А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.10.2014 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів
ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурора- ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м. Мукачево ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 11.09.2014 року.
Даною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Мукачевського МВ УМВС України в Закарпатській області про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, з вищою освітою, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього врешту та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання .
Із ухвали судді вбачається, що 27 лютого 2014 року близько 11 год. в м. Мукачево по вул. Маргітича, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу кафе «Веронезі», на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, затіяв сварку з ОСОБА_8 , в ході якої , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс останньому , руками зажатими в кулак, ряд ударів в область голови та ряд ударів ногами , обутими в черевик, в область обличчя та тулуба. Внаслідок спричинених ударів, ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що небезечні для життя в момент їх спричинення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також те, що він впливатиме на свідків, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу, а саме: особистого зобовязання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 . На думку прокурора, наявні ризики, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, дають достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу. Разом з цим вказує, що суд не взяв до уваги тяжкість вчиненого ОСОБА_7 , злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовуючи відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, послався на недоведеність прокурором необхідних підстав, передбачених ст. ст.177, 194 КПК України, які були б достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Наведені у клопотанні слідчого обставини підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, мають місце і підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами.
Однак, враховуючи особу підозрюваного слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання, оскільки прокурором не надано жодних доказів того, що застосування більш мяких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий запобіжний захід, як особисте зобовязання, визнано достатнім для запобіганню переховуванню від органів досудового розслідування і суду, а також перешкоджанню кримінальному провадженню.
Крім того, слідчий суддя поклав на ОСОБА_7 певні обовязки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій зявлятись до слідчого, на першу вимогу, не відлучатися з місця проживання, а про зміну місця проживання повідомляти слідчого, прокурора або суд, а для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, суд роз`яснив наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, зокрема те, що до підозрюваного може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також відсутність постійного місця роботи, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки обставини на які вказує прокурор в апеляції були враховано судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано менш суворий запобіжний захід, який, на думку колегії суду співмірний з існуючим ризиком, відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.
Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляція прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 11.09.2014 року,
про застосування відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання - залишити без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: