Справа № 357/2965/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/29/15 Доповідач у 2 інстанції Капічон
Категорія 19 02.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
02 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000918 та №0007591 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверівка Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,-
засуджено: за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбування 4 роки позбавлення волі;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Щербаки Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 03 березня 2008 року Білоцерківським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, 75, 76, 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 13 листопада 2008 року тим же судом за ч. 2 ст. 289, 75, 76, 104 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 3) 30 червня 2010 року тим же судом за ч.3 ст.15, ч. 2 ст.185, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, 29 травня 2013 року звільненого умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 9 днів -

засуджено: за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_9 21 940 грн. в рахунок відшкодування збитків на користь ОСОБА_15 . Вирішене питання про речові докази, -

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до вироку, 27 грудня 2013 року близько 19 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , йдучи по вул. Гагаріна в м. Біла Церква в напрямку «Свято-Преображенського собору», побачивши, що попереду них іде потерпіла ОСОБА_15 , яка в правій руці тримала сумку, домовились пограбувати останню та підійшовши до неї, ОСОБА_9 умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів вирвав з правої руки ОСОБА_15 належну їй сумку з шкірозамінника вартістю 140 грн., в якій знаходились гроші в сумі 20 000 грн., косметичка, в якій були гроші в сумі 1 800 грн., та гаманець із шкірозамінника, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, паспорт на ім`я ОСОБА_15 та пенсійне посвідчення останньої, після чого з місця події ОСОБА_10 та ОСОБА_9 втекли, завдавши потерпілій ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 21 940 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд: гроші розділили між собою та витратили на особисті потреби, сумку, гаманець, косметичку та документи знищили шляхом спалювання.

Крім того, 28 грудня 2013 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , проникли на частково огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_16 , де шляхом вибиття скла з віконної рами веранди проникли до будинку, звідки таємно від оточуючих, з корисливих спонукань, з однієї з кімнат повторно викрали: бувший у використанні електрочайник «Маестро» вартістю 200 грн. та бувшу у використанні пральну машину «Daewoo» вартістю 1000 грн., що належать потерпілому ОСОБА_16 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 200 грн.

Викраденою пральною машиною розпорядилися на власний розсуд: продали її знайомому, а виручені гроші витратили на власні потреби, електрочайник в подальшому було вилучено працівниками міліції та повернуто потерпілому.

Крім того, 03 січня 2014 року близько 19 години ОСОБА_9 , перебуваючи біля центральної районної лікарні по вул. Таращанська, 151 в м. Біла Церква, помітивши потерпілу ОСОБА_17 , яка в правій руці тримала сумку, вирішив пограбувати останню.

Підійшовши до ОСОБА_17 , ОСОБА_9 повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів вирвав з руки ОСОБА_17 належну їй сумку із шкірозамінника, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якій знаходився мобільний телефон марки «Sony Ericson T303» вартістю 300 грн., з сім карткою мобільного оператора «Лайф» - 25 грн., гроші в сумі 12 грн. та палку молочної ковбаси, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, після чого з місця події зник, завдавши потерпілій ОСОБА_17 матеріального збитку за загальну суму 337 грн.

В подальшому викраденим майном ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд: телефон продав, ковбасу, сумку та сім картку викинув.

Крім того, 04 лютого 2014 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи біля автомобільної стоянки по б-ру Комсомольському, 15 в м. Біла Церква., побачив потерпілу ОСОБА_18 , яка тримала в руці жіночу сумку та вирішив її пограбувати і повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито заволодів вирвав з руки ОСОБА_18 належну їй шкіряну сумку вартістю 100 грн., в якій знаходився гаманець із тканини вартістю 80 грн. та гроші в сумі 80 грн., з місця події зник, завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 260 грн.

Викраденими майном ОСОБА_9 в подальшому розпорядився на свій розсуд: гроші витратив на власні потреби, сумку та гаманець викинув неподалік від місця події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , яка представляє інтереси ОСОБА_9 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року змінити та пом`якшити призначене покарання, звільнивши ОСОБА_9 від його відбування з випробуванням. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні через суворість призначеного покарання і його невідповідність тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Зокрема, при призначенні покарання судом недостатньо враховано пом`якшуючі покарання обставини, такі як: визнання своєї вини, щире каяття, намір відшкодування шкоди потерпілій, наявність на утриманні неповнолітнього сина.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 , який в дебатах та останньому слові просив задовольнити апеляційну скаргу захисника, відмовився від клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2014 році»; обвинуваченого ОСОБА_10 , який просив апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_9 задовольнити та задовольнити його клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію в 2014 році»; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та клопотання ОСОБА_10 про застосування до нього Закону України «Про амністію»; обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_9 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками процесу не оспорюються, то суд не проводить їх детальний аналіз та переглядає вирок суду відповідно до ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 , було враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який не має судимості, працездатний, але не працевлаштований. При цьому, щире каяття та відшкодування збитків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також сприяння слідству судом першої інстанції було враховано як пом`якшуючі покарання обставини.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник як такі, що, на його думку, пом`якшують покарання, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а наявність на утриманні обвинуваченого малолітнього сина уже була врахована судом.

Окрім того, судом першої інстанції ОСОБА_9 , з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, було призначено найнижче покарання в межах санкцій, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, врахувавши всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до нього ст. 75 КК України, як і підстав для зміни вироку суду.

Разом з тим, до апеляційного суду Київської області надійшли клопотання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про застосування до них Закону України «Про амністію у 2014 році», які не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від свого клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року йому на підставі ст.6 зазначеного Закону було скорочено наполовину невідбуту ним частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року.

Що стосується аналогічного клопотання ОСОБА_10 , то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Підстави, які слугують звільненню особи від відбування покарання, визначено в ст. ст. 1 - 5 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до ст.9 зазначеного Закону застосування Закону України «Про амністію» здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань.

Обвинувачений ОСОБА_10 не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія вказаного Закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про амністію у 2014 році», даний закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 19 квітня 2014 року.

У вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року зазначено, що строк покарання ОСОБА_10 обчислюється з 22 квітня 2014 року. Таким чином, обвинувачений не відбував покарання за даним вироком на момент вступу Закону України «Про амністію у 2014 році» та не мав статусу засудженого.

Розглянувши та оцінивши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та апеляційної скарги захисника.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку щодо ОСОБА_10 посилання суду на застосування ст.71 КК України з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно вироку Володарського районного суду Київської області від 16 квітня 2014 року ОСОБА_10 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року і остаточно призначено до відбування 5 років позбавлення волі.

Зазначений вирок залишений без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 червня 2014 року.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання за вироком Білоцерківського міськрайоного суду від 18 червня 2014 року, суд також на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднав невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року, а тому колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_10 .

Однак, на даний час відносно ОСОБА_10 існує два вироки, які не приведені до відповідності, а тому на підставі п.11 ст.537 КПК України прокурору, засудженому або установі виконання покарань необхідно звернутися до суду з клопотанням про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а щодо ОСОБА_10 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку в частині засудження ОСОБА_10 посилання суду на застосування ст.71 КК України та вважати ОСОБА_10 засудженим на 4 роки позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без задоволення.

С У Д Д І :