Справа № 4-1064/10
ПОСТАНОВА

іменем України

10 травня 2011 року

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Черниш О.Л.

при секретарі Литвиновій Ю.В.

за участю скаржника ОСОБА_1, прокурора Балабанова Ю.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову прокурора від 12.06.2008року про відмову у порушенні кримінальної справі

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернувся до суд із скаргою на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 червня 2008року,.

В скарзі та доповнення до скарги, поданих після ознайомлення із постановою про відмову у порушенні кримінальної справи на обгрунтування незаконності постанови, скаржник послався на ті обставини, що він у лютому 2008року подав заяви до прокуратури Херсонської області на неправомірні дії та бездіяльність керівництва УМВС України в Херсонській області щодо неналежного виконання заходів забезпечення безпеки відносно нього та членів його сімї, вжитих при розгляді кримінальної справи. За вказаними заявами прокурорм була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи, яка на думку, скаржника, є незаконною.

Просив скасувати постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 червня 2011року.

Заслухавши скаржника, який наполягав на скасуванні постанови, прокурора, який пояснив, що постанова винесена з дотриманням норм кримінально-процесуального закону, дослідивши матеріали справи дослідчої перевірки 04/2- 32 -08, матеріали справи за скаргою, суд встановив, що:

1.02.2008року ОСОБА_1, як потерпілий по кримінальній справі, направив прокурору Херсонської області скаргу на неправомірні дії керівництва УМВС України в Херсонській області щодо неналежного виконання Закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві та постанови прокуратури Херсонської області від 01.03.2007року. В зазначеній скарзі ОСОБА_1 просив притягти до встановленої законом відповідальності співробітників УБОЗ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 за протиправні дії, повязані з перевищенням останнім своїх службових обовязків, просив здійснити перевірку та зясувати на яких підставах керівництвом УМВС України в Херсонській області було несвоєчасно оформлено та забезпечено співробітників ОРСМ Грифон посвідченнями на відрядження до м. Києва за поданою ним 31.01.2008року заявою, провести перевірку щодо наявності будь-якого прослуховування його мобільного чи домашнього телефону, розповсюдження відомостей щодо нього та членів його родини органами ДАІ, БТІ, Інспекції держтехнагляду. За результатами вказаної скарги просив направити йому листа. В зазначеній скарзі ОСОБА_1, на обгрунтування своїх вимог, описав, як оперуповноважений ОСОБА_2 в приміщенні господарського суду намагався вручити йому повістку, при цьому ОСОБА_1 не встиг розглянути його службове посвідчення, і не бажав приймати повістку, вимагаючи направити повістку поштою. ОСОБА_1 зазначив, що 31.01.2008року направив на імя начальника УМВС України в Херсонській області заяву про забезпечення його охорони під час поїздки до м. Києва, але керівництво відмовилося відрядити співробітників, мотивуючи відмову необхідністю попередньо пояснити необхідність і мету поїздки. ОСОБА_3 відмову забезпечити йому охорону ОСОБА_1 не зміг прийняти особисту участь у позаплановій зустрічі в Києві 1.02.2008року. ОСОБА_1 вказав, що посадові особи УМВС умисно вчиняють незаконні дії, які позбавляють його можливості вільного пересування.

Далі ОСОБА_1 у скарзі вказав, що він вважає, що існує витік інформації щодо його місцезнаходження та пересування третім особам, що створює загрозу його безпеці та безпеці його родини, йому відомо, що здійснюється прослуховування його мобільного телефону.(арк.40 відм. справи).

11 лютого 2008року ОСОБА_1 паправив прокурору Херсонської області скаргу на постанову про порушення кримінальної справи від 18.12.2007року та незаконні дії слідчого відділу розслідування економічних злочинів ВС УМВС України в Херсонській області ОСОБА_4 В скарзі ОСОБА_1 зазначає, що підстав для порушення кримінальної справи відносно нього у слідчого підстав не було. ОСОБА_1 вказав, що для провадження досудового сдідства була створена оперативно-слідча група, до складу якої ввійшли сріввробітники УБОЗ УМВС України в Херсонській області, які за вказівкою слідчого намагалися здійснити його примусовий привід його як свідка, але коли, він зявився самостійно відмовилися його допитувати як свідка і виніс постанову про визнання його підозрюваним у скоєнні злочину та застосував запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.Просив скасувати винесені слідчим Демидовим по кримінальній справі процесуальні документи, а саме: - постанову про притягнення ОСОБА_1 в якості підозрюваного, постанову про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.( арк. 9-12 відм. справи).

22 лютого 2008року ОСОБА_1М . як потерпілий по кримінальній справі № 500019 -07 звернувся із заявою до прокурора Херсонської області, в якій вказано, що у провадженні прокуратури Херсонської області перебуває скарга на неправомірні дії та бездіяльність керівництва УМВС України в Херсонській області щодо неналежного виконання Закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві та постанови прокуратури Херсонської області від 01.03.2007року та унеможливлення реалізації загрози з боку вказаного правоохоронного органу вчинення розправи або усунення його від справ в інший спосіб. Заявник вказує, що в скарзі викладені фактичні обставини справи, які повязані з вчиненням умисних дій зазначеними посадовими особами УМВС України в Херсонській області щодо невиконання постанови прокуратури Херсонської області від 1.03.07р. Проте УМВС України в Херсонській області відмовляється здійснювати покладені на нього функції правоохоронного органу, чим власне і створює самим своїм існуванням та такими діями загрозу для громадян України. Заявник вказує, що до такого висновку його спонукає ситуація яка склалася щодо незабезпечення його охороною при здійсненні поїздки до м. Запоріжжя 23.02.2008року, куди його явка була обовязковою. Заяву про забезпечення охорони відповідальна особа УМВС відмовилися розглядати. Заявник вказує, що змушений в черговий раз повідомляти про факт умисних дій та бездіяльності посадових осіб УМВС України в Херсонській області щодо виконання покладених законом на даний орган правоохоронних функцій та попередити про ймовірні в майбутньому претензії щодо невиконання ним вимог особи, яка перебуває під охороною. Просив взяти під особистий контроль розгляд скарги та даної заяви, прийняти заходи додаткової безпеки щодо нього та членів його сімї, притягти до встановленої законом відповідальності винних осіб, прийнявши процесуальне рішення в порядку ст.97 КПК України.( арк.6 відм. справи).

28 лютого 2008року ОСОБА_1, як потерпілий по кримінальній справі, направив прокурору Херсонської області заяву, в якій зазначив, що у провадженні прокуратури Херсонської області перебуває скарга на неправомірні дії та бездіяльність керівництва УМВС України в Херсонській області щодо неналежного виконання Закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві та постанови прокуратури Херсонської області від 01.03.2007року.

У заяві зазначено, що УМВС України відмовляється здійснювати покладені на нього функції правоохоронного органу, чим створює самим своїм існуванням та такими діями загрозу для громадян України. Заявник вказав, що до такого висновку його спонукала ситуація, що склалася відносно несвоєчасного розгляду його заяви від 26.02.2008року про забезпечення його охороною під час поїздки до господарського суду у м. Миколаєва 28.02.2008року, куди його явка була визнана обовязковою. Далі по тексту заяви є незрозумілим в чому полягали дії чи бездіяльність посадових осіб УМВС України в Херсонській області, але заявник просив взяти під контроль зазначену скаргу та дану заяву, притягти до встановленої законом відповідальності винних осіб, прийнявши процесуальне рішення в порядку ст.97 КПК України.(арк. 2 відм. справи).

Прокурор відділу прокуратури ОСОБА_5, розглянув зазначені скарги та заяви ОСОБА_1, за результатом розгляду яких 12 червні 2008року виніс постанову про відмову у порушенні кримінальної справи відносно керівництва службових осіб УМВС України в Херсонській області та працівників ВВБ у Херсонській області СВБ ГУБОЗ МВС України за фактом неналежного виконання встанолених відносно ОСОБА_1 заходів особистої безпеки у звязку з відсутністю у їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364,365,367 КК України та відмову у порушенні кримінальної справи відносно старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Демидова Ю.С., о/у УБОЗ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за фактом незаконного порушення кримінальної справи №500136-07 та необєктивного ведення слідства у ній, у звязку з відсутністю у їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364,365,367,373 КК України.

Суд вважає, що вказана постанова є законною та обгрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

До такого висновку суд прийшов враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КПК України при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.

За змістом ч.1 ст.99 КПК та ст.130 КПК України постанова про відмову у порушенні кримінальної справи повинна бути вмотивована з обгрунтуванням прийнятого рішення, тобто грунтуватися на встановлених перевіркою обставинах та їх правовому аналізі.

У постанові про відмову у порушенні кримінальної справи прокурор перевірив доводи ОСОБА_1 щодо незаконності дій службових осіб УМВС при здійсненні заходів безпеки відносно ОСОБА_1, як потерпілого у кримінальній справі, та дав їх діям правову оцінку. В заявах ОСОБА_1, посилаючись на неналежне виконання працівниками міліції обовязків по здійсненні відносно нього заходів безпеки, вказував на те, що йому не було забезпечено особисту охорону під час поїздки до м. Києва 1 лютого 2008року, до м. Миколаєва 28.02.2008року, до м. Запоріжжя 23.02.2008року.

Прокурор відібрав пояснення службової особи, відповідальної за здійснення заходів безпеки відносно ОСОБА_1- ОСОБА_7, проаналізував дії працівників міліції на їх відповідність службовим документам, що регулюють їх дії під час здійснення заходів безпеки відносно осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві. При цьому встановив, що дії працівників міліції при здійсненні захордів безпеки відносно ОСОБА_1 відповідали вимогам документів, які регулюють діяльність працівників міліції при здійсненнізаходів безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.

У постанові прокурора вказано, що при здійсненні заходів безпеки, дотримуватися певних вимог повинні не тільки працівники міліції, які забезпечують такі заходи, але й особи, відносно яких здійснюються ці заходи. Такі вимоги викладені в ст.52-2КПК України. З цими вимогами ОСОБА_1, як особа відносно якого здійснювалися заходи безпеки, був ознайомлений. ОСОБА_1 був обізнаний і з тим, що в разі необіхідності виїзду за межі місця проживання, він повинен був повідомляти правоохоронні органи не менш як за добу. Заявляючи вимоги про здійснення заходів безпеки під час поїздок, ОСОБА_1 не дотримувався встановлених строків при поданні заяв про здійснення поїздок, не вказував причини терміновості та необхідності поїздок.

Прокурор у оскаржуваній постанові дав оцінку діям начальника УМВС України в Херсонській області ОСОБА_8, який направив листа до прокуратури Херсонської області та апеляційного суду Херсонської області з пропозицією скасувати вжиті відносно ОСОБА_1 заходи безпеки, і ці дії начальника УМВС ОСОБА_1 вважає незаконними. У постанові прокурор вказав, що ОСОБА_9 направив листа, обгрунтувавши, що реальної загрози життю та здоровю ОСОБА_1 та членам його родини немає, і є певні зловживання ОСОБА_1 при здійсненні відносно нього заходів безпеки.

Прокурор у постанові не вказав, але згідно змісту постанови розуміється, що керівник УМВС, тобто установи, яка здійснює заходи безпеки відносно особи, яка бере участь у кримінальному судочинстві, не позбавлений права повідомляти осіб, які вжили такі заходи, про відсутність підстав для здійснення заходів безпеки. Адже відповідно до ч.2 ст.53-4КПК України отримання достовірної інформації про усунення загрози життю, здоровю, житлу і майну зазначених осіб є приводом для скасування заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства.

Проаналізував у постанові прокурор і доводи ОСОБА_1 щодо незаконності порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1, незаконності дій слідчого Демидова при розслідуванні кримінальної справи, незаконності дій оперуповноваженого ОСОБА_2 по врученню повістки про явку до слідчого по кримінальній справі.

У постанові прокурора зазначено, що ОСОБА_1 оскаржував постанову слідчого про порушення кримінальної справи до Комсомольського районного суду м. Херсона, постановою якого від 29.02.2008року скарга залишена без задоволення. Ухвалою апеляційного суду від 18.03.2008року постанова суду першої інстанції залишена без змін.

При проведенні перевірки заяв та скарг ОСОБА_1 були відібранні відповідні пояснення, долучені висновки про результати службової перевірки правомірності дій осіб за скаргами ОСОБА_1.

Твердження ОСОБА_1, що проведена за його скаргами перевірка не є обєктивною повною і всебічною, що результативна частина постанови прокурора від 12.06.08року протирічить змісту його скарг, є безпідставним, і не знайшли підтвердження в ході розгляду скарги.

Скаржник вказує, що перевірку не можна визнати обєктивною, повною і всебічною, оскільки не досліджувалися факти і обставини, викладені ним в заявах, не були допитані особі, відносно яких слідчий Демидов і працівники УБОП ОСОБА_6 та ін. Здійснювали незаконні метли ведення слідства, чинити моральний і психологічний тиск на ключових свідків. Але ті заяви і скарги ОСОБА_1, які є в матеріалах, на підставі яких прийнято постанову про відмову у порушенні уримінальної справи, не містять викладу дій слідчого та оперативних працівників, що свідчать про незаконні методи ведення слідства.

У скарзі та доповненнях ОСОБА_1вказував на те, що рішення за його скаргами прийнято з порушенням строків, встановлених ст.97 КПК України, проте вказана обставина не є підставою для визнання постанови незаконною.

Суд зазначає, що при винесенні постанови за результатом розгляду скарг та заяв ОСОБА_1, прокурор повинен був чітко у постанові вказати які скарги та заяви ОСОБА_1 він перевіряв, а не обмежуватися загальним посиланням, у постанові, що розглянувши майтеріали перевірки за скаргами ОСОБА_1, до прокуратури Херсонської області надійшли скарги ОСОБА_1М. тощо. Згідно змісту оскаржуваної постанови та наданих прокуратурою матеріалів, прокурор Мовчан розглядав не матеріали перевірки за скаргами ОСОБА_1, а сам перевіряв ці скарги.

За викладенням змісту постанова про відмову у порушенні кримінальної справи має певну нелогічність, про що вказує скаржник у своїх доповненнях. Але суд при розгляді скарги на постанову враховував наявність і зміст заяв та скарг ОСОБА_1, які містяться у відмовному матеріалі, а відповідно враховував чи містить постанова прокурора аналіз і спростування доводів, викладених у заявах та скаргах, оцінку дій посадових осіб з обгрунтуванням їх прамомірності. При перевірці зазначених обставин суд прийшов до висновку, що постанова відповідає вимогам закону. А тому стилістичні недоліки постанови не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст.236-1КПК України скарга на постанову органу дізнання, слідчого, прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи подається особою, інтересів якої вона стосується, або її представником до рійонного(міського) суду за місцерозташування органу або роботи посадової особи, яка винесла постанову, протягом семи днів з дня отримання копії постанови чи повідомлення прокурора про відмову у скасуванні постанови.

Копія постанови прокурора від 12 червня 2008року була вручена ОСОБА_1 15 грудня 2010 року судом. ОСОБА_1 Пояснив, що до цього часу копії постанови він не отримував, скаргу на постанову направив, не знаючи тексту постанови. Прокурор не заперечував цей факт, посилаючись на те, що копія оскаржуваної постанови не направлялась, оскільки ОСОБА_1 був оголошений у розшук.

Таким чином, при подачі скарги на постанову, строки. встановлені ст.236-1КПК, не порушені.

Враховуючи викладене у мотивувальній частині постанови, керуючись ст.99, 236-1.236-2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в

Скаргу ОСОБА_1 на постанову прокурора від 12 червня 2008року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно керівництва службових осіб УМВС України в Херсонській області та працівників ВВБ у Херсонській області СВБ ГУБОЗ МВС України за фактом неналежного виконання встанолених відносно ОСОБА_1 заходів особистої безпеки у звязку з відсутністю у їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364,365,367 КК України та відмову у порушенні кримінальної справи відносно старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Демидова Ю.С., о/у УБОЗ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_2 та ОСОБА_6 за фактом незаконного порушення кримінальної справи №500136-07 та необєктивного ведення слідства у ній, у звязку з відсутністю у їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364,365,367,373 КК України залишити без задоволення.

На постанову протягом семи діб з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. ОСОБА_1 може подати апеляційну скаргу у той же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя:ОСОБА_3