Справа № 589/6365/14-к р.
Провадження № 1-кп/589/372/14 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду матеріали кримінального провадження № 0001829 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, українця, уродженця м. Конотоп Сумської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , одруженого, освіта вища, військовослужбовця, майора, начальника квартирно-експлутаційної служби військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.406 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв умисний злочин за наступних обставин:

Майор ОСОБА_4 у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 116 від 11.06.2009 проходить військову службу у вказаній військовій частині на посаді начальника квартирно-експлуатаційної служби, а майор ОСОБА_5 проходить військову службу у цій же військовій частині на посаді начальника режимно-секретної групи.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , є військовослужбовцями Національної Гвардії України. У відповідності до штатного розпису військової частини НОМЕР_1 вказані військовослужбовці відповідно до займаних посад не перебувають у відносинах підлеглості.

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані, зокрема, бути зразком високої культури, дисциплінованості, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати негідних вчинків щодо інших військовослужбовців, а також дотримуватися належних правил поведінки у військовому колективі.

Згідно з вимогами ст.ст. 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Однак, 1 жовтня 2014 року близько 17.55 год. начальник квартирно- експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_4 в приміщенні режимно-секретної служби у службовому кабінеті № НОМЕР_2 штабу вказаної військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо порядку взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності ознак підлеглості, будучи невдоволеним результатами проведеної за наказом командира частини начальником режимно-секретної групи майором ОСОБА_5 перевірки його ( ОСОБА_4 ) службового комп`ютера на предмет знаходження

в ньому інформації з обмеженим доступом та програмної продукції, не пов`язаної з виконанням військовослужбовцем - користувачем своїх службових обов`язків, порушуючи встановлений військовими статутами порядок взаємовідносин між військовослужбовцями, умисно спричинив майору ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Так, близько 17.55 год. 01.10.2014 майор ОСОБА_4 увірвався до службового кабінету майора ОСОБА_5 . Останній встав із-за свого робочого столу з метою попередити знаходження ОСОБА_4 у режимному приміщенні, однак у цей час ОСОБА_4 без попередження наніс йому один сильний удар взутою правою ногою в область голені лівої ноги, далі ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 сильний удар взутою ногою в область паху, спричинивши майору ОСОБА_5 сильний фізичний біль та моральні страждання. Після цього ОСОБА_4 намагався нанести останньому чисельні удари руками, стиснутими у кулаки, в область тулубу. ОСОБА_5 , захищаючись від ударів ОСОБА_4 , обома своїми руками захопив його руки. ОСОБА_4 , у свою чергу, намагався висвободити свої руки, внаслідок чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом у захваті рук впали на підлгу. Під час падіння майор ОСОБА_5 вдарився головою о сейф. Після цього через декілька секунд ОСОБА_4 піднявшись, вибіг з кабінету.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 341 від 02.10.2014 майору ОСОБА_5 протиправними діями майора ОСОБА_4 було завдано легкі тілесні ушкодження, а саме: садна на тильній поверхні пальців лівої та правої кистей, садно на поверхні лівого колінного суглобу, подряпина на зовнішній поверхні пальця лівої кісті, синець на передній поверхні лівої голені, хвороблива припухлість м`яких тканин в лівій лобно-тім`яній області та правого колінного суглобу, осад шкіри задньої поверхні лівої голені.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину за ст. 406 ч. 2 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому злочині, та при цьому пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 на посаді начальника квартирно-експлутаційної служби цієї частини, має звання майора.

1 жовтня 2014 року він перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував посадові обов`язки.

У другій половині дня йому на мобільний телефон зателефонував начальник режимно-секретної групи майор ОСОБА_5 та повідомив, що він проводить перевірку приміщень та персональних електронно-обчислюваних машин штабу військової частини на предмет знаходження в них інформації з обмеженим доступом та програмної продукції, не пов`язаної з виконанням військовослужбовцями - користувачами своїх службових обов`язків та запитав його дозволу на перевірку службового кабінету та службового комп`ютера. Він дозволив йому провести відповідну перевірку у його відсутність.

Коли він повернувся біля 17 год. 30 хв., йому від його підлеглої діловода тилу ОСОБА_7 , стало відомо, що майор ОСОБА_5 виявив у його службовому кабінеті та комп`ютері порушення щодо технічного захисту інформації та режиму секретності, а саме те, що його службовий комп`ютер без відповідного дозволу командування частини був підключений до зовнішньої мережі «Інтернет», а в ньому були списки військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку, які, на думку ОСОБА_5 , є документами для службового користування, військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Крім того, він виявив відсутність у своєму службовому кабінеті його особистого переходника до комп`ютера, який він придбав для дитини та модему та зрозумів, що його забрав майор ОСОБА_5 .

Будучи обуреним тим, що ОСОБА_5 без його відома забрав його особистий переходник та модем, він пішов до його службового кабінету.

Близько 17 год. 55 хв., він увійшов до службового кабінету майора ОСОБА_5 , оскільки двері кабінету були не замкнуті. Майор ОСОБА_5 , кричав та вимагав, щоб він вийшов з режимного приміщення. В ході словесної перепалки він висловився на адресу ОСОБА_5 , «я тебе приб`ю» та маючи обурення на ОСОБА_5 , одразу наніс йому один удар взутою правою ногою в область його голені лівої ноги. ОСОБА_5 схопив його за одяг в області грудей та почав виштовхувати з кабінету. Тоді він наніс йому ще один удар по його ногах в область паху. У цей час ОСОБА_5 , обома своїми руками захопив його руки, а він, у свою чергу, намагався висвободити свої руки. Після чого вони разом у захваті рук впали на підлогу. ОСОБА_5 впав першим, а він на нього впав . Під час падіння ОСОБА_5 вдарився головою, здається о сейф чи об стіл. Вся потасовка тривала секунд 30. Через декілька секунд він,

усвідомивши, що вчинив ганебний вчинок, піднявся та вийшов з кабінету майора ОСОБА_5 .

Він розкаюється за вчинене правопорушення та спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнає частково в сумі 500 грн., оскільки заявлена ОСОБА_5 сума моральної шкоди 2000.00 грн., на його думку є завищеною.

Потерпілий ОСОБА_5 , суду пояснив, що він також проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 на посаді начальника режимно-секретної групи цієї частини, має звання майора.

1 жовтня 2014 року він перебував на території військової частини НОМЕР_1 та виконував посадові обов`язки.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 про здійснення раптових перевірок приміщень та персональних електронно-обчислюваних машин штабу військової частини НОМЕР_1 на предмет знаходження в них інформації з обмеженим доступом та програмної продукції, не пов`язаної з виконанням військовослужбовцями - користувачами своїх службових обов`язків, здійснював відповідно перевірку службових комп`ютерів посадових осіб штабу військової частини.

Оскільки майор ОСОБА_4 , був відсутній у своєму службовому кабінеті, то він зателефонував йому та повідомив, що він та його підлеглий будуть перевіряти його службовий комп`ютер на предмет знаходження на його носіях інформації документів з обмеженим доступом. ОСОБА_4 , повідомив, що на даний час він перебуває у варті та надав згоду на перевірку його комп`ютера.

Під час проведення вказаної перевірки близько 14.35 год., була виявлена наявність модему та відповідних кабелів. Крім того, на робочому столі вказаного комп`ютера було виявлено декілька інтернет-браузерів для підключення комп`ютера до зовнішньої мережі. Поряд з цим, на електронних носіях інформації цього комп`ютера також виявлено наявність документів житлових справ військовослужбовців, які є документами для службового користування.

Закінчивши перевірку службового комп`ютера майора ОСОБА_4 , він та його підлеглий перевірили також службові комп`ютери начальника зв`язку частини та комп`ютери в приміщенні бойового посту. Під час перевірки інших службових приміщень йому на мобільний телефон зателефонував майор ОСОБА_4 та повідомив йому у грубій формі, що «Я тебе вб`ю при свідках» та кинув слухавку.

Близько 17 год. 35 хв. він пішов до свого службового кабінету та розпочав написання акту за результатами проведеної перевірки. Близько 17 години 45 хв., до його службового кабінету підійшов заступник начальника штабу з мобілізації капітан ОСОБА_8 та приніс деякі документи. ОСОБА_8 , здавши йому документи, близько 17 год. 50 хв., вийшов з його кабінету. Після цього, близько 17 год. 55 хв., до його службового кабінету увірвався майор ОСОБА_4 , він встав із-за свого робочого столу з метою попередити знаходження ОСОБА_4 у режимному приміщенні, однак у цей час ОСОБА_4 без попередження наніс йому один сильний удар взутою правою ногою в область його голені лівої ноги, потім ОСОБА_4 наніс йому ще один сильний удар взутою ногою в область паху. Вказаними ударами ОСОБА_4 спричинив йому сильний фізичний біль та моральні страждання. Після цього ОСОБА_4 намагався нанести йому чисельні удари руками, стиснутими у кулаки, в область тулубу. У цей час він, захищаючись від ударів ОСОБА_4 , обома своїми руками захопив його руки. ОСОБА_4 , у свою чергу, намагався висвободити свої руки. Після чого вони разом у захваті рук впали на підлогу. Він впав першим, на нього впав ОСОБА_4 . Під час падіння він вдарився головою, здається о сейф. Через декілька секунд ОСОБА_4 , підвівся та вибіг із службового кабінету.

Про факт заподіяння з боку ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, він близько 18 год. 10 хв. доповів ТВО командира частини підполковнику ОСОБА_9 .

Після доповіді ТВО командира він відчув запаморочення голови, нудоту та загальну слабкість організму, у зв`язку з чим він пішов до медичного пункту військової частини, де йому надали першу медичну допомогу. Прямуючи додому, він відчув погіршення стану здоров`я і одразу ж поїхав до Шосткинської ЦРЛ. У лікарні йому запропонували пройти стаціонарне лікування, однак він відмовився та пішов додому. При цьому, при медичному огляді у

Шосткинській ЦРЛ до нього підійшли співробітники міліції і він написав заяву про скоєння відносно нього злочину з боку ОСОБА_4 .

Умисними діями, ОСОБА_4 , завдав йому моральну шкоду, яка полягає у втраті спокою, душевної рівноваги та сну. Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 , принизив його честь, гідність та ділову репутацію. В зв`язку з ушкодженням здоров`я, він вимушений був відвідувати лікувальні заклади, що порушило його стабільний уклад життя, втратив друзів, постійно відчуває на собі принизливі та недобрі погляди з боку військовослужбовців, а тому оцінює в сумі 2000,00 грн., яку просить стягнути з обвинуваченого та при цьому послався на ст. 23 ч.1, ч. 1 ст. 1167 ЦК України та на Постанову Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Крім того, для захисту своїх прав потерпілого, він вимушений був звернутись до фахівця у галузі права - адвоката ОСОБА_6 , для захисту та представлення його інтересів в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Згідно укладеного договору про надання правової допомоги від 05.12.2014 року, ним було сплачено 6000,00 грн. в якості гонорару адвокату, що підтверджується договором про надання послуг в кримінальному провадженні та при цьому послався на розмір витрат на оплату правової допомоги за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу, встановленим Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а тому ці витрати також підлягають стягненню з обвинуваченого.

Стосовно міри покарання потерпілий та його представник- адвокат ОСОБА_6 , вважають необхідним призначити обвинуваченому покарання згідно передбаченої санкції ч. 2 ст. 406 КК України та вважають можливим при цьому застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки застосування більш м`якого покарання ніж передбаченого санкцією ч. 2 ст. 406 КК України є занадто м`яким, враховуючи як соціальний статус обвинуваченого так і умисне скоєння злочину, як проти Дисциплінарного статуту Збройних Сил України так і проти життя та здоров`я потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження.

Таким чином суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена та його дії суд кваліфікує за ст. 406 ч.2 КК України, так як він маючи умисел на порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними ознак підлеглості, діючи в порушення вимог ст. ст. 11, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують військовослужбовців бути зразком високої культури, дисциплінованості, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати негідних вчинків щодо інших військовослужбовців, а також дотримуватися належних правил поведінки у військовому колективі, порушив статутні правила взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилось у спричиненні майору ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те що обвинуваченим скоєний середньої тяжкості злочин, особу винного, який характеризується позитивно, в якості обставин, які пом`якшують покарання, суд враховує, повне визнання вини, розкаяння у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, раніше не судимий, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначене у межах до санкції ч. 2 ст. 406 КК України.

Проте, враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що обвинувачений повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому злочину, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75-76 КК України.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування завданої моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі та стягненню з ОСОБА_4 , в сумі 2000, 00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ч.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній

особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий - позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Аналізуючи обставини справи та доводи потерпілого, суд погоджується з доводами потерпілого з урахуванням спричиненого злочинними діями морального страждання, яких потерпілий зазнав під час побиття обвинуваченим та спричиненими наслідками. Зокрема, спричинення потерпілому сильного фізичного та душевного болю, отримання тілесних ушкоджень, що призвело до звернення за медичною допомогою, переживання з цього приводу, що порушило його стабільний уклад життя, як серед друзів так і з боку військовослужбовців, а тому заявлена моральна шкода в сумі 2000,00 грн., підлягає стягненню з обвинуваченого.

Що стосується витрат на правову допомогу, то на думку суду, ці витрати підлягають зменшенню відповідно до Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», виходячи з наступного.

Так, на обґрунтування витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн., надано тільки договір про надання послуг в кримінальному процесі від 05.12.2014 року.

Проте, на обґрунтування розміру гонорару, порядку його сплати, вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі документально не підтверджені, зокрема чітким переліком процесуальних дій, що у сукупності становлять надання правової допомоги, фінансовими документами та розрахунком виплати (прибутковий касовий ордер, виданий адвокатом, або квитанція банку про оплату на банківський рахунок адвоката, або банківське платіжне доручення. Довідка (договір) про оплату послуг не є належним документом, адже не відповідає вимогам правил бухгалтерського обліку.

А тому, виходячи з обрахування часу участі адвоката у судовому засіданні розмір витрат на правову допомогу становить 487 грн. 50 коп. виходячи з наступного.

Участь адвоката у судовому засіданні 09.12.2014 року з 15 год. 00 хв. по 16 год.05 хв.становить 1 година 05 хв.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить - 1218 грн.00 коп.

40% (40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні) від 1218 грн.00 коп. становить 487 грн.20 коп. за 1 годину;

487 грн.20 коп.: 65 хв.=7.50 грн. за хвилину;

7.50 грн. х 65 хв. (1 година 05 хв.)=487 грн. 50 коп.

Виходячи з викладеного витрати на правову допомогу становлять 487 грн., 50 коп.

Керуючись ст.ст. 368, 370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ст.406 ч.2 КК України і призначити йому покарання - два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язки: не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000.00 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 487 грн. 50 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим з дня отримання копії вироку.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1