Справа № 362/1032/15-к
Провадження № 1-кп/362/103/15
ВИРОК
Іменем України
11.03.2015 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, освіта повна середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.08.2008 року Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 25.09.2008 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 04.02.2010 року Васильківським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2011 року звільнений умовно-достроково, відповідно до ст. 81КК України на 1 рік 2 місяці 15 днів,-
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто, у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, -
В С Т А Н О В И В :
18.12.2014 року, близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, підійшли до ОСОБА_6 , який в цей час проходив по АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний намір схопили ОСОБА_6 за руки, внаслідок чого останній втратив рівновагу та упав на землю. Після чого, ОСОБА_5 , користуючись розгубленістю потерпілого, дістав з кишені його сорочки конверт з грошима в сумі 300 грн. та з кишені куртки мобільний телефон марки «Samsung» з сім-карткою мобільного оператора «Лайф», матеріальної цінності які для потерпілого не становлять. В цей час ОСОБА_4 підняв з землі поліетиленовий пакет, який випав з рук потерпілого під час падіння, в середині якого знаходилась чоловіча сумка, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, мобільний телефон марки «Nokia 101», вартістю 280 гривень, в якому знаходились дві сім-картки, мобільного оператора «МТС» та «Київстар», та дві банківські картки «Ощадбанк» та «Райффайзен Банк Аваль», привласнивши вищевказані речі. Також, у вказаній сумці знаходився записаний на папірці пін-код до банківської картки.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підійшли до банкомату «Укрсиббанк», що розташований по вул. Київська в смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, де ОСОБА_4 використавши викрадену у ОСОБА_6 банківську картку «Ощадбанк» та пін-код, що знаходився серед привласнених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 речей, зняли з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 320 гривень, після чого розпорядились викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 900 гривень.
Головуючим у кримінальному провадженні з`ясована думка учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та про порядок їх дослідження.
Прокурор не заперечував проти подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись вивченням доказів, які характеризують обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Судом з`ясована думка всіх учасників судового провадження стосовно подальшого розгляду кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд дійшов висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та можливості обмежитись вивченням доказів, які характеризують обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що містяться в матеріалах кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що 18.12.2014 року близько 21-00 години він з ОСОБА_5 йшли по вул. Леніна, а потім звернули на провулок Челюскінців в смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, де по дорозі побачили якогось чоловіка, як потім він взнав це був наглядно йому знайомий ОСОБА_6 . Він з ОСОБА_5 підійшли по різні сторони до ОСОБА_6 та взяли його за руки ближче до плеча, але останній підзковзнувся та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впав на землю, після цього ОСОБА_5 витягнув із внутрішньої кишені ОСОБА_6 конверт, в якому було 300 гривень, а з іншої кишені витягнув мобільний телефон марки «Самсунг». При падінні у потерпілого ОСОБА_6 з рук випав поліетиленовий пакет, який він, ОСОБА_4 забрав його, після чого вони з місця вчинення цього зникли, де він роздивився що знаходиться в цьому поліетиленовому пакеті. Там була барсетка, яку носять «базарники», розкривши барсетку, він в ній виявив мобільний телефон «Нокіа», дві банківські картки, одна «Ощадбанку», а друга банку «Райффайзен банк Аваль», крім того там були різні папірці та візитки і на одній із них він побачив написані якісь цифри і вони подумали, що це пін-код якоїсь із цих банківських карток. Після цього вони пішли в центр смт. Гребінки до банкомату, він ОСОБА_4 спочатку вставив в банкомат картку "Аваль Банку" та набрав зазначені цифри, які були вказані на візитці, але воно не спрацювало. Після цього, він вставив в цей же банкомат картку «Ощадбанку» і знову набрав цей пін-код і на банкомату показало, що на даному рахунку було 320 гривень, які він і зняв з цього рахунку. Після цього забрані гроші у ОСОБА_6 та з банкомату вони, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поділили порівну та порозходились по домах. Барсетку викинули, але в подальшому вона була знайдена і повернута потерпілому ОСОБА_6 . Під час вчинення цього злочину він та ОСОБА_5 не перебували в стані алкогольного сп`яніння. Ніхто з них конкретно не пропонував вчинити цей злочин, все виникло якось спонтанно. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд не позбавляти його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що 18.12.2014 року у вечірній час він йшов з ОСОБА_4 по пров. Челюскінців, смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, де по дорозі зустріли невідомого чоловіка, як потім з`ясувалося це був мешканець смт. Гребінки ОСОБА_6 . Він разом з ОСОБА_4 взяли ОСОБА_6 під руки, але було слизько і ОСОБА_6 впав. Коли ОСОБА_6 впав, він ОСОБА_5 побачив у внутрішній кишені у ОСОБА_6 виглядав конверт, він його витягнув і відчув пальцями, що в ньому є гроші. Після того, він витягнув також у ОСОБА_6 з кишені мобільний телефон «Самсунг», конкретно в якій кишені він був він не пам`ятає. У ОСОБА_6 в руках був поліетиленовий пакет, який під час падіння він випустив з рук і його забрав ОСОБА_4 . Після цього вони зразу ж залишили ОСОБА_6 , самі відійшли в сторону, де він побачив, що в конверті було 300 гривень, а ОСОБА_4 заглянув в пакет, там була барсетка, яку носять «базарники», і з неї ОСОБА_4 витягнув мобільний телефон «Нокіа» та дві банківські картки, одна з яких була банку «Ощадбанк», а друга «Райффайзен Банк Аваль» та були там різного роду папірці та візитки, на одній з них вони побачили якісь цифри і подумали, що це напевно номер пін-коду цих карток. Після цього вони зразу ж направились до центру смт. Гребінки до банкомату, де з однієї з них ОСОБА_4 зняв 320 гривень. Забрані у ОСОБА_6 кошти та кошти з банкомату вони поділили між собою порівну. Спиртних напоїв до вчинення цього злочину він з ОСОБА_4 не вживав. На даний час заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_6 не відшкодована, але в найближчий час він має намір її йому відшкодувати. Конкретно між ним та ОСОБА_4 не було пропозиції один одному вчинити даний злочин, воно виникло само по собі. Просив суд дати йому можливість перебувати на волі, таким чином у нього буде можливість відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, стосовно міри покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поклався на думку суду.
Прокурором в судовому засіданні були надані матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме:
· довідка лікарів психіатра та нарколога, відповідно до яких ОСОБА_4 на обліку психіатра та нарколога не перебуває;
· довідка лікарів психіатра та нарколога, відповідно до яких ОСОБА_5 на обліку психіатра та нарколога не перебуває;
· фотокопія паспорту на ім`я ОСОБА_4 ;
· фотокопія паспорту на ім`я ОСОБА_5 ;
· вимога про судимість на ОСОБА_4 ;
· вимога про судимість на ОСОБА_5 ;
· довідка - характеристика з місця проживання на ОСОБА_4 - посередня;
· довідка - характеристика з місця проживання на ОСОБА_5 - посередня;
· постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2011 року, якою ОСОБА_5 звільнено від покарання умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 2 місяці 15 днів;
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а їх дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.
Визнаючи винним обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і обираючи їм міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, також повною мірою вивчені особи обвинувачених, відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо; ОСОБА_5 раніше судимий, звільнений відповідно до ст. 81 КК України 28.12.2011 року, має непогашену судимість, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо. Обома обвинуваченими завдана потерпілому ОСОБА_6 майнова та моральна шкода на час розгляду кримінального провадження не відшкодована.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинувачених ОСОБА_4 : щире каяття.
В судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_5 не було показів щодо його щирого каяття у вчиненні ним даного кримінального правопорушення, а тому підстав передбачених ст. 66 КК України стосовно ОСОБА_5 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_4 за місцем його проживання, щире каяття, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але із застосуванням ст.ст.75-76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що враховуючи його особу, непогашену попередню судимість, відношення до вчиненого кримінального правопорушення, призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 буде відповідати їх особі і вчиненому ними кримінальному правопорушенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Застосувати до призначеного покарання ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з дати постановлення вироку.
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.
Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно, з поміщенням його до СІЗО №13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня його затримання, а саме: з 11.03.2015 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченим, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1