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_2 та доведеності вини зазначає, що суди не повною мірою врахували всі дані про особу винного та обставини, що пом'якшують покарання. Просить судові рішення змінити: виключити з вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та пом'якшити призначене ОСОБА_2 покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі потерпілого ОСОБА_1, дослідивши додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 289 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення та повинні братися до уваги обставини, які його пом'якшують і обтяжують.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З наданої копії вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, поряд із ступенем тяжкості вчиненого злочину, врахував особу винного та всі обставини, які відповідно до положень КК, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на призначення покарання. Зокрема, до обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом'якшують покарання ОСОБА_4, суд установив, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяного збитку; до обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання − вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, визначаючи покарання ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що у нього наявні кілька обставин, що пом'якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяного збитку, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, і врахував те, що ОСОБА_2 позитивно характеризується, має хороші досягнення у спорті та багато разів нагороджувався, його молодий вік, раніше не був судимий, взяв до уваги позицію потерпілого ОСОБА_3, який претензій до обвинуваченого немає, та визнав дані обставини виключними, призначив основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, застосувавши у відношенні ОСОБА_2 дію ч. 1 ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що потерпілим ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів, які свідчать про необхідність зміни судових рішень щодо ОСОБА_2 шляхом застосування вимог ст. 75 КК України та даних про допущення неправильного застосування кримінального закону чи істотне порушення кримінального процесуального, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому рішення суду першої інстанції про призначення покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_1 про виключення обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, то вони є необґрунтованими, так як засуджений ОСОБА_2 визнав дану обставину, яка узгоджується із положеннями ст. 67 КК України.

Крім того, аналогічні за змістом доводи потерпілого ОСОБА_1 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_2 були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який з наведенням мотивів спростування визнав їх неспроможними. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_9