Справа № 554/4142/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 21.04.2015
21 квітня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню дитину, в силу статті 89 КК України не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
Е п і з о д № 1. 26 грудня 2014 року в період часу з 07 до 18 год. обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно з допомогою ключа, який йому залишив власник, проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_5 майно, а саме: музичний центр марки Sony вартістю 1000 грн., телевізор вартістю 1000 грн., набір ножів вартістю 200 грн., а також дорожню сумку вартістю 80,23 грн., за допомогою якої виніс викрадені речі, чим спричинив останній матеріальні збитки на загальну суму 2280,23 грн.
Е п і з о д № 2. 9 березня 2015 року, в період часу з 13 до 14 год., він же, таким же способом з тією ж метою проник у вказану квартиру та викрав звідти належні потерпілому ОСОБА_6 ноутбук марки Samsung R60 рlys вартістю 2700 грн. та ноутбук Asus X 55U вартістю 1900 грн., чим спричинив останньому матеріальні збитки на загальну суму 4600 грн.
Викраденим у кожному випадку розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Зазначив, що крадіжку вчинив з тим, щоб помститися потерпілому, який до того у нього вкрав його річ. Повторно проникаючи в квартиру з метою крадіжки і викрадаючи чуже майно, він не знав, що воно належало іншій, а не тій особі, якій він мстився. До квартири проникав за допомогою ключа, який йому залишив сам потерпілий. Частину із викраденого майна він збув, а частину повернув потерпілим. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши при цьому, що збитки завдані злочином ним частково відшкодовані шляхом вилучення у нього викраденого майна.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, судимість за які погашена у визначеному законом порядку, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику його особи, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв відшкодуванню завданих збитків і частково відшкодував їх, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати правопорушень, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілим, повернути їм же.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_7