Справа
№11а-598 2007 р. Головуючий у
1 інстанції Галкін В.М. Доповідач Самойленко А.І.
УХВАЛА

13 березня 2007 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Самойленка А.І.

суддів Яременка А.Ф., Черкащина М.В.

з участю прокурора Ільченка С.В.
засудженого ОСОБА_1 розглянув у відкритому
судовому засіданні в
місті Донецьку справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 25
жовтня 2006 року,
яким

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, уродженця
м.Димитрів

Донецької області, мешканця

м.Красноармійська Донецької
області, не

судимого
відповідно до ст.89 КК України

засуджено за
ст.ст.309 ч.2 КК України на 3
роки позбавлення волі, за ст.317 ч.І

КК України - на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.І КК

України шляхом
часткового складання покарань
остаточно призначено

покарання у виді
4 років
позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 судові витрати у сумі 141 гривня 23 копійки.

ОСОБА_1 визнано
винним у тому, що він в порушення вимог ст.7 Закону України "Про обіг в
Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" від 8.07.1999 року і Положення
"Про порядок здійснення діяльності у сфері обігу наркотичних засобів,
психотропних речовин і прекурсорів" від 3.01.1996 року вчинив незаконні операції з наркотичними засобами та
психотропними речовинами за таких обставин.

Наприкінці
вересня 2005 року
ОСОБА_1незаконно придбав рослини коноплі, з яких виготовив особливо небезпечний
наркотичний засіб канабіс висушений, який у кількості 13,8 г переніс і
зберігав до 15 жовтня 2005 року без мети
збуту у гаражі №306
автогаражного кооперативу "Лада" на вулиці Київській в
м.Красноармійську.

Крім цього, він
же 15 жовтня 2005 року у
приміщенні зазначеного гаража у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом хімічної реакції і термічної обробки
медичних препаратів ОСОБА_1повторно незаконно виготовив особливо небезпечну
психотропну речовину - кустарно
виготовлений препарат із ефедріну, псевдоефедріну та препаратів, які їх
містять, у невстановленій кількості. Частину цієї психотропної речовини він спільно з ОСОБА_2
та

2

ОСОБА_3
спільно вжили, а решту зберігали в приміщенні гаражу у кількості 0,463 г сухого залишку,
яка у вказаний день була вилучена працівниками міліції.

У цей же день
він з метою організації місця для незаконного вживання зазначеної психотропної
речовини надав приміщення цього гаража для спільного з ним вживання цієї
психотропної речовини своїм знайомим ОСОБА_2таОСОБА_3

В апеляції
засуджений ОСОБА_1просить пом'якшити йому покарання, посилаючись на те, що суд
першої інстанції не врахував у повній мірі усі обставини, які пом'якшують
покарання і призначив йому надмірно суворе покарання.

У доповненнях до
апеляції він просить перекваліфікувати його дії зі ст.309 ч.2 на ст.309 ч.І КК
України, посилаючись на те, що і наркотична речовина каннабіс і психотропна
речовина були виявлені і вилучені у нього працівниками міліції в один день,
через що ці дії не утворюють повторності. Крім цього стверджує, що гараж
належить не йому, а його тестю, що він не бачив як ОСОБА_2таОСОБА_3 вживали
психотропну речовину і за змістом апеляції вважає безпідставним засудження його
за ст.317 ч.І КК України.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора
про необхідність відхилити апеляцію і залишити вирок без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, доведена сукупністю доказів
у справі, які були досліджені судом першої інстанції.

Фактичні
обставини незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу
та психотропної речовини, встановлені у вироку, в апеляції не оспорюються. Та
обставина, що ці речовини були виявлені та вилучені працівниками міліції в один
день, не є підставою для висновку про відсутність в діях засудженого
кваліфікуючої ознаки злочину -
повторності, оскільки повторність злочину утворюють не дії працівників
міліції по виявленню злочину, а самі злочинні дії винуватого. Оскільки ОСОБА_1у
різний час і за різних, окремих обставин спочатку вчинив незаконні дії з
наркотичним засобом, а потім -
з психотропною речовиною, його дії правильно кваліфіковані судом як
повторні, за ст.309 ч.2 КК України. Тому підстави для перекваліфікації дій
ОСОБА_1 на ст.309 ч.І КК України, як він про це просить в апеляції, відсутні.

Дослідженими в
судовому засіданні і наведеними у вироку доказами встановлено, що ОСОБА_1надав
приміщення гаражу своїм знайомим ОСОБА_2
і ОСОБА_3 для спільного з ним вживання психотропної речовини. Ці обставини
не оспорюються засудженим в апеляції. Та обставина, що власником гаража є не
засуджений, а інша особа, не виключає кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за
ці дії, оскільки він правомірно володів та користувався цим гаражем і
усвідомлював, що надає приміщення гаража іншим особам для вживання психотропної
речовини. Доводи засудженого в апеляції про те, що він не бачив моменту
вживання психотропної речовини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суперечать показанням самого
засудженого, а також показаннямОСОБА_3таОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1саме у приміщенні гаражу у присутності
останніх виготовив

з

психотропну речовину і сам передавав зазначеним особам цю
речовину для вживання, що вони і зробили.

Тому вина
ОСОБА_1 у незаконному наданні приміщення гаражу вказаним особам для вживання
психотропної речовини доведена, а дії його правильно кваліфіковані за ст.317
ч.І КК України.

Призначаючи
покарання засудженому, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_1вчинив декілька
злочинів з наркотичною та психотропною речовинами, ніде не працює, вживає
наркотичні та психотропні речовини і злочини вчинив у стані наркотичного
сп'яніння, а також те, що він має неповнолітню дитину, визнав свою вину і
розкаявся у вчиненому, тобто, конкретні обставини і ступінь тяжкості вчинених
злочинів, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Тому призначене йому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України,
а доводи апеляції засудженого про його надмірну суворість є необгрунтованими.

Враховуючи
наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366
КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Вирок
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2006 року щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Судді: