АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

„_27____ "_березня_
2007_ року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Фоміна
Ю.В.

суддів: Велидчука В.М., Захарчука С.В.

засудженого ОСОБА_1

захисників ОСОБА_2.,ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника
на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2007 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Тростянець Сумської області, громадянина України, освіта середня, не
одруженого, військовозобов'язаного, працюючого учнем-автоматником
шестишпиндельних автоматів в ВАТ „Олевський завод тракторних нормалей",
проживаючого в АДРЕСА_1 не судимого,

Засуджено:

· за ст. 152 ч.З КК України - на
Ю(десять) років позбавлення волі.

· за
ст.153 ч.2 КК України - б(шість)
років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим і
визначено остаточне покарання
-десять років

Справа № 11- 234 Головуючий у
суді 1-ї інстанції
Стратович O.B.

Категорія
ст.ст. 152ч.З,153ч.2КК доповідач
Захарчук С.В.

2

позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишено попередній -
тримання під вартою.

Згідно вироку,
ОСОБА_1. визнаний винним і засуджений за те, що 01.06:2006 року в 01
годині в м. Олевську Житомирської області, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, зустрів на вул.Володимирській м. Олевська неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
поверталася з дискотеки додому і з метою задоволення своїх статевих пристрастей
вирішив її зґвалтувати.

Реалізуючи свій
злочинний умисел направлений за зґвалтування ОСОБА_4, тобто на насильницьке,
умисне задоволення своєї статевої пристрасті, ОСОБА_1., знаючи, що ОСОБА_4. є
неповнолітня і не будучи з нею знайомим, підійшов до ОСОБА_4. ззаду і схопивши
однією рукою за обличчя та затуливши таким чином рот, а іншою рукою утримуючи
за одяг, погрожуючи їй фізичною розправою та вбивством, в разі якщо вона буде
чинити опір та кликати на допомогу, психічно і фізично, утримуючи потерпілу,
долаючи її опір повів останню в 2-й
провулок вул. Володимирської на берег річки „Уборть". На березі річки
Уборть ОСОБА_1. достовірно знаючи, що ОСОБА_4. неповнолітня, про що остання
йому повідомила та була одягнена в шкільне плаття, продовжуючи висловлювати
словесні погрози ОСОБА_4, щодо фізичної розправи та застосування насильства,
психологічно долаючи опір останньої зґвалтував її та насильно задовольнив
статеву пристрасть неприродним способом.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1. та його захисник порушує питання про перегляд вироку суду
посилається на те, що він не винний. Вступив в статевий зв'язок з потерпілою за
її згодою.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який вважав, що апеляції не підлягають до задоволення,
засудженого та його захисника, підтримавших доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляції підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду
про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому дій
підтверджуються розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку
першої інстанції доказами і є правильними.

Факт
зґвалтування неповнолітньої потерпілої і насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом стверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4,
яка пояснила, що 31.05.2006
року, після того, як разом з однокласниками вона перебувала в кафе та
дискотеці з приводу закінчення школи. Близько 24 години поверталася додому по вул. Володимирській в м.
Олевську. Була вдягнута в шкільне плаття, білий фартух, а через груди стрічка з
написом „випускних 2006 року".
На цій вулиці її зустрів засуджений, якого раніше вона не знала, затулив рота
рукою, при цьому сказав: „мовчи бо вб'ю" і потяг в бік річки
„Уборть". На березі річки вона сказала, що неповнолітня, але він приказав роздягатися,
що вона і
зробила, після цього
зґвалтував її і

задовольнив статеву
пристрасть неприродним способом.
Перебуваючи під

з

впливом
фізичного та психічного
тиску вона не
могла чинити опору ґвалтівнику, так як думала, що він
свої наміри приведе в дійсність і зашкодить її здоров'ю або життю, тому і
виконувала всі домагання ґвалтівника, не маючи змоги втекти.

Свідок ОСОБА_5 суду підтвердила, що ОСОБА_4. є її
неповнолітньою дочкою. 31.05.2006
року дочка пішла на свято в школу з приводу закінчення 11 класу. Близько
23год 30хв. вона розмовляла з дочкою по мобільному телефону і остання сказала,
що іде додому з кафе. Близько 01
години вона пішла на вулицю, гукала її, але вона не відповідала. Через
деякий час побачила, що дочка біжить до двору. Коли прибігла то розповіла, що
її зґвалтував на березі річки незнайомий чоловік. При цьому коліна у неї були
подряпані, банти були розпущені, лице було заплакане і брудне, плаття було
одягнуте на виворіт, а речі туалету були в сумочці. Дочка розповіла про
обставини зґвалтування, вона була у пригніченому стані, весь час плакала.
Аналогічні показання свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7. Вина засудженого також
підтверджується протоколами очної ставки, відтворенням обстановки і обставин
події, актом судово медичного освідування.

Наведені у
апеляційних скаргах доводи про те, що засуджений вступив в статевій зв'язок з
потерпілою за згодою останньої, безпідставні і спростовуються зібраними у
справі доказами.

Як видно із
матеріалів справи, показання потерпілої про конкретні дії засудженого ОСОБА_1
щодо неї були конкретними, суперечностей вони не мають і підтверджуються іншими
розглянутими у судовому засіданні доказами, тому суд першої інстанції
обґрунтовано визнав її показання достовірними.

Показання самого
засудженого не є послідовні, що свідчить про те, що він намагається ухилитися
від відповідальності за вчинене.

Засуджений знав,
що потерпіла неповноліття, оскільки вона йому про це говорила і була одягнена у
шкільну форму.

Потерпіла
виключно позитивно характеризується, а тому суд прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що у останньої не було необхідності мати сексуальні контакти з
незнайомим чоловіком.

Оцінюючи зібрані
докази в їх сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність
вини засудженого у вчиненні злочинів, за які він засуджений.

Кваліфікація дій
засудженого за ст.ст. 152
ч.3,153 ч.2 КК України є правильною.

Доводи засудженого
про недоведеність його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, безпідставні і
спростовуються показаннями потерпілої, вищезгаданих свідків. Невірити
показанням потерпілої і свідків у суду першої інстанції не було підстав , оскільки вони є
послідовними і підтверджуються іншими матеріалами справи.

Суд
правильно встановив фактичні обставини справи, його висновки ґрунтуються на
доказах, викладених у вироку суду.

4

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів, всупереч вимог ст. 65 КК України, не в
повній мірі врахував дані про його особу. Зокрема, ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, від злочинів
не наступили тяжкі наслідки. Тому колегія суддів вважає можливим пом'якшити
покарання за ст.152 ч. З КК України до 7
років позбавлення волі.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 та його захисника задовольнити частково. Вирок Олевського
районного суду Житомирської області від 12
лютого 2007 року
щодо ОСОБА_1 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_1
засудженим за ч.З ст. 152
КК України на 7 років
позбавлення волі, а за ч. 2
ст. 153 КК до
покарання призначеного судом першої інстанції.

Відповідно до ч.І ст. 70
КК України визначити остаточне покарання за

сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим
і

вважати засудженим -
на 7(сім) років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді