АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/969/14-к
Номер провадження 11-сс/786/357/14
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.08.2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Згідно вищевказаної ухвали, 13.06.2014 року до місцевого суду надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Новосанжарського РВ УМВС ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000092 від 13.12.2012 року.
У своїй скарзі ОСОБА_7 вказувала, що під час прийняття процесуальних рішень слідчий діяв на власний розсуд, не виконуючи вказівки прокуратури та суду, слідчі дії проводив не в повному обсязі, не надав оцінку вже зібраним доказам.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_7 частково, слідчий суддя проаналізував саму скаргу та постанову про закриття кримінального провадження і прийшов до висновку, що за епізодами незаконного проникнення до будинку за ст.ст.194, 296 КК України та незаконного вторгнення у домоволодіння за ч.2 ст.162, ст.356 КК України постанова слідчого є безпідставною.
Зокрема, на думку слідчого судді, по епізоду незаконного проникнення ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_7 05.07.2010 року слідчим не в повній мірі виконані вказівки прокуратури, не взято до уваги те, що не підтверджується факт притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП та до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, а по епізоду незаконного вторгнення до будинку заявниці прийнято до уваги, що постанова про відмову у порушенні кримінальної справи була скасована постановою суду.
В апеляції ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу судді від 14.08.2014 року в частині закриття кримінального провадження за епізодами від 13.08.2010 р. та 29.11.2010 року, за ознаками ст.383 КК України.
Заслухавши доповідача, скаржника на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали скарги, кримінального і судового провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Досудове розслідування злочинів здійснюється згідно із загальними правилами такого розслідування, зокрема, положеннями глав 20-24 КПК України.
Під час досудового розслідування злочинів більшість слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій проводиться особисто слідчим або за його ініціативою.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як убачається з матеріалів судового та кримінального провадження вищевикладені вимоги закону слідчий та слідчий суддя не виконали і прийняли суперечливі та необгрунтовані рішення.
Так, згідно кримінального провадження №0000092 від 13.12.2012 року до Єдиного Реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про те, що невідомі особи проникли до сараю, належного ОСОБА_9 в с. Вісичі Новосанжарського району, і попередня правова кваліфікація визначена як ст.356 КК України.
Постановою прокурора прокуратури Новосанжарського району від 12 квітня 2013 року матеріали кримінальних проваджень№0000018 від 09.01.2013 року, №0000022 від 10.01.2013 року, №0000023 від 10.01.2013 року та №0000028 від 11.01.2013 року були обєднані в одне провадження із провадженням №0000092.
Разом з тим, у кримінальному провадженні №0000092 фактично заявником був ОСОБА_9 , який і повідомив про вчинення самоправства громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .
Інші ж кримінальні провадження стосуються повідомлень уже ОСОБА_11 щодо вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст.383, ч.1 та 3 ст.185, ч.1 ст.194 КК України.
За змістом ч.1 ст.217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.
Об`єднання кримінальних проваджень, де особи обвинувачують один одного у вчиненні кримінального правопорушення законодавством не передбачено.
Порушення вимог ст.217 КПК України привело до того, що провівши досудове розслідування за заявою ОСОБА_9 слідчий щодо нього ж і закрив кримінальне провадження за ч.1 ст.356 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
На вказану невідповідність нормам КПК України не звернув уваги слідчий суддя, який при винесенні ухвали про часткове скасування постанови слідчого не тільки не усунув вказані порушення, але і допустив інші істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, вказавши, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є безпідставною по епізоду незаконного проникнення ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_7 05.07.2010 року слідчий суддя послався на статті 194 та 296 КК України, одна з яких передбачає відповідальність за умисне знищення або пошкодження майна, а інша - за хуліганство.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що відомості про кримінальне правопорушення за ст.296 КК України до ЄРДР взагалі не вносились, і провадження за вказаною статтею не могло закриватись постановою слідчого.
Також, слідчий суддя скасував постанову слідчого по епізоду незаконного вторгнення у домоволодіння заявниці 12.07.2010 року за ознаками ч.2 ст.162, 356 КК України.
В той же час, ст.162 КК України передбачає відповідальність за незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи і поняття вторгнення складом злочину не охоплюється, а ст.356 КК України передбачає відповідальність за самоправство, у якому ОСОБА_9 обвинувачував заявницю.
Крім цього, ст.417 КПК України визначає також поняття виділення матеріалів досудового розслідування, рішення про яке у визначених законом випадках може прийматись лише прокурором.
Інші ж службові особи, в томц числі сдідчий суддя, такими повноваженнями не наділені.
З огляду наведеного, колегія суддів вважає, що скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження в певній частині суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла переконання, що ухвалу слідчого судді про часткове задоволення вимог ОСОБА_7 слід скасувати, постановивши нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити та скасувати постанову слідчого від 15 травня 2014 року про закриття кримінального провадження, а матеріали провадження направити слідчому для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 .
Постанову слідчого СВ Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_8 від 13.05.2014 року про закриття кримінального провадження №0000092, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.12.2012 року скасувати, а матеріали кримінального провадження направити слідчому для проведення досудового розслідування.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4