У х в а л а

Іменем
України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Кузьменко
О.Т.

суддів Кривенди
О.В., Канигіної Г.В.

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 25 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Житомирської області на вирок
Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 березня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 24 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1

Вироком
Попільнянського районного суду Житомирської
області від 06 березня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, судимості не має,

засуджено за ч.1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження
волі.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 24 квітня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у серпні 2006 року без
мети збуту незаконно придбав, виготовив і зберігав наркотичний засіб - канабіс
вагою 94,22 грами.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання ступені
тяжкості злочину та його особі внаслідок суворості, просить судові рішення
змінити й пом'якшити покарання, застосувавши ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання
прокурора задоволенню не підлягає.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину та щодо кваліфікації його дій
за ч. 1 ст.309 КК України є законними й обґрунтованими, і в
поданні прокурорам не заперечуються.

Твердження прокурора у касаційному поданні про те, що
призначене ОСОБА_1 за ч.1 ст.309 КК
України покарання не відповідає ступені тяжкості злочину та його особі
внаслідок суворості є необґрунтованими.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання,
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене
покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових
злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України
суд вправі перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції статті, лише за наявності декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням особи винного.

Як убачається з
матеріалів справи, суд, врахувавши вимоги ст. 65 КК України, призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання за
санкцією ч.1 ст.309 цього Кодексу. Пом'якшуючих обставин, що істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, під час перевірки справи не
встановлено, а тому підстав для
задоволення касаційного подання прокурора та застосування ст.69 КК України
колегія суддів касаційного суду не вбачає.

З огляду на
викладене передбачені законом підстави для призначення справи до касаційного
розгляду відсутні.

Крім того,
постановою Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 14 серпня 2007 року ОСОБА_1 на підставі п. «б» ст.1 Закону України «Про
амністію» від 19 квітня 2007 року звільнено від зазначеного покарання.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

відмовити у задоволенні касаційного подання заступника
прокурора Житомирської області.

Судді:

КУЗЬМЕНКО О.Т. КАНИГІНА Г.В. КРИВЕНДА О.В.