Дата документу Справа № 314/4917/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/4917/13-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/331/15 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 187 Головуючий в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

у режимі відеоконференції з приміщення Софіївської ВК № 55 засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року

якою відмовлено у задоволенні подання Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19 вересня 2002 року за ст. ст. 15, 185 ч. 3, 185 ч. 3, 304, 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 19 квітня 2004 року за ст. ст. 185 ч. 3, 304, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09.02.2006 р. умовно-достроково на 1 рік 3 місяця 3 дні.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Луганської області від 13.04.2009 р. за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 23.09.2008 р., кінець 23.09.2016р.

До Вільнянського районного суду Запорізької області звернувся в.о. начальника Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) з поданням від 07.10.2014 р. про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні подання з тих підстав, що за час відбування покарання засуджений не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та звільнити його умовно-достроково від покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 листопада 2011 року він не допустив ні одного порушення та почав добросовісно відноситися до праці, за що має заохочення, а отже доказав своє виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого, за клопотанням якого здійснено дистанційне судове провадження у режимі відеоконференції, та який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу районного суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин. При цьому воно може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , суд мотивував своє рішення тим, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого корисливо-насильницького злочину, перед цим протягом менше ніж 2-х років двічі засуджувався за вчинення тяжких корисливих злочинів, що свідчить про сталу схильність засудженого до вчинення злочинів. З наданої суду довідки про стягнення та заохочення вбачається, що засуджений під час відбуття покарання протягом тривалого часу порушував умови відбуття покарання, за що 20 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, і лише останні півтора роки змінив свою поведінку на краще.

Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає матеріалам справи та зроблений помилково внаслідок неналежного врахування обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики засудженого, ОСОБА_7 під час тримання з 03 жовтня 2008 року по 27 вересня 2009 року у Старобільському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Луганській області та Луганському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Луганській області вимоги тримання не порушував, стягнень не мав. Під час відбування покарання в Бердичівській виправній колонії УДПтСУ у Житомирській області (№ 70) мав 20 стягнень, які на даний час погашені. Остання за часом догана винесена 29 листопада 2011 року, з того часу він змінив своє ставлення до відбування покарання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочений правами начальника колонії та 4 рази заохочений правами начальника відділення СПС( а.с.7-8).

З характеристики вбачається, що ОСОБА_7 залучався на безоплатні роботи по благоустрою колонії, до праці ставився сумлінно, об`єм робіт виконував у повному обсязі. Засуджений вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється, приймає учать в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених Духовне відродження та Підготовка до звільнення, підвищує свій освітній рівень шляхом самоосвіти.

Відповідно до даних виписки з протоколу засідання комісії з розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених пільг, передбачених законодавством від 07.10.2014 року, прийнято рішення про надання матеріалів до суду з питанням умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України( а.с. 2).

На думку колегії суддів, вказані вище обставини свідчать про стійку спрямованість на виправлення ОСОБА_7 , який дотримується вимог режиму, виконує законні вказівки і розпорядження адміністрації установи виконання покарань, а отже своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За викладеним, враховуючи виключно позитивні характеристики ОСОБА_7 за останні 3 роки, а також з огляду на те, що ОСОБА_7 відбув більше 3/4 призначеного судом строку покарання, колегія суддів вважає, що засуджений, змінивши свою поведінку на зразкову і сумлінне ставлення до праці, довів своє виправлення, що є підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому протилежний за змістом висновок суду першої інстанції, як такий, що не відповідає фактичним обставинам справи, слід визнати помилковим, у зв`язку із чим ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, за результатами розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні подання Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання в.о. начальника Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк.

Виконання ухвали покласти на начальника Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: 1 2 3