АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/1516/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/395/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження :
Прокурор - ОСОБА_8
Обвинувачений ОСОБА_6
Захисник - ОСОБА_9
Потерпілий - ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року змінити в частині вирішення цивільного позову, позовну заяву залишити без розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду та постановлення нового вироку, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в сумі 4.250, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 було визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в сумі 3.400, 00 гривень зі сплатою на користь держави, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний термін; цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено, стягнуто на його користь з обвинуваченого ОСОБА_6 15.000, 00 гривень у відшкодування моральної шкоди та 250 гривень за надані юридичні послуги; вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.
За обставин, встановлених судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та детально викладених у вироку, 13.01.2015 року у світлий час доби, приблизно о 17:00 годин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes Benz Vito» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на території Жовтневого району м. Кривого Рогу по мокрому (частково вкритому ожеледдю) асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Електричної з боку вул. Кремлівської в напрямку вул. Ногіна, в районі електроопори № 64 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину по пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Органами досудового розслідування вищезгадані злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, з чим погодився суд в оскаржуваному вироку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений посилається на неврахування судом при вирішенні цивільного позову факту наявності в нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На думку цього апелянта, не залучивши до участі у справі страхову компанію АТ СГ "ТАС" (приватне), що несе цивільну відповідальність за заподіяну обвинуваченим шкоду, суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що тягне скасування вироку в частині вирішення цивільного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом першої інстанції ОСОБА_6 було призначене покарання, що не відповідає фактичним обставинам та ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Так, судом не було достатньою мірою враховано, що обвинувачений здійснив наїзд на потерпілого на пішохідному переході, де водій повинен бути особливо уважним та обережним, а отже допущене порушення мало грубий характер.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах не оспорюються, у зв`язку з чим згідно ст. 404 КПК України законність і обґрунтованість вироку в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції з дотриманням вимог закону взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та має неумисний характер; відсутність обставин, що обтяжують покарання; численні обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого, - те, що він є раніше не судимою особою немолодого віку, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, відшкодував потерпілому матеріальні збитки в сумі 2.500, 00 грн., що суд у межах своїх повноважень на підставі ст. 66 КК України визнав обставинами, що пом`якшують покарання.
Разом з тим, допущене обвинуваченим правопорушення, - наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину по пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, мало вкрай грубий характер та являло значну небезпеку для життя та здоров`я пішоходів. Суд цю обставину не взяв до уваги достатньою мірою, що потягло призначення обвинуваченому покарання, явно несправедливого через м`якість.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що з урахуванням позитивної характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_6 та інших пом`якшуючих покарання обставин йому може бути призначене найменш суворе покарання з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу, втім не у мінімальному розмірі, та з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, оскільки саме таке покарання, з урахуванням всіх обставин, що мають значення згідно ст. 65 КК України, належить вважати справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
За викладених обставин оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому покарання, з ухваленням у цій частині нового вироку.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.
Так, згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на етапі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов визнав у повному обсязі, на обов`язок інших осіб відшкодувати заподіяну ним шкоду не посилався, питання про залучення інших осіб як цивільних відповідачів не порушував, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано розглянув цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 у межах вимог, пред`явлених до обвинуваченого, та задовольнив його.
Крім того, згідно ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Оскільки у спірних правовідносинах страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачена на користь потерпілого страховиком не була, відсутні підстави для висновку про те, що виник обов`язок останнього відшкодувати заподіяну обвинуваченим шкоду, а отже апеляційна скарга ОСОБА_6 не є обгрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2015 року у кримінальному провадженні №0000025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 4.250, 00 грн. (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень) зі сплатою на користь держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
В решті вирок суду - залишити без змін.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4