УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/657/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника-адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Романівського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2015 року, -
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого (пенсіонер, інвалід 2 групи), одруженого, раніше несудимого, -
засуджено за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_9 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили змінено на тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 зараховано з 02.04.2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1226,00 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9 задоволено частково.
Згідно вироку суду, 29.01.2014 року, приблизно о 10:00 год., ОСОБА_11 разом зі своїм сином ОСОБА_12 знаходились у житловому будинку ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 , де в одній із спальних кімнат житлового будинку між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з однієї сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони виникла словесна суперечка, яка згодом переросла у бійку між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . В ході даної бійки ОСОБА_9 , перебуваючи разом із ОСОБА_12 в приміщенні веранди даного житлового будинку, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень та розуміючи протиправність своїх дій, схопив лівою рукою уламок цеглини, яка лежала на столі, та умисно наніс нею близько трьох ударів по голові ОСОБА_12 , після чого останній упав на бетонну підлогу та втратив свідомість. Внаслідок нанесення ОСОБА_9 ударів ОСОБА_12 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: садна і синців правої і лівої половини обличчя, забійної рани потиличної ділянки голови, багатоуламкового перелому лобно-скронево-тім`яної кістки праворуч, крововиливу над твердою мозковою оболонкою в правій лобно-скронево-тім`янїй ділянці голови, перелому основи черепа, перелому 5-го ребра праворуч, відкритого перелому правої гомілки в верхній третині. 21.04.2014 року за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 потерпілий ОСОБА_12 помер.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вказаний вирок відносно ОСОБА_9 .
Направити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України для нового розгляду до Романівського районного суду в іншому складі.
Змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Вважає зазначений вирок таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповнотою судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Посилається на положення ст.317 КПК України, яка передбачає, що документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, долучаються до обвинувального акта і є матеріалами кримінального провадження. Однак в ході підготовчого провадження, прокурором не заявлялось клопотання про приєднання до обвинувального акту будь яких документів та матеріалів.
Зазначає, що суд в ході судового розгляду, на виконання вимог ст.349 КПК України, відповідною ухвалою від 05.08.14р. було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження. В ході судового розслідування, в судовому засіданні 19 січня 2015 року згідно ст.358 КПК України було оголошено назви всіх матеріалів кримінального провадження, що містяться в т.1, 2 та 3, при цьому жоден з документів судом не оголошувався та таким чином не досліджувався. Прокурором також не було заявлено клопотання про те, які саме документи сторона обвинувачення вважає доказами вини ОСОБА_9 саме в скоєнні інкримінованого злочину.
Зазначає, що у вироку суд, як на доказ вини ОСОБА_9 , посилається на протоколи слідчих дій та висновки експертиз, які ним не досліджувались, а лише оголошувались.
Зазначає, що в зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 в ході досудового розслідування не було проведено судово-медичної експертизи з приводу характеру та тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , які йому було спричинено в ході інкримінованих подій, стороною захисту було заявлено клопотання про витребовування висновків судово-медичної експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Судом в задоволенні клопотання було відмовлено, в зв`язку з тим, що висновки такої експертизи не можуть бути будь-яким доказом в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 .
Зазначає, що стороною захисту було заявлено клопотання про проведення судово-медичної експертизи в ході судового розслідування кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , однак судом в його задоволенні було відмовлено.
Вважає, обвинувачений та вона, як його захисник були позбавлені права давати оцінку письмовим доказам та матеріалам, які в суді не досліджувались та в зв`язку з тим, що остаточне законне рішення, за результатами кримінального провадження по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не прийняте, вони були позбавлені права висловити свою думку щодо кваліфікацій дій ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, представника потерпілої - ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Дії ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання ОСОБА_9 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, пенсіонер, інвалід 2 групи, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Апеляційні доводи захисника про те, що в ході підготовчого провадження 24.07.2014 року, прокурором не заявлялось клопотання про приєднання до обвинувального акту будь яких документів та матеріалів є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження були направлені в суд 24.07.2014 року, а отримані 25.07.2014 року (т.3 а.с.42).
Адвокат не вказав, яким чином вказана обставина вплинула на подальший розгляд кримінального провадження та постановлення вироку, крім того адвокату та ОСОБА_9 відкривалися матеріали кримінального провадження (т.2 а.с.87, 88, 97, 98), інших матеріалів, які не відкривалися сторонам кримінального провадження суду не надавалось.
Доводи адвоката про те, що суд в ході судового розгляду, на виконання вимог ст.349 КПК України, відповідною ухвалою від 05.08.14р. було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, однак в судовому засіданні 19 січня 2015р. згідно ст.358 КПК України було оголошено назви всіх матеріалів кримінального провадження, що містяться в т.1, 2 та 3, при цьому жоден з документів судом не оголошувався та таким чином не досліджувався, є також безпідставними, оскільки згідно матеріалів справи, а саме звукозапису від 19.01.2015 року, матеріали справи досліджувалися і при необхідності сторони кримінального провадження мали можливість при дослідженні того чи іншого доказу звернути увагу суду, на ту чи іншу обставину, яка доводить або спростовує досліджуваний доказ.
З вищенаведених підстав апеляційний суд також вважає безпідставними доводи захисника про те, що у вироку суд, як на доказ вини ОСОБА_9 , посилається на протоколи слідчих дій та висновки експертиз, які ним не досліджувались, а лише оголошувались.
Посилання захисника на те, що прокурором не було заявлено клопотання про те, які саме документи сторона обвинувачення вважає доказами вини ОСОБА_9 саме в скоєнні інкримінованого злочину, є безпідставними, оскільки докази вини ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому злочину зазначені в обвинувальному акті, з яким ознайомлений як ОСОБА_9 , так і його захисники, про що є відповідні розписки останніх.
На підставі вищенаведеного апеляційний суд дійшов висновку про те, захисником не наведено підстав, передбачених ст.415 КПК України для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Романівського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: