Справа № 11а-616/2007 р. Головуючий у
1-ій інстанції - Івасюта М.І.
ст. 125 ч.1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2007 року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Леона О.І.

суддів Калиняк О.М.,
Вовка А.С.,

ОСОБА_2,
потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові
справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на
постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2006 року в
справі про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України,

встановила:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня
2006 року за скаргою ОСОБА_1,
поданої в порядку ст. 27 КПК України, порушена кримінальна справа щодо
ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України (а.с.15).

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2006
року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України
закрито за примиренням сторін.

У постанові суду зазначено, що потерпіла в судовому засіданні заявила
клопотання про закриття справи, оскільки вона помирилася з підсудною, а тому
суд, керуючись ч.3 ст. 282 КПК України, постановив кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України закрити за примиренням сторін.

На постанову суду потерпіла ОСОБА_1 подала апеляцію,
в якій просить постанову скасувати й справу повернути на новий судовий розгляд.
В обгрунтування доводів апеляції покликається на те, що суд незаконно й
безпідставно закрив провадження у справі, так як примирення між сторонами не
було. В судовому засіданні підсудна заявила, що вагітна, й через це судом без
визначення дати наступного засідання було оголошено перерву для представлення
підсудною медичної довідки. Про існування постанови про закриття справи вона
дізналася лише в листопаді 2006 року, коли прийшла довідатися про дату
наступного судового засідання. Примирення в суді не було, вона наполягала на
своїх обвинуваченнях.

При розгляді справи апеляційним судом потерпіла ОСОБА_1 підтримала свою
апеляцію та пояснила, що примирення між нею та підсудною не було, в судовому
засіданні 29 вересня 2006 року вона клопотання про закриття справи не заявляла
і не казала, що помирилася з підсудною і що претензій до неї не має. Суд постанову
про закриття справи не оголошував.

ОСОБА_2 апеляційному
суду пояснила, Що
потерпіла ніколи з нею не мирилася, в судовому засіданні наполягала на
притягненні її до кримінальної відповідальності, не казала, що вибачає їй і
справу закрити за примиренням не просила.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, обговоривши наведені в
апеляції доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляцію слід задоволити.

Постанова суду від 29 вересня 2006 року винесена з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 367 КПК
України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 27, ч.3 ст. 282 КПК України справи про злочини,
зазначені у ч.1 ст. 27 КПК України, підлягають закриттю, якщо потерпілий примириться
з підсудним.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, примирення між
сторонами не відбулося; ні потерпіла ОСОБА_1,
ні підсудна ОСОБА_2 в судовому засіданні 29 вересня 2006 року не заявляли
про те, що вони помирилися і в зв'язку з цим просять справу закрити
(а.с.31-32).

Оскільки примирення між сторонами не було, постанова суду від 29 вересня
2006 року про закриття справи є незаконною і підлягає скасуванню, а справа
поверненню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.
365, 366, п.3 ч.1 ст. 367, ст. 382 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
потерпілої ОСОБА_1
задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2006 року
про закриття справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України
скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд в іншому
складі суду.