Справа № 11-738-2007 рік. Головуючий у
1-й інст.: Дірко І.І.,
ст.309 ч.1 КК України Доповідач
апел.інст.:Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:

головуючого Карпія
В.М.,

суддів Пустовара М.Л.,
Тимошевського В.П.,

за участю
прокурора Захарченка
Д.В.,

захисника ОСОБА_1

27 вересня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 та захисника
ОСОБА_1, на вирок Центрального районного суду М.Миколаєва від 27 липня 2007
року, яким,

ОСОБА_2
,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Миколаєва, громадянин України, з вищою
освітою, проживаючий вАДРЕСА_1, не судимий,

-засуджений:- за ч.1 ст.309 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2
на користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС
України в Миколаївській області, 141грн.23 коп. судових витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_2
визнаний винним в тому, що 21.05. 2007 року, в вечірній час, перебуваючи на
літній площадці магазину «Вітас» розташованого за адресою м.Миколаїв, проспект
Леніна, у невстановленої особи, незаконно без мети збуту придбав особливо
небезпечний наркотичний

засіб, канабіс,
вагою в висушеному стані 7,1 грам . Незаконно зберігаючи при собі в кишені
шортів зазначений наркотичний засі(5, ОСОБА_2
направився до місця проживання, але по дорозі за вчинення адміністративного
правопорушення був затриманий працівниками міліції, доставлений в ОПОП № 7, де
в ході огляду було виявлено і вилучено наркотичний засіб.

Згідно висновку експерта № 820 від 29.05. 2007 року,
надана на дослідження речовина рослинного походження, у висушеному та
подрібненому стані, вилучена У ОСОБА_2
має ботанічні ознаки рослини роду коноплі, містить тетрагідроканнабінол і
відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, канабісу, вага якого
у висушеному стані складає 7,1 грам.

Засуджений ОСОБА_2, та в
його інтересах захисник ОСОБА_1 в апеляціях, не оспорюючи вини засудженого у
вчиненні інкримінованого йому злочину і правильної кваліфікації його дій судом,
просять вирок змінити і пом'якшити покарання, а саме, на підставі ст. 75 КК
України звільнити ОСОБА_2
від відбування покарання з випробуванням.

Посилаються на повне визнання вини засудженим, його щире каяття, сприяння
розкриттю злочину, а також на його позитивну характеристику за місцем
проживання, вважають, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає
тяжкості вчиненого злочину і даним про особу винного. Крім того вказують, що
під час досудового слідства і суду, ОСОБА_2 не ухилявся від явки до слідчого і
суду, що на їх думку, є свідченням того, що винний не являє суспільної
небезпеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_1 на підтримку
апеляцій, який просив вирок змінити і пом'якшити покарання, а саме застосувати
ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням,
засудженому ОСОБА_2 , думку прокурора Захарченка Д.В., про залишення апеляцій
без задоволення а вироку без зміни, вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають з
таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2,
у вчиненні інкримінова ного йому злочину за зазначених у вироку обставин,
грунтуються на достатніх і допустимих доказах, ретельно досліджених у судовому
засіданні та об'єктивно оцінених у вироку в сукупності з іншими зібраними
доказами, і є обгрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за
ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів
без мети збуту, є правильною, і в апеляціях не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка
вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз'ясненням , що міститься в абзаці 2 п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 24 жовтня 2003 року №7 зі змінами внесеними
постановою Пленуму від 10 грудня 2004 року №18 «Про практику призначення судами
кримінального покарання», при обранні покарання у кожному конкретному випадку
суд зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Як видно з матеріалів справи і вироку, що при призначенні ОСОБА_2 покарання, суд
першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який за кваліфікацією злочинів за ст.12 КК України
відноситься до середньої тяжкості, дані про особу винного, молодий вік та
позитивну характеристику за місцем його проживання.

Суд також врахував, той факт, що постановою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 28.11.2006 року ОСОБА_2
звільнено від відбування кримінальної відповідальності за вчинення злочину
передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і передано на поруки трудовому колективу
приватного підприємства «Вікар», кримінальна справа у відношенні ОСОБА_2, закрита, але
останній вчинив злочин в період знаходження на поруках трудового колективу.

До того ж, достатніх підстав для застосування щодо засудженого ст.75 КК
України , тобто для звільнення ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням, апелянтами не наведено.

Таким чином, ті обставини і дані про особу на які посилаються апелянти,
судом враховані в належній мірі, тому підстав до зміни вироку та пом'якшення
покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах захисника ОСОБА_1, залишити
без задоволення, а вирок Центрального районного суду М.Миколаєва від 21 липня
2007 року у відношенні ОСОБА_2,
залишити без зміни.