Провадження № 1-кп/760/282/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва
В складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
Потерпілих: ОСОБА_5 ,
Захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

Обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
Законних представників: ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 ,
Представника служби
у справах дітей: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,
Представника потерпілих: ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 27.11.2013 року за № 0013487, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;-

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, студент 1 курсу Міжрегіонального вищого професійного училища АТБМ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою освітою, учень 9 класу СШ № 223 м. Києва, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою середньою освітою, учень 11 класу В(З)Ш № 7 м. Києва, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
26.11.2013 приблизно о 08:00 годині ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_20 та ОСОБА_13 з метою таємного викрадення чужого майна з кв. АДРЕСА_6 , вступили між собою в злочинну змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно та узгоджено, з корисливих спонукань, з метою власного збагачення, ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхали до будинку АДРЕСА_7 .
Продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_12 піднявся до кв. АДРЕСА_8 вказаного будинку, де проживала його знайома, малолітня ОСОБА_21 , з метою таємного викрадення ключа від її квартири з наступним наміром з допомогою викраденого ключа, діючи спільно та узгоджено з неповнолітнім ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_13 , проникнути до даної квартири з метою таємного викрадення чужого майна. Після чого, перебуваючи у вказаній квартирі та не змігши заволодіти ключем від вхідних дверей, неповнолітній ОСОБА_12 приблизно о 18:30 годині зачинив на балконі вказаної квартири малолітню ОСОБА_21 , непомітно для останньої, та заволодівши ключами від вхідних дверей квартири та електронним ключем від вхідних дверей під`їзду будинку АДРЕСА_7 , відчинив вхідні двері та впустив до квартири неповнолітнього ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_13 .. Перебуваючи в кв. АДРЕСА_6 , ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 таємно викрали з квартири речі, що належали ОСОБА_5 , а саме:
- ноутбук «ASUS» вартістю 11439 гривень,
- ноутбук «ASUS» вартістю 7000 гривень,
- наручний годинник «BREITLING» вартістю 52 632 гривні,
- жорсткий диск «ASUS» до комп`ютера вартістю 600 гривень,
- програвач дисків для ноутбука вартістю 1000 гривень,
- ручку «PARKER» вартістю 2211 гривень,
- запонки для одягу «Jannig» вартістю 3500 гривен,
- два мобільні телефони «Моторола», вартістю 500 гривень кожен, на загальну суму 1000 гривень, на рахунку одного з яких були гроші в сумі 50 гривень,
- мобільний телефон «Айфон» вартістю 1000 гривень, в якому було встановлено сім-карту мобільного оператора «МТС» вартістю 10 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було,
- мобільний телефон «Самсунг» вартістю 500 гривень,
- дві банківські картки «Універсалбанку», що матеріальної цінності не представляють,
- записну електронну книжку вартістю 4100 гривень,
- ключ запалення від автомобіля «Ягуар» вартістю 4115 гривень,
- гаманець вартістю приблизно 500 гривень,
- флеш-накопичувач пам`яті з коробкою, що матеріальної цінності не представляє,
- перехідний кабель від телеприймача до комп`ютера, що матеріальної цінності не представляє,
- набор жіночих парфумів, що матеріальної цінності не представляють
Після чого злочинні дії ОСОБА_10 , неповнолітніх ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були виявлені малолітньою ОСОБА_21 , котра звільнилась з балкону і зайшла до кімнати. Усвідомлюючи, що їх злочинні дії виявлені, ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , намагаючись сховатись від малолітньої ОСОБА_21 , зачинились в кімнаті квартири. Після того, як малолітня ОСОБА_21 , вдаривши по зачинених дверях, змогла зайти до кімнати, де знаходились ОСОБА_10 , неповнолітні ОСОБА_20 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , неповнолітній ОСОБА_12 відштовхнув її до стіни та разом з ОСОБА_10 , неповнолітнім ОСОБА_20 та ОСОБА_13 з місця вчинення злочину з викраденим майном та ключами від вхідних дверей квартири та електронним ключем від вхідних дверей під`їзду будинку, що не представляють матеріальної цінності, зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 89 657 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив, що в листопаді 2013 р. він зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_22 , Сусловець та ОСОБА_23 та домовились про викрадення майна у потерпілої. Приїхавши до ОСОБА_24 будинку, вони чекали на ОСОБА_23 , який пішов у квартиру до потерпілої. Згодом він спустився за ними та вони разом піднялись до квартири потерпілої, де й викрали речі. Далі ці речі вони продали знайомому, за ті кошти купили квитки до м. Ковель, але з ОСОБА_25 вони все ж таки повернулись до Києва.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив наступне. З ОСОБА_23 він знайомий з дитинства, з ОСОБА_26 та ОСОБА_22 познайомився за кілька тижнів до вчинення злочину. У ОСОБА_22 , він разом із ОСОБА_23 обговорювали у кого є забезпечені знайомі, щоб вчинити крадіжку. Оскільки у нього, ОСОБА_27 , таких знайомих не було, тому він намагався не втручатись, коли обговорювався план злочину. Про конкретний план дій він дізнався вже у ОСОБА_26 . Більшість злочинних дій розробляли ОСОБА_26 та ОСОБА_22 . Коли вони приїхали до будинку потерпілої, йому вже було відомо, що йому необхідно буде робити. Вони планували взяти з квартири техніку, щоб потім її продати. 26.11.2013 о 08:00 він з ОСОБА_23 пішли до ОСОБА_22 додому, згодом до них приєднався ОСОБА_26 та всі разом почали обговорювати декілька варіантів плану викрадення майна у потерпілої ОСОБА_28 . Згодом, приблизно о 17 годині вони приїхали до її будинку, ОСОБА_23 вже на той момент знаходився у потерпілої в квартирі разом з нею. ОСОБА_23 повинен був або зачинити її або вивести на подвір`я, щоб вона не бачила як вони викрадають майно, проте йому не вдалось вивести її на подвір`я, тому він зачинив її на балконі. Далі він, ОСОБА_23 , спустився за ними і вони піднялись на четвертий поверх. Зайшовши в квартиру, вони почали відкривати тумбочки і брати всю техніку та речі, які знаходились в квартирі. Речі брали хаотично. Складали викрадене майно в курточки, оскільки у них були великі кишені. Він допомагав хлопцям виносити речі з квартири, оскільки думав, що їх ніхто не побачить. Згодом ОСОБА_29 змогла вибити двері балкону та зайшла до кімнати, де вони знаходились та побачила їх. Вони перелякались та почали вибігати з квартири. Вибігши на подвір`я, вони сіли в трамвай та вийшли на зупинці ОСОБА_30 та в камері схову супермаркету «Сільпо» поклали викрадені речі, якими в подальшому розпорядились на власний розсуд. Де знаходяться в даний час викрадені речі йому не відомо, оскільки ці речі купили у них знайомі ОСОБА_26 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив наступне. Приблизно 16 листопада 2013 р., прогулюючись разом з ОСОБА_27 , ОСОБА_22 та ОСОБА_26 , вони розпитували один одного про матеріальні статки своїх друзів, з метою викрадення у них майна. Спочатку це все було жартівливо. Він розповів про свою знайому ОСОБА_29 , з якою він товаришував та навчався в одній школі. План про викрадення майна вони обговорювали на квартирі у ОСОБА_22 , а 26 листопада остаточно вже на квартирі ОСОБА_26 . Хто саме запропонував викрасти у неї речі, він не пам`ятає. Метою викрадення був виїзд до м. Ковель знімати там квартиру, працювати та жити самостійно. Речі, які вони повинні були вкрасти там, планували продати по тій ціні, як вони і коштували, але так зробити не вийшло. Коли вони приїхали до будинку потерпілої, він піднявся до неї в квартиру, вони попили чай, а потім вийшли прогулялись на подвір`ї з собакою. Хлопці чекали на його дзвінок біля будинку. Погулявши з собакою, вони піднялись до квартири і вийшли на балкон. З балкону він непомітно вийшов та зачинив там ОСОБА_29 . Далі зателефонував ОСОБА_22 і сказав їм, щоб вони підходили до під`їзду. Він спустився за ними та впустив в квартиру. В квартирі вони почали брати речі, хто які бачив. Потім вони почули, як відкрилися двері та розбилось скло і вони зрозуміли, що ОСОБА_29 вибралась з балкону. Коли ОСОБА_29 зайшла до кімнати, де вони знаходились, він відштовхнув її до стіни і вони вибігли до ліфту. Вибігши з будинку, вони сіли в трамвай. Вийшовши на зупинці, вони пішли до супермаркету «Сільпо», де до камер схову поклали всі викрадені речі. ОСОБА_26 зателефонував своєму знайомому, якому продали один ноутбук, який коштував 7 тис. грн., а вони його продали за 400 грн. Потім той же знайомий запропонував їм ще одного таксиста, якому вони продали годинник, телефон та ще щось за 800 грн. Де зараз знаходяться викраденні речі, йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті та пояснив наступне. З ОСОБА_26 знайомий давно, з ОСОБА_27 та ОСОБА_23 познайомився пізніше. Одного разу, перебуваючи у нього в квартирі, ОСОБА_23 розповів про свою знайому ОСОБА_29 , яка заможно живе. Спочатку ця розмова не була серйозною, але уже за тиждень до злочину вони почали обговорювати деталі. 26.11.2013 року вони знову зустрілись та ОСОБА_23 запропонував викрасти речі саме в той день. Спочатку він не погоджувався, але потім вони все ж таки поїхали до будинку ОСОБА_29 . ОСОБА_23 зайшов до неї і десь через годину він покликав їх. Зайшовши до квартири, вони почали брати речі, які бачили. Приблизно через 5 хв. він почув стук і ліворуч від нього вибігла ОСОБА_29 . Він перелякався і забіг в кімнату, де були хлопці, двері за ним зачинились, ОСОБА_29 вдарила по дверях та розбила у них скло. Зайшовши в кімнату, вона почала кричати на них, ОСОБА_23 відштовхнув її, вони вибігли з квартири та побігли на вулицю та поїхали на АДРЕСА_9 . Там вони в супермаркеті «Сільпо» поклали речі в камеру схову. Згодом приїхав знайомий ОСОБА_26 , якому вони продали деякі речі, потім він відвіз їх до таксиста, якому також продали деякі речі. Таксист підвіз їх до центрального залізничного вокзалу, звідти вони поїхали до м. Ковель. Приїхавши в м. Ковель, вони погуляли там до вечора. Ввечері Сусловець з ОСОБА_23 поїхали до Новоград-Волинська, а він з ОСОБА_26 поїхали до м. Києва.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд, при встановлені фактичних обставин справи, обмежився допитом обвинувачених та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , кожного зокрема винним у вчиненні умисних дій, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло і кваліфікує дії кожного за ч. 3 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_31 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу та роль кожного у вчиненні злочину.
Щире розкаяння обвинувачених у вчиненому, часткове відшкодування шкоди потерпілій обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вчинення злочину у неповнолітньому віці ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом визнається як пом`якшуючі покарання обставини, обтяжуюча - вчинення злочину щодо неповнолітньої.

Враховуючи викладене, особу обвинувачених, фактичні обставини справи, що потерпілій частково відшкодовано шкоду, а також, що вчинене ними кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, враховуючи, неповнолітній вік обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувались та не судимі, що потерпілій частково відшкодована заподіяна шкода, їх щире каяття, суд вважає, що виправлення цих обвинувачених можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначає кожному з них покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст.ст. 75, 104 КК України, якщо кожен з них протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинувачених про відшкодування матеріальної шкоди, після уточнення у судовому засіданні - в розмірі вартості викрадених речей в сумі 89657 грн., по 22414,25 грн. з кожного обвинуваченого та про відшкодування моральної шкоди в сумі 25000 грн., по 6250 грн. з кожного, обґрунтовуючи моральну шкоду тим, що в результаті нападу на її доньку, вона та донька отримали значний стрес, перебували в шоковому стані, переживали душевні страждання, втрачена інформація на викрадених носіях породила серйозні проблеми, оскільки призвела до втрати необхідних контактів з друзями, родичами, діловими партнерами, що також негативно вплинуло на її ділову репутацію, а викрадення ключа від автомобіля викликало необхідність в додатковій його охороні, був порушений її звичний уклад життя. Потерпіла підтримала цивільний позов до ОСОБА_26 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7414 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13664 грн., до Сусловця- про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7744 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13994 грн., до ОСОБА_23 - про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7614 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13864 грн., до ОСОБА_22 -про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22414,25 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 28664,25 грн.
Обвинувачені позов визнали повністю та частково відшкодували матеріальну шкоду.
Суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому рахувати з 30.12.2013 року.

ОСОБА_20 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на Сусловця такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_23 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_23 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_22 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_22 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою.
Обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 -запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання, зобов`язавши кожного з них: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, навчання та роботи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7414 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13664 грн..
Стягнути з ОСОБА_20 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7744 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13994 грн.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7614 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 13864 грн.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22414,25 грн., моральної в сумі 6250грн., всього в сумі 28664,25 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, обвинуваченим - з часу вручення копії вироку.

Суддя :