Копія: Справа
№ 1-24/08
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2008 року Олександрійський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі: головуючого - судді Поповича С.М.

при секретарі - Карпушевій О.М.

з участю прокурора - Костирі Ю.В.

та адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Олександрії справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Олександрії
Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною середньою загальною
освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов'язаного, проживаючого
в АДРЕСА_1, раніше судимого:

1. 01.03.2002 року Олександрійським міським
судом за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, постановою
Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від
17.12.2003 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 міс.18 дн.;

2. 09.06.2004 року Олександрійським
міськрайонний судом за ст. 185 ч. 2, ст. 357 ч. 2 КК України до 3 років
позбавлення волі, звільнений 23.02.2007 року по відбуттю строку покарання,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.
185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 в червні-липні 2007 року в м.
Олександрії Кіровоградської області скоїв злочини проти власності при наступних
обставинах.

28.06.2007 року біля 23-00 год. підсудний, будучи особою,
яка раніше скоїла злочин, передбачений ст. 185 КК України, діючи повторно, з
метою заволодіння чужим майном шляхом обману, звернувся до потерпілої ОСОБА_3 -
матері свого знайомого ОСОБА_4, з повідомленням і проханням відшкодувати збитки
в розмірі 1500 грн., ніби заподіяні її сином в результаті скоєної крадіжки, що
не відповідало дійсності. Перебуваючи під впливом неправдивих відомостей і
будучи введеною в оману, потерпіла ОСОБА_3 добровільно віддала підсудному 1500
грн. особистих коштів.

28.07.2007 року біля 23-00 год. 30 хв. підсудний проходив
мимо учбово-виховного комплексу № 17 по пр. Леніна, 130 і звернув увагу на
весілля, яке проходило в приміщенні їдальні. Із цікавості подивитися на
весільне свято, підсудний без перешкод зайшов до їдальні, але на той час всі
люди вийшли на вулицю. Помітивши на одному із столів білу жіночу сумку, яка
належала потерпілій ОСОБА_5, у підсудного виник умисел на її заволодіння. Скориставшись
відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_2, діючи повторно, таємно викрав сумку
потерпілої вартістю 61 грн. 75 коп., а також речі та гроші, що знаходилися в
сумці, а саме: гаманець вартістю 40 грн. 50 коп., мобільний телефон «Siemens A-50» - 150 грн.,
2820 грн., 100 доларів США на суму 505 грн., 50 євро на суму 346 грн. 96 коп.,
всього майна на суму 3924 грн. 21 коп.

Допитаний в судовому засіданні підсудний в пред'явленому
йому обвинуваченні по ч. 2 ст. 190 КК винним себе не визнав, а по ч. 2 ст. 185
КК України вину визнав частково і пояснив, що свої дії відносно потерпілої
ОСОБА_3 він не вважає шахрайством, оскільки син потерпілої - ОСОБА_4 був винен
йому 1500 грн. і своєчасно не віддав. Щоб повернути собі борг, він звернувся до
його матері.

По факту крадіжки жіночої сумки з грошима у потерпілої
ОСОБА_5 він не погоджується з сумою грошових коштів, що знаходились в сумці.
Визнає крадіжку сумки з телефоном, коштів 1820 грн., 100 доларів США та 30
євро.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає,
що вина підсудного в інкримінованих злочинах доведена і підтверджується такими
даними.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила
встановлені судом обставини, при яких підсудний шляхом обману заволодів 1500
грн. належних їй коштів.

Свідок ОСОБА_4 дав суду суперечливі показання, пояснив,
що він дійсно винен підсудному 1500 грн., але ніякої крадіжки у сестри
підсудного не скоював. Однак допитаний на досудовому слідстві ОСОБА_4
пояснював, що ніяких відносин з підсудним він не підтримував і про боргові
зобов'язання перед підсудним в розмірі 1500 грн. не підтверджував.

Із оголошених в судовому засіданні показань свідка
ОСОБА_6 убачається, що він був очевидцем передачі грошових коштів потерпілою
ОСОБА_3 підсудному.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду про наявність в її
жіночій сумці на момент крадіжки 2820 грн., 100 доларів США, 50 євро, гаманця
та мобільного телефону.

Згідно протоколу виїмки у матері підсудного - ОСОБА_7
була вилучена жіноча сумка потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 94).

В ході пред'явлення предметів для впізнання потерпіла
ОСОБА_5 впізнала викрадену у неї сумку, яка була вилучена у ОСОБА_7 (а.с. 95).

Висновком товарознавчої експертизи визначена вартість
викраденої жіночої сумки потерпілої ОСОБА_5 (а.с. 101-105).

Підсудний в ході відтворення обставин і події злочину на
місці показав і пояснив, як він скоїв крадіжку майна потерпілої ОСОБА_5 (а.с.
88-89).

Доводи підсудного про відсутність в його діях шахрайства
та викрадення меншої суми грошових коштів, чим було заявлено потерпілою
ОСОБА_5, суд до уваги не приймає, визнає їх надуманими з метою пом'якшення
відповідальності за скоєні злочини.

При вирішенні питання про обрання підсудному запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту, ОСОБА_2 повністю визнавав себе винним в
скоєних злочинах.

Аналіз зібраних доказів в їх сукупності підтверджує
доведеність вини підсудного в скоєнні шахрайства і крадіжки майна потерпілої
ОСОБА_5

Підстав не вірити показанням потерпілих у суду немає.

Дії підсудного суд кваліфікує по ч. 2 ст. 190 КК України,
як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно,
та по ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинена повторно.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь
тяжкості вчинених злочинів, які не є тяжкими, особу винного та обставини, які
пом'якшують покарання. Підсудний страждає тяжким захворюванням, потерпілій
ОСОБА_5 частково відшкодовані заподіяні збитки, що в сукупності суд визнає
обставинами, які пом'якшують покарання. Суд не вбачає в поведінці підсудного
ознак щирого каяття, передбаченого ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги, що підсудний раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, утримувався в місцях позбавлення волі, з
останнього місця відбування покарання характеризується негативно, проте на шлях
виправлення не став і знову скоїв злочини проти власності.

На підставі наведеного суд вважає необхідним призначити
підсудному покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті закону.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає задоволенню в
розмірі 3662 грн. 46 коп., оскільки в ході судового розгляду потерпілій
частково відшкодовані збитки в розмірі 200 грн.

Потерпіла ОСОБА_3 від заявленого на досудовому слідстві
позову відмовилася.

Керуючись ст.ст. 321 - 323 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним і призначити покарання:

- по ч. 2 ст. 190 КК України - 1 рік
обмеження волі,

- по ч. 2 ст. 185 КК України - 3 роки
обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання
3 (три) роки обмеження волі.

Міру запобіжного заходу залишити утримання під вартою.

Строк відбуття покарання обчислювати з 18 вересня 2007
року.

Речові докази - жіночу сумку - залишити за належністю
потерпілій ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3662 грн. 46 коп.
заподіяної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд
Кіровоградської області на протязі 15 діб з моменту отримання засудженим копії
вироку, іншими учасниками процесу - з моменту проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Олександрійського

міськрайонного
суду С.М.
Попович