УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року серпня «2» дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
- Катарова П.Г.,

Суддів - Бондарева
В.К.,

Ганича М.Ф.,

за участю
прокурора - Сулейманової Д.Н.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі кримінальну справу за
апеляцією засудженої ОСОБА_1 на вирок Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 31 травня 2007 року,

яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Ленінськ Республіки Казахстан, не працююча, не судима,

засуджена за ст. 115 ч. 1 КК
України на 7 років позбавлення волі.

Строк відбування
покарання обчислено з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнано винною і засуджено за вчинення злочину за
наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2, близько 2 год.,
у будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_2, під час сварки з останнім
на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли раптово, з метою
вбивства, умисно нанесла йому не менш 5 ударів скляними пляшками в ділянку
обличчя і волосяної частини голови і близько 10 ударів осколками скла битих
пляшок в ділянку голови, чим заподіяла потерпілому множинні різані рани тильних
поверхней кистей рук, два синці правого передпліччя, множинні рани обличчя і
волосяної частини голови, переломи кісток носа, лівої вилицівої кістки, лобної
кістки, правої тім'яної кістки, ушкодження твердої мозкової оболонки, які є
тяжкими тілесними ушкодженнями і знаходяться у прямому причинному зв'язку с
настанням смерті ОСОБА_2, яка сталася від відкритої черепно - мозкової травми
голови з переломами кісток черепу з ушкодженнями твердої мозкової оболонки, що
призвело до розвивання набряку, здавлювання головного мозку, тим самим
заподіявши смерть останньому.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 просить вирок суду змінити і з урахуванням
визнання вини, щирого каяття у вчиненому, а також беручи до уваги дані про її
особу,

Справа № 11- 1237 / 2007 р Головуючий

Категорія ст.115
ч.І КК України у 1
інстанції суддя Кулінська Н.В.

Доповідач суддя Бондарев
В.К.

не
судимої, яка страждає на ряд захворювань і має малолітню дитину, застосувати
ст. 69 КК України і знизити призначене покарання. Крім того, апелянт, не
оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції,
посилається на відсутність у неї умислу на вбивство і стверджує, що діяла
внаслідок неправомірної поведінки потерпілого.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав за необхідне апеляцію
залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни, дослідивши матеріали справи
і обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину за зазначених у мотивувальній частині
вироку обставин підтверджується зібраними по справі і дослідженими у судовому
засіданні доказами, в тому числі і показаннями засудженої, яка не заперечувала
факт нанесення нею за вищезазначених обставин потерпілому ударів в ділянку
голови.

Посилання засудженої на відсутність у неї умислу на вбивство потерпілого є
безпідставними, оскільки даний довід є аналогічним її доводам під час судового
розгляду справи і були предметом перевірки, однак свого підтвердження не
знайшли. Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції
виходив з сукупності всіх обставин вчиненого засудженою діяння, враховуючи
спосіб вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію заподіяних
потерпілому тілесних ушкоджень, тобто нанесення значної кількості ударів у
життєво важливий орган -голову, що характеризує направленість умислу на
вбивство, а також судом дана належна оцінка поведінці засудженої, місцю
знаходження потерпілого під час конфлікту з засудженої і її ставленню до
наслідків вчиненого, яка не вжила будь-яких заходів для надання потерпілому
медичної допомоги.

За таких обставин і враховуючи дані, які містяться у протоколі огляду місця
події, про те, що під час огляду не знайдено ножа, на спробу застосування якого
потерпілим посилається засуджена, а також беручи до уваги дані висновків
судово-медичної експертизи про те, що смерть ОСОБА_2 настала від відкритої
черепно-мозкової травми голови з переломами кісток черепу з ушкодженням твердої
мозкової оболонки, що призвело до розвивання набряку, здавлювання головного
мозку, які заподіяні в невеликий відрізок часу до настання смерті і після
заподіяння яких спроможність потерпілого вчиняти самостійні цілеспрямовані дії
є малоймовірною (а.с. 93-96), суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що
засуджена умисно позбавила життя потерпілого.

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, дії ОСОБА_1 судом правильно
кваліфіковані за ст. 115 ч. 1 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне
заподіяння смерті іншій людині.

Порушень кримінально-процесуального закону при
провадженні досудового слідства і судового розгляду справи щодо ОСОБА_1, які б
могли бути підставою для скасування вироку, не виявлено.

Міра покарання у нижній межі санкції статті, якою
передбачена відповідальність за вчинення даного злочину, визначена засудженій
ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, з урахуванням ступеню
суспільної небезпеки вчиненого, тобто скоєння злочину, який відноситься до
числа особливо тяжких, всіх обставин по справі, в тому числі і зазначеної в
апеляції обставини, що пом'якшує покарання, - щирого каяття у вчиненому і даних
про особу засудженої, раніше не судимої.

Посилання засудженої на те, що при призначенні покарання
не враховано наявність у неї малолітньої дитини не може бути взято до уваги,
оскільки спростовується наявними у матеріалах справи даними про позбавлення її
батьківських прав щодо сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 177).

Враховуючи вищенаведене, а також наявні в матеріалах справи і досліджені
судом першої інстанції дані, які характеризують особу засудженої, підстав
вважати призначене покарання явно несправедливим внаслідок його суворості та
невідповідним ступеню тяжкості вчиненого та особі засудженої, а також підстав
для застосування ст. 69 КК України і призначення покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої в санкції зазначеного кримінального закону, колегія суддів
не вбачає.

На підстави наведеного, керуючись ст.ст. 365-367 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2007 року
щодо неї - без зміни.