Справа № 206/7673/14-к
Провадження № 1-кп/206/20/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" січня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000347 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх та неповнолітніх дітей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 01 липня 2014 року о 07 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «НAFEI SAIBAO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПАТ КБ «Приватбанку», рухався по вул. Гаванській з боку вулиці Томської в напрямку вул. Виробничої в Самарському районі міста Дніпропетровська.
Під час руху ОСОБА_3 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, виїхав на перехрестя доріг вул. Гаванської, яке є перехрестям нерівнозначних доріг і порядок проїзду на якому регулюється дорожнім знаком 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" розділу 33 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу велосипеду «КОМАНЧІ», під керуванням водія ОСОБА_5 , що рухався по головній дорозі з права наліво відносно його руху, та продовжуючи рух на перехресті доріг вул. Гаванської допустив з ним зіткнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому обох надколінників із зміщенням, які згідно висновку експерта № 2483е від 11.07.2014 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем «НAFEI SAIBAO», реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно судово-автотехнічної експертизи № 70/27-475 від 17.07.2014 року, порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
· дорожній знак 2.2 «Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою»,
невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, пояснивши суду що 01.07.2014 року він віз сестру дружини з дитиною до її чоловіка в колонію, дорогою дитині стало зле, та він відволікся на неї та не побачивши знак «стоп», у зв`язку з чим допустив зіткнення з потерпілим, що рухався на велосипеді.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього та висновків експертиз.

Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив позов про стягнення матеріальної шкоди, та моральної шкоди, а також витрати по проведенню експертизи до обвинуваченого ОСОБА_3 , в розмірі 10 378 грн. 39 коп. та 98658 грн. відповідно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, щодо моральної шкоди визнав частково, зазначивши, що вона значно завищена, з розміром матеріальної шкоди згоден.
Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє обґрунтоване документальне підтвердження розмір матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_5 в 10 378 грн. 39 коп., суд знаходить також обґрунтованими вимоги щодо моральної шкоди, оскільки така шкода дійсно була заподіяна і полягає в фізичному болю та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, однак заявлена потерпілим ОСОБА_5 сума матеріальної шкоди є дещо завищеною.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме, щодо матеріальної шкоди - на суму 10 378 грн. 39 коп., з приводу моральної шкоди - на суму 30 000 грн.
При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня вчиненого злочину, особистості обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні двох малолітніх та двох неповнолітніх дітей, що суд відносить до пом`якшуючих обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати складають: 491,40 грн. за проведення судової авто технічної експертизи № 70/27-475 від 17.07.2014 року; 750 грн. 00 коп. за проведення товарознавчої експертизи від 15.08.2014 року; 5 180 грн. 00 коп. за проведення психологічної експертизи за № 2513-14 від 23.09.2014 року.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_2 ) визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 3 (три) роки та з покладенням на нього обов`язків згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10 378 грн. 39 коп. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової авто технічної експертизи № 70/27-475 від 17.07.2014 року в розмірі 491,40 гривень та витрати за проведення психологічної експертизи в розмірі 5 180, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ - автомобіль «HAFEI SAIBAO» держ. номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1