Справа .¥« 11-68,
2007року Головуючий
в 1-й інстанції Черепахін В.О.
ч.2 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах Апеляційного

суду
Хмельницької області у складі:

головуючого -
судді Кульбаби В.М., суддів Матущака М.С, Лінника П.О., прокурора Леськіва В.
О., захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20 листопада 2006 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

громадянин
України, українець, уродженець с
Кадиївці Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, житель м.
АДРЕСА_1, з середньою освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину,
не працює, несудимий відповідно до ст.89КК України,

засуджений за ч.2 ст. 121 КК України
із застосуванням ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому змінено з підписки про невиїзд на взяття під
варту із зали суду.

Строк покарання ухвалено
обчислювати з 20 листопада 2006 року.

Стягнуто із засудженого на користь ОСОБА_1. 1 354,69 грн.
матеріальних збитків.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він 09 липня 2006 року
біля 22 години 15 хвилин біля торгівельної палатки „Сармат", яка розташована
навпроти будинку № 4 по вул. Миру в м. Кам'янці-Подільському, під час конфлікту
з ОСОБА_2, умисно наніс останньому декілька ударів рукою в голову та по тулубу,
заподіявши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним для життя в
момент заподіяння, у вигляді травматичного субдурального крововиливу,
травматичного субарахноїдального крововиливу, крововиливу в м'які тканини
голови скроневої області справа, від яких той помер 11 липня 2006 року.

В апеляції засуджений ОСОБА_1., не оспорюючи фактичні
обставини справи і кваліфікацію його злочинних дій за ч.2 ст.121 КК України,
вважав призначене йому покарання занадто суворим, яке не відповідає тяжкості
вчиненого злочину та його особі. Зокрема вказував, що суд не врахував усіх
обставини, що пом'якшують покарання, а саме стан його здоров'я, протиправну
поведінку потерпілого та вчинення злочину внаслідок випадкових обставин.

У доповненні до апеляції засуджений ОСОБА_1. просив
перекваліфікувати його дії на ст. 118 або ст. 128 КК України, оскільки він
захищався від потерпілого. Посилаючись на своє щире каяття, на те, що він
учинив злочин через необережність, на свою явку із зізнанням, наявність на його
утриманні малолітньої дитини, яка важко хворіє, добровільне часткове
відшкодування завданої шкоди, просив призначити йому покарання, не пов'язане з
позбавленням волі.

2

Прокурор у
запереченні на апеляцію засудженого, уважаючи вирок суду законним і
обґрунтованим, просив його залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_1. - без
задоволення. При цьому посилався на правильність кваліфікації дій засудженого
та відповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
засудженого ОСОБА_1. та його захисника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляції
про перекваліфікацію дій засудженого на ст.128 КК України та пом'якшення
покарання, думку прокурора про законність і обгрунтованість вироку, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів уважає, що вона задоволенню
не підлягає.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. у вчиненні злочинних дій за обставин,
викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких суд виклав у вироку, і
цей висновок є обґрунтованим.

Так, ОСОБА_1. у судовому засіданні винним себе визнав
частково, посилаючись на те, що у нього не було наміру завдати потерпілому
ОСОБА_2. тяжке тілесне ушкодження. Пояснив, що під час конфлікту, який виник за
ініціативи потерпілого ОСОБА_2.,
та захищаючись від його ударів, завдав йому удару долонею в обличчя, потім
ударив кулаком у живіт та двічі кулаком у нижню частину обличчя. Від останніх
ударів потерпілий упав на спину і вдарився головою до асфальту, в результаті
чого, на його думку, одержав тілесні ушкодження.

Свої показання про нанесення ударів потерпілому саме в
голову засуджений підтвердив при відтворенні з ним обстановки та обставин
події.

Свідки ОСОБА_4.
та ОСОБА_5. підтвердили,
що біля палатки „Сармат"
саме засуджений ОСОБА_1. вибив з рук потерпілого ОСОБА_2. пиво, ударив його
кулаком в обличчя, після чого потягнув за палатку, звідки долинали глухі удари.
У результаті цього ОСОБА_2. закривавленим залишився лежати на землі.

Об'єктивно винність засудженого підтверджується висновком
судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_2. було виявлено тілесне
ушкодження у вигляді травматичного субдурального крововиливу (крововилив між
твердою мозковою оболонкою та головним мозком) на рівні скроневої долі справа,
травматичного субарахноїдального крововиливу (крововилив у м'яку мозкову
оболонку головного мозку) у проекції тім'яної долі справа, крововиливу в м'які
тканини голови скроневої області справа, яке могло утворитися від дії тупих
твердих предметів чи при ударі об такі і відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження, яке є небезпечним для життя у момент спричинення. Причиною смерті
потерпілого ОСОБА_2. стала закрита черепно-мозкова травма, правобічний
травматичний субдуральний крововилив, забій головного мозку, що призвело до
розвитку набряку, післятравматичного розм'якшення головного мозку.

Крім цього, у потерпілого було виявлено й інше тілесне
ушкодження: шість синяків на рівні обличчя, в тім'яній області справа,
крововилив в області слизової оболонки верхньої губи, які не перебувають у
прямому причинному зв'язку з настанням смерті, відносяться до легкого тілесного
ушкодження і утворилися від ударів тупими твердими предметами, в тому числі й
кулаками.

Наявність такої великої кількості тілесних ушкоджень у
потерпілого, їх характер і локалізація та відповідно незначна їх кількість у
засудженого вказують на неспроможність доводів останнього про заподіяння
потерпілому тілесних ушкоджень під час самозахисту, а відтак про
перекваліфікацію його дій на ст.118 КК України.

Аналіз наведених у вироку доказів про те, що потерпілому
були завдані удари кулаками в скроневу та тім'яну частини голови і саме вони
спричинили його смерть, спростовує доводи

3

ОСОБА_1.
про те, що тілесні ушкодження потерпілому було заподіяно при падінні на
асфальтове покриття від його ударів. Тому доводи засудженого в апеляції про те,
що суд неправильно оцінив докази й мав кваліфікувати його дії за ст.128 КК
України як заподіяння тяжкого тілесного ушкодження з необережності, є
безпідставними.

Дії ОСОБА_1. відповідно до встановлених фактичних обставин справи місцевим
судом правильно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне
ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання суд у відповідності до
вимог ст.65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання, та конкретні обставини справи. Обставини, що пом'якшують
покарання, на які засуджений посилається в апеляції, судом фактично враховані,
оскільки йому призначено покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої
санкцією ч.2 ст.121 КК України, яке є достатнім і необхідним для виправлення
засудженого і попередження інших злочинів. Підстав же для ще більшого
пом'якшення покарання, в тому числі й застосування ст.75 КК України,
апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20
листопада 2006 року стосовно ОСОБА_1залишити без зміни, а апеляцію засудженого
-без задоволення.