Справа №1-276
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
квітня 2007 р. Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді
Сержанюка А.С., з участю секретаря Жук О.В., прокурорів Свєчнікової-Гамілякової
В.Г., Пластуна М.С., адвокатів ОСОБА_1., ОСОБА_12., законних представників
підсудних ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за
обвинуваченням

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта
середня, не одруженого, військовозобов'язаного, зареєстрованого та проживаючого
в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.,
уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не
працюючого, не одруженого, військовозобов'язаного, зареєстрованого та
проживаючого по в АДРЕСА_2, раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України,

ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта
неповна середня, не працюючого, не одруженого, військовозобов'язаного,
мешкаючого в АДРЕСА_3, раніше не судимого

за ст. 186 ч.2 КК України

ВСТАНОВИВ:

16.01.2007
ОСОБА_5. разом із своїми знайомими ОСОБА_7. та ОСОБА_6., приблизно о 22 годині
зо хвилин, знаходячись біля торгівельно-розважального комплексу „Ритм",
розташованого по вул. Героїв Космосу, 4 в м. Києві, зустріли раніше невідомих
їм малолітніх ОСОБА_8. та ОСОБА_9., майном яких вирішили заволодіти, вступивши,
таким чином, у попередню злочинну змову.

Реалізуючи
свій злочинний намір, діючи узгоджено з ОСОБА_5. та ОСОБА_7., ОСОБА_6.
наблизився до ОСОБА_9. та ОСОБА_8. і під вигаданим приводом вступив з останніми
в розмову, запитавши у ОСОБА_8. чи є у того гроші.

В цей
час ОСОБА_5. звернувся до ОСОБА_9. з
аналогічним запитанням, а ОСОБА_7. в цей час знаходився поряд з ОСОБА_6. та
ОСОБА_5. і своєю присутністю подавляв волю
ОСОБА_9. та ОСОБА_8. чинити опір, а також спостерігав за
навколишнього обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки бути застигнутими на
місці злочину, попередити ОСОБА_6. та ОСОБА_5.

Малолітні
ОСОБА_8. та ОСОБА_9., побоюючись
можливого застосування до них насильства з боку ОСОБА_7., ОСОБА_6., та
ОСОБА_5., передали останнім 2 грн. та 0,50 грн. кожен, відповідно.

Переконавшись
в тому, що у ОСОБА_9. та
ОСОБА_8. є гроші, ОСОБА_6., продовжуючи свої злочинні дії, діючи узгоджено за
попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5. та ОСОБА_7., погрожуючи малолітньому ОСОБА_9. насильством,
нанесенням удару по обличчю, висунув до останнього вимогу передати йому гроші.

Малолітній
ОСОБА_9.,
сприймаючи реально погрози ОСОБА_6., побоюючись застосування до нього
насильства як з боку останнього та з боку ОСОБА_5. і ОСОБА_7., які в той момент
знаходилися поряд з ними та своєю присутністю подавляли волю ОСОБА_9. та ОСОБА_8.
чинити опір, виконав вимогу ОСОБА_6. і, діставши з кишені своєї куртки 20 грн.,
передав останньому.

Після
цього, ОСОБА_7. правою рукою заліз до лівої кишені куртки малолітнього ОСОБА_9., звідки
витягнув гроші у сумі 24 грн. та стартовий пакет мобільного зв'язку, оператора „Life", який не має
матеріальної цінності.

ОСОБА_6.
та ОСОБА_5. в цей час знаходилися поряд з ОСОБА_7. і своєю присутністю
подавляли волю ОСОБА_9. та
ОСОБА_8. чинити опір, а також спостерігали за навколишньою обстановкою, щоб у
разі виникнення небезпеки бути застигнутими на місце злочину, попередити
ОСОБА_7.

Відкрито
викравши чуже майно - гроші в зазначених сумах та стартовий пакет мобільного
зв'язку, оператора „Life", який не має
матеріальної цінності, у малолітнього ОСОБА_9., що
належать опікуну останнього ОСОБА_10. та гроші - у ОСОБА_8., що належить його
матері ОСОБА_11., підсудні з місця скоєння діяння зникли і розпорядились
викраденим на свій розсуд.

Таким
чином, ОСОБА_5., ОСОБА_7. та ОСОБА_6., за попередньою змовою між собою групою
осіб, із погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та
здоров'я, відкрито викрали чуже майно у потерпілих ОСОБА_9., ОСОБА_8.,
належне ОСОБА_10. та ОСОБА_11., тобто своїми діями скоїли злочин, передбачений
ст. 186 ч.2 КК України.

В
судовому засіданні підсудні винними себе визнали повністю і підтвердили
встановлені судом обставини відкритого викрадення чужого майна за попередньою
змовою між собою та із застосуванням погрози насильства, яке не є небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілих у встановлений судом час і місці - 16.01.2007
року біля торгівельно-розважального комплексу „Ритм", розташованого по
вул. Героїв Космосу, 4 в м. Києві.

Вина
підсудних, окрім цього, підтверджується зібраними та дослідженими по справі
доказами.

Так,
потерпілі ОСОБА_9.,
ОСОБА_8., ОСОБА_10. та ОСОБА_11., пояснення яких оголошені судом в силу
поважності причин неявки в засідання, в ході досудового слідства підтвердили
встановлений факт скоєння грабежу підсудними 16.01.2007 року біля
торгівельно-розважального комплексу „Ритм", розташованого по вул. Героїв
Космосу, 4 в м. Києві.

Час,
місце скоєння діяння та механізм відкритого заволодіння майном потерпілих,
участь в ньому підсудних підтверджується протоколами усної заяви ( а.с. 7 ),
огляду та вилучення ( а.с. 8 ) у відповідності до яких ОСОБА_5., ОСОБА_7. та
ОСОБА_6. 16.01.2007 року біля торгівельно-розважального комплексу „Ритм",
розташованого по вул. Героїв Космосу, 4 в м. Києві відкрито викрали чуже майно
за попередньою змовою між собою та із застосуванням погрози насильства, яке не
є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілих.

Пояснення
підсудних, потерпілих, та докази по справі не визивають у суду сумніву щодо їх
достовірності, оскільки вони послідовні та непротиречиві між собою.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого
підсудним обвинувачення в
частині діяння, встановленого судом, та правильності кваліфікації їх дій
за ст. 186 ч. 2 КК України, оскільки ОСОБА_5., ОСОБА_7. та ОСОБА_6. відкрито викрали чуже майно за
попередньою змовою між собою та із застосуванням погрози насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілих.

При
обранні міри покарання підсудним, судом враховується притягнення до
кримінальної відповідальності вперше, характер та ступінь суспільної небезпеки
скоєного, їх особистість та характеристику, ту обставину, що вони виховуються в
неповних сім'ях, за виключенням ОСОБА_7., відшкодування матеріальної шкоди,
стан здоров'я як самих підсудних, так і членів сімей.

Обставиною,
що пом'якшує відповідальність підсудних, суд визнає їх допомогу в ході слідства
по розкриттю злочину та суду, щире каяття, скоєння злочину в неповнолітньому
віці, а обтяжуючою - вчинення грабежу щодо малолітніх потерпілих ОСОБА_9., ІНФОРМАЦІЯ_4.
та ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_5

Враховуючи
наведене, суд прийшов до висновку, що для досягнення мети покарання,
виправлення підсудних, їм необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення
волі, строком 4 роки.

Однак,
на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України, суд вважає за можливе виправлення
підсудних без відбування покарання, виходячи із тяжкості злочину, особи винних
та інших, викладених обставин по справі, в силу чого необхідно їх звільнити від
відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Саме
таке покарання, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення
підсудних та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.
323 - 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, трьох, визнати винними за ст. 186 ч. 2 КК України і
призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі:

ОСОБА_5-
за ст. 186 ч. 2 КК України, строком 4 (чотири) роки;

ОСОБА_6-
за ст. 186 ч. 2 КК України, строком 4 (чотири) роки.

ОСОБА_7-
за ст. 186 ч. 2 КК України, строком 4 (чотири) роки.

На
підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України, звільнити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
трьох, від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити
кожному із них іспитовий строк в 2 (два) роки, поклавши на них обов'язки не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця
проживання, роботи або навчання.

Міру
запобіжного заходу засудженим залишити попередню - підписку про невиїзд.

Речові
докази по справі - гроші у сумі 46,50 грн., стартовий пакет мобільного зв'язку,
оператора „Life" - передати
потерпілим за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва
протягом 15 діб з моменту його проголошення.