Справа № 455/624/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/235/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 травня 2014 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 травня 2014 року застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03.07.2014 року із забороною ОСОБА_7 залишати своє місце проживання квартиру АДРЕСА_2 з 15 год. до 08 год. наступного дня та зобов`язано прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Приймаючи рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 , відповідно договору найму № 11046 від 23.07.2010 року, проживає у м. Львові з дружиною та двома малолітніми доньками 2005 та 2013 років народження, працює та позитивно характеризується по місцю праці, раніше не судимий, прокурором лише припущено про можливість здійснення ОСОБА_7 ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а тому доцільно обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано того, що ОСОБА_7 укладено договір найму квартири на рік, а строк його чинності закінчився 23.06.2011 року і такий не був переукладений, а оскільки підозрюваний зареєстрований у м. Маріуполі Донецької області, де проходить антитерористична операція, то ОСОБА_7 може виїхати по місцю реєстрації та проживанню його батьків та переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Крім цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, допомогу потерпілому не надавав, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є працівниками підозрюваного, останні перебувають у дружніх стосунках, що може спонукати їх до дачі завідомо неправдивих показів. Зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвали слідчого судді без зміни, обговоривши наведені доводи й перевіривши матеріали судового провадження та кримінального провадження № 0000232, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судове рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України.

Так, з матеріалів судового та кримінального провадження вбачається, що під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що зазначені в клопотанні.

На думку колегії суддів, врахувавши: вагомість наявних доказів про можливість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків (наявність родини й перебування на його утриманні дружини та двох малолітніх дітей); наявність постійного місця роботи й його репутацію; відсутність судимостей у підозрюваного, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною підозрюваному залишати житло у визначений період доби. Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою є необґрунтованими.

Покликання прокурора про можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків, а також на відсутність у підозрюваного місця проживання та відповідно, неможливість у зв`язку з цим застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту є невірними.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 будучи допитаним в якості підозрюваного свою провину у вчиненому визнав повністю. Під час розгляду клопотання надав суду пояснення про те, що він усвідомлює наслідки вчиненого ним діяння та висловив готовність понести за це відповідне покарання, а також запевнив, що немає будь-яких намірів ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

ОСОБА_7 разом з дружиною ОСОБА_13 та двома дітьми: Дарією 2005 та ОСОБА_14 2013 років народження проживає у АДРЕСА_1 , що підтверджується, зокрема договором найму квартири від 23.07.210 року № 11046, який є чинним, відповідно вимог ЦК України.

Прокурор в судовому засіданні не довів наявність обставин, передбачених п.3 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Покликання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , як на підставу обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сама по собі не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу тримання під вартою.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною, а тому відмовляє прокурору у задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 травня 2014 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3