Справа № 1-93, 2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 року Диканський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючої - судді Щабельської І.В..

при секретарі - Сергі Н.Л.

з участю прокурора - Мамаєвої Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Диканька кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с
Сокирчин Тлумацького району Івано-Франківської області, жителя с. Марченки Диканського
району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою,
військовозобов'язаного, неодруженого, пресувальника ВАТ "Укролія", в
силу ст. 55 КК України /в редакції 1960 року/ не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого, ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2007
року близько 18 год. підсудний
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись поблизу
ставка, що в с Марченки
Диканського району Полтавської області, керуючись корисливими спонуканнями, з
метою наживи, погрожуючи потерпілій ОСОБА_2 застосуванням до
неї фізичного насильства, відкрито заволодів належним їй золотим ланцюжком
вартістю 456 грн., завдавши таким чином потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Викраденим в подальшому
розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні при розгляді справи підсудний ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні злочину визнав частково, при цьому пояснив, що, дійсно,
30 травня 2007 року в післяобідній час він разом зі своїми знайомими знаходився
біля ставка в с Марченки
Диканського району Полтавської області, де вживали спиртні напої. Близько 18 год. туди прийшла
його племінниця -потерпіла ОСОБА_2
і в неї на шиї він помітив золотий ланцюжок, який попросив поносити. Коли ОСОБА_2 відмовилась його дати, то він взяв
її за руку з метою затримати, потяг за ланцюжок і жартома
пригрозив застосувати фізичне насильство. Після цього ОСОБА_2 зняла ланцюжок і
повісила йому на шию. Наступного дня він вказаний ланцюжок загубив. Заявив, що
у вчиненому розкаявся. Свою вину у вчиненні вказаного злочину визнає частково,
так як пожартував про застосування насильства.

Перевіривши та
оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, незважаючи на часткове
визнання підсудним вини у вчиненні злочину, вважає його винність у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаним з погрозою
застосування насильства, доведеною повністю і об'єктивно слідуючою
сукупністю доказів :

показами у суді потерпілої ОСОБА_2 про те, що 30
травня 2007 року біля ставка в с
Марченки Диканського району Полтавської області її дядько - підсудний
ОСОБА_1 попросив поносити золотий ланцюжок, який був у неї на шиї. Отримавши
відмову, він, схопив її однією рукою за праву руку, так як вона намагалась
відійти, а іншою почав тягти на себе ланцюжок, погрожуючи при цьому фізичним
насильством. Оскільки ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння та не
реагував на зауваження, вона реально сприйняла його погрозу та змушена була
віддати йому ланцюжок;

2

·
показами
у суді свідка ОСОБА_3 про те, 31 травня 2007 року вона помітила на шиї у
свого сина ОСОБА_1 золотий ланцюжок. На запитання, де він його взяв, останній
відповів, що взяв поносити. Пізніше подзвонила ОСОБА_2 та попросила забрати у ОСОБА_1 її ланцюжок, однак того ж дня
близько ввечері, коли ОСОБА_1 прийшов
додому, виявилось, що ланцюжок він загубив;

·
заявою ОСОБА_2 від 06. 06. 2007 року /а.с. № 4/ про те,
що 30. 05. 2007 року ОСОБА_1 відкрито
заволодів належним їй золотим ланцюжком;

·
явкою з повинною ОСОБА_1 /а.с. 8/;

·
показами свідка ОСОБА_4, дослідженими в судовому
засіданні /а.с. № 27/, аналогічними з показаннями потерпілої ОСОБА_2;

·
протоколом очної ставки /а. с 37/;

·
довідкою про вартість викраденого
ланцюжка /а.с. 15/.

Кваліфікація
злочинних дій підсудного ОСОБА_1 за ст. 186 ч. 2 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, поєднане з погрозою застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого є вірною, так як підсудний
ОСОБА_1 30 травня 2007 року близько 18 години, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись поблизу водоймища в с. Марченки Диканського району
Полтавської області, керуючись корисливими спонуканнями, з метою наживи,
погрожуючи потерпілій ОСОБА_2 застосуванням до неї насильства, відкрито
заволодів належним їй золотим ланцюжком вартістю 456 грн.

При цьому суд не
приймає до уваги заяву підсудного ОСОБА_1 про те, що застосувати насильство до
потерпілої він погрожував жартома, так як це спростовується вказаними вище
доказами та заявою у суді самої потерпілої про реальне сприйняття нею
висловлених підсудним погроз.

Призначаючи
покарання підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу
підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного, суд враховує каяття підсудного, його молодий вік,
відсутність тяжких наслідків вчиненого.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсудного, суд враховує вчинення ним злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Хоча підсудний
вчинив тяжкий злочин умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, але враховуючи його щире каяття,
молодий вік, відсутність тяжких наслідків вчиненого та претензій до
нього потерпілої ОСОБА_2, яка не наполягає на суворому покаранні підсудного та відмовилась у суді від цивільного
позову, а також враховуючи те, що підсудний має постійне місце
проживання та роботи, суд вважає, що ці обставини суттєво пом'якшують покарання підсудному та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, тому вважає можливим при призначенні
підсудному покарання застосувати ст. 69 КК України визначити йому за даний
злочин більш м'який вид покарання, ніж передбачений санкцією ст. 186 ч. 2 КК
України, а саме - у вигляді виправних робіт за місцем його роботи.

Так як потерпіла
відмовилася від свого позову, то провадження по справі у частині цирільного позову слід закрити.

Запобіжний захід підсудному
необхідно залишити попереднім у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця
проживання.

3

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321-324,327,332-335,339 КПК України,

суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання з
застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 /двох/ років виправних
робіт за місцем його роботи з відрахуванням 20 % його заробітку в доход
держави.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд з постійного
місця проживання.

Провадження по справі у частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_2.
закрити за відмовою позивачки від позову.

Вирок може
бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з дня
його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд.