Справа №483/2080/14-к 31.03.2015 31.03.2015 31.03.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000806, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, проживаючого по АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше судимого:

05.11.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 : просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим за ч. 2 ст. 186 КК України.

____________________________________________________________________________________________Провадження № 11-кп/784/242/15 Головуючий в суді першої інстанції: суддя ОСОБА_8

Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Головуючий в судді апеляційної інстанції: суддя ОСОБА_1

Кроткий зміст судового рішення суду першої інстанції вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 :

Вважає, що висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження через відсутність події злочину та доказів участі обвинуваченого у вчиненні цього злочину.

Зазначає, що суд не взяв до уваги докази захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 , які б могли істотно вплинути на висновки суду, а тому прийняв незаконне рішення.

На думку апелянта, ОСОБА_6 під час досудового розслідування не мав юридичної допомоги, був введений співробітниками міліції в оману, на нього здійснювався психологічний тиск, а тому всі докази зібрані з порушенням Закону, вони є недостовірними і їх не можна приймати до уваги.

При цьому посилається на те, що потерпілий знаходився в стані алкогольного сп`яніння, було темно, він спочатку стояв до нападника спиною, а потім все відбувалось досить швидко, тому він ніяким чином не міг розпізнати ознаки (ріст, колір очей та волосся, японською зовнішністю), а потім за вказаними ознаками впізнати нападника, особливо за кольором очей. Тим паче, потерпілий під час впізнання знаходився в стані алкогольного сп`яніння і йому співробітники міліції показували фото ОСОБА_6 .

Крім того, в суді першої інстанції у вчиненні злочину, який інкримінується ОСОБА_6 , зізнався свідок ОСОБА_9 (доставлений до суду під конвоєм), оскільки саме він вчинив напад на потерпілого на території бази відпочинку «Сонячний промінь». Даним показам цього свідка суд не дав належної правової оцінки і не прийняв їх до уваги.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано суду доказів про вчинення іншого кримінального правопорушення в цей день, час і при подібних обставинах. Тому, апелянт вважає, що злочин вчинив саме ОСОБА_9 , а не ОСОБА_6 .

Інших доказів по справі відсутні. Проте, суд під час судового розгляду не вжив заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження справи, не перевірив їх доказами, не прийняв до уваги покази ОСОБА_6 , а тому, на думку апелянта, неправильно встановив, що ОСОБА_6 винний у вчиненні злочину відносно потерпілого.
Узагальнений виклад позиції іншого учасника судового провадження прокурора Очаківської міжрайонної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 , який просить вирок суду відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого без задоволення.
Стверджує, що доводи захисника про порушення права обвинуваченого на захист не знайшли свого підтвердження в ході судового провадження, оскільки протокол про затримання ОСОБА_6 складався в присутності захисника ОСОБА_5 , підозрюваному було роз`яснено право на захист, однак він від послуг захисника відмовився.

Зазначає, що показам свідка ОСОБА_9 суд першої інстанції дав детальний аналіз і обґрунтовано не прийняв їх до уваги, оскільки вони суперечать показам інших свідків і дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам.

Нікчемним є і довід захисника щодо відсутності доказів вини ОСОБА_6 , окрім його показів. При постановленні вироку судом першої інстанції враховані покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та письмові докази по справі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції:
28 липня 2014 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території бази відпочинку «Сонячний промінь», розташованій по вул. Хетагурова в м. Очакові Миколаївської області, зі спини наблизився до ОСОБА_16 та наніс один удар кулаком в область голови останнього, внаслідок чого ОСОБА_16 не втримав рівновагу та впав на землю. ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 706 грн. та гроші у сумі 167 грн., а всього на загальну суму 873 грн.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції:
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила вирок суду скасувати і прийняти нове законне судове рішення, думку прокурора ОСОБА_17 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, у якому він обвинувачується, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та викладеними у вироку.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про скасування вироку відносно ОСОБА_6 з закриттям провадження, то вони є безпідставними.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в ніч з 27 на 28 липня 2014 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 відпочивали в м. Очакові Миколаївської області, протягом ночі переходили з одного бару в другий бар. Вранці вони поїхали в с. Черноморка Очаківського району Миколаївської області, де були зупинені працівниками міліції і на їх прохання приїхали до райвідділу міліції. Після того, як вони всі дали пояснення, то ОСОБА_11 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 були відпущені. Під час перебування в райвідділі на осіб, які були відпущені, ніякий тиск зі сторони працівників міліції не чинився.

Крім того, із показів свідка ОСОБА_11 в суді першої інстанції вбачається, що приблизно о 4 годині ОСОБА_6 кудись відлучився. Повернувшись через деякий час, ОСОБА_6 про зустріч з ОСОБА_9 та покупку у останнього мобільного телефону не розповідав. Свідка ОСОБА_9 в ту ніч не бачив.

Із показань свідка ОСОБА_19 в суді першої інстанції вбачається, що під час поїздки в с. Черноморка Очаківського району Миколаївської області ОСОБА_6 повідомив, що придбав якийсь телефон. Коли їх компанію зупинили працівники міліції, то вони при собі мали фотокартку ОСОБА_6 . Попросили всіх пред`явити свої мобільні телефони, а потім запросили до райвідділу міліції. Після його першого допиту, ОСОБА_6 попросив змінити покази та дати пояснення, що ОСОБА_6 кудись відлучався напередодні ввечері. Він змінив покази і його відпустили.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показав, що знає ОСОБА_9 , як особу, яка неодноразово вчиняла злочини і за це відбувала покарання. До їхньої компанії (він, ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 ) ОСОБА_9 не входив, однак зважаючи на те, що село маленьке і місць для відпочинку небагато, вони постійно бачилися з ОСОБА_9 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що влітку 2014 року працював на базі відпочинку «Сонячний промінь» і в один із днів зі слів потерпілого йому стало відомо, що той був побитий і пограбований, а саме у потерпілого вкрали мобільний телефон. Бачив на голові потерпілого кров та подряпини на тілі.

Крім того, із даних протоколу слідчого експерименту від 28.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_13 показав, що 28.07.2015 року приблизно о 05 годині 30 хвилин проходячи по території бази відпочинку «Сонячний промінь» присів на бордюр через погане самопочуття. Через декілька хвилин до нього підійшов незнайомий йому чоловік і почав його принижувати та смикати за одяг. Потім пішов. Коли йому стало краще, він наздогнав чоловіка, хотів лівою рукою розвернути до себе, а правою вдарити. Однак, в той час коли він схопив за плече чоловіка, той не втримався і впав. Його (обвинуваченого) заплуталася між рукою цього чоловіка і сумкою. Він почав смикати руку, а чоловік голосно став кричати, кликати на допомогу. Побачивши на землі телефон, він заволодів ним і побіг в напрямку бази відпочинку «Динамо».

Свідок ОСОБА_13 (директор бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») в суді першої інстанції показала, що влітку 2014 року вона в якості понятого, приймала участь в проведенні слідчого експерименту. Безпосередньо задавала ОСОБА_6 питання, чи дійсно саме він вчинив злочин. ОСОБА_6 погодився і все добровільно розказав про напад на потерпілого і показав.

Викрадений мобільний телефон марки «Самсунг» у потерпілого ОСОБА_21 був вилучений у ОСОБА_6 під час його затримання (протокол затримання, особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28..07.2014 року).

Також із даних протоколу пред`явлення до впізнання від 28.07.2014 року вбачається, що потерпілий в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснив, що він впізнає особу, яка вчинила на нього напад на базі відпочинку, за зростом, кольором волосся, синіми бриджами та зовнішністю, який схожий на китайця чи японця.

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили, влітку 2014 року вони приймали участь в проведенні слідчої дії впізнання в якості понятих. Під час даної слідчої дії потерпілий впізнав обвинуваченого і показав, що ОСОБА_6 дійсно його побив і вкрав телефон.

Крім того, свідок ОСОБА_15 показав, що потерпілий при впізнанні вказав на обвинуваченого і пояснив, що впізнає його також і по шраму на ножі, який дійсно був у підозрюваного.

Виходячи з наведених показів свідків, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у відкритому викраденні майна у потерпілого ОСОБА_16 , поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Посилання захисника про вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_16 свідком ОСОБА_9 судом першої інстанції ретельно перевірено і правильно визнано його покази сумнівними, оскільки свідок про час, місце події нічого конкретно пояснити не зміг.

Це також спростовується показами самого ОСОБА_6 під час слідчого експерименту та іншими дослідженими і викладеними вище доказами.

Виходячи з цього, суд першої інстанції правильно визнав покази ОСОБА_9 , як спосіб уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Про що також свідчать покази ОСОБА_19 про зміну ним показань на користь ОСОБА_6 на прохання останнього.

Є безпідставними і доводи апелянта щодо порушення права ОСОБА_6 на захист і здійснення на нього психологічного тиску, оскільки при затриманні ОСОБА_6 були роз`яснені його процесуальні права, в тому числі і на захист. Однак, ОСОБА_6 від послуг адвоката ОСОБА_5 відмовився і це підтверджується даними протоколу про затримання ОСОБА_6 від 28 липня 2014 року.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження також відсутні дані щодо психологічного тиску на ОСОБА_6 і він з такими заявами до відповідних органів не звертався.

За такого, апеляційний суд вважає, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в матеріалах кримінального провадження не має.

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку з закриттям провадження по справі, як того просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 січня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуюча:

Судді: