Справа № 202/1714/15-к
№1-кп/0202/251/2015
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
26 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000004 від 22.01.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000004 від 22.01.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд призначити судовий розгляд обвинувального акту, про що не заперечував представник потерпілого ОСОБА_4 .
Захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання, яке було підтримане обвинуваченою ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на їх думку ані обвинувальний акт ані реєстр досудового розслідування не відповідає вимогам КПК.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.

Так, згідно ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Однак, наданий суду обвинувальний акт не містить викладення фактичних обставин злочину.
Зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 лише зводиться виключно до обвинувачення останньої у наданні ОСОБА_7 для огляду квартири АДРЕСА_1 та повідомленні інформації останньому щодо продажу вказаного нерухомого об`єкту, натомість як остання обвинувачується за ч.3 ст. 190 КК України, об`єктивна сторона якого, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, не розкрита. А саме: не зазначено яким чином, де, коли і в який спосіб, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила заволодіння чужим майном, з якими особами за попередньою змовою, та яким чином особисто обвинувачена з корисною метою заволоділа грошами ОСОБА_7 у розмірі 167 790 гривень та розпорядилась грошима на власний розсуд, що є на думку суду неконкретним обвинуваченням і порушенням права на захист обвинуваченої ОСОБА_6 .
В той час як слідує із обвинувального акту, що саме ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження, отримала від потерпілого ОСОБА_7 гроші у сумі 167 790 гривень, після чого з грошима з місця вчинення злочину зникла, та розпорядилась ними на власний розсуд.
В обвинувальному акті зазначається злочинний мотив ОСОБА_6 спочатку на отримання винагороди від ОСОБА_8 за продаж квартири (при цьому не зазначено розмір цієї винагороди), а потім на заволодіння чужим майном потерпілого. При цьому прокурором зазначено про єдиний злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , разом з тим при визначенні умислу ОСОБА_8 зазначається умисел у виді - придбання права на чуже майно.
Таким чином висновки, викладені в обвинувальному акті є суперечливими і неконкретними.
Вищевказане свідчить про істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченої та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

Крім того відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити дату та місце його складення та затвердження.

В супереч вказаним положенням обвинувальний акт не містить даних про конкретне місце складання обвинувального акту, а лише зазначено місто Дніпропетровськ.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження № 0000004 від 22.01.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України - повернути прокурору для його належного складання згідно вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1