Вирок
Іменем України
29 грудня 2014 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0005574 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, освіта середня-спеціальна, працюючого ТОВ «Виробнича компанія «Марк» на посаді складальника виробів, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.04.2005 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі; 28.12.2005 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 309 КК України з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
У відповідності до обвинувального Акту від 22.12.2014 р., 08.10.2014 року близько 14 години 20 хвилин, ОСОБА_4 перебував поблизу кабінету №3, розташованому в приміщенні КУ ЦМЛ №1 за адресою: м.Житомир, вул. В. Бердичівська, 32, де через незачинені двері помітив на робочому столі мобільний телефон. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний, умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що в даному кабінету нікого немає і його дії залишаються непоміченими, лівою рікою дотягнувся до мобільного телефону та схопивши його поклав до кишені, після чого залишив приміщення КУ ЦМЛ №1.

Таким чином, ОСОБА_4 , таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS» моделі «GT-18552 SEK», вартістю 1575 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

27 листопада 2014 року в м. Житомирі між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, згідно ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання, обвинуваченого суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, працює, за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні матір ОСОБА_7 , яка має 2-гу групу інвалідності.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 27.11.2014 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 27 листопада 2014 року, укладену в м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтись до органів кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 196 гривень 56 коп., пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «SAMSUNG DUOS» моделі «GT-18552 SEK», після набрання вироком чинності повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1