Справа № 495/7388/14-к

ВИРОК
24.03.2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки, Біляєвського району, Одеської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину, раніше судимого: 27.09.2013 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
27.09.2013 року Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений і визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.309 КК України і на підставі санкції даної статті, ОСОБА_4 , було призначено узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави. Після набрання вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області законної сили, 26.10.2013 року ОСОБА_4 належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, і не зважаючи на ту обставину, що судом приймались всі міри до виклику засудженого ОСОБА_4 до суду з метою уплати штрафу, умисно ухиляється від сплати штрафу у розмірі 850 гривень по теперішній час.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно з моменту набрання вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2013 року законної сили, він не сплатив суму штрафу у розмірі 850 гривень. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їй, що в такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 389 ч.1 КК України тобто ухилення від сплати штрафу.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, задовільну характеристику, що кримінальні правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на утримані має малолітню дитину, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2013 року, яким призначено покарання ОСОБА_4 у виді штрафу у сумі 850 грн. виконувати самостійно.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.1 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.09.2013 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1