Справа № 1-11/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі : головуючого судді Могильного О.П.

при секретарі Комар А.І.

прокурора Зотової О.О.

потерпілої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не маючого судимостей,

у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 30.04.2008 року біля 23 год.40 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, маючи намір на заволодіння чужим майном, знаходячись біля буд.9, розташованого по вул. Г.Сталінграду в м. Кіровограді, підійшов до раніше йому не знайомої гр-ки ОСОБА_1, яка йшла в напрямку свого помешкання, і діючи умисно та цілеспрямовано з корисних міркувань, став зривати з її шиї золотий ланцюжок. Потерпіла ОСОБА_1, стала чинити опір ОСОБА_3, утримуючи ланцюжок, тоді ОСОБА_3, переслідуючи корисний мотив, доводячи свої злочинні наміри до закінчення, повалив її на землю, та наніс їй удар скляною пляшкою в область її важливого життєвого органу -голови спричинивши їй сильний фізичний біль. Подавивши таким чином волю та опір потерпілої ОСОБА_1, скориставшись її безпорадним станом, ОСОБА_3, зірвав з її шиї ланцюжок, із золота 585 проби, вагою 9 грамів, вартістю 200 грн. за 1 грам на суму 1800 грн. з хрестиком із золота 585 проби, вагою 5 грамів, вартістю 200 грн. за 1 грам на суму 1000 грн., та схвативши сумку ОСОБА_1, з шкірозамінника, вартістю 120 грн., в якій знаходилося її особисте майно, а саме: мобільний телефон «Соні-Еріксон Л-110», вартістю 400 грн., зі стартовим пакетом «Джинс», вартістю 25 грн., на рахунку якого знаходилися гроші в сумі 17,50 грн., парасолька, вартістю 55 грн., шкіряний гаманець, вартістю 100 грн., в якому були гроші в сумі 120 грн., з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_1, матеріальних збитків на загальну суму 3637,50 грн., тобто своїми умисними, протиправними діями скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_3, скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, повторно та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом при наступних обставинах:

01.05.2008 р., близько 00.15 год., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, маючи намір на заволодіння чужим майном, знаходячись біля ігрових автоматів, які розташовані поміж базаром «Європейським» та буд.5 по вул. Г.Сталінграду в м. Кіровограді, підійшов до раніше йому не знайомої гр-ки ОСОБА_4, яка стояла на тротуарі, і діючи умисно та цілеспрямовано з корисних міркувань, став виривати з її рук сумку, в якій знаходилося її особисте майно. Потерпіла ОСОБА_4, стала чинити опір ОСОБА_3, утримуючи сумку не відпускаючи її з рук, тоді ОСОБА_3, переслідуючи корисний мотив, доводячи свої злочинні наміри до закінчення, з більшою силою став виривати сумку у ОСОБА_4, від чого не втримавшись на ногах потерпіла ОСОБА_4, впала на асфальтне покриття тротуару, та отримала сильний фізичний біль, і в результаті чого випустила зі своїх рук сумку. ОСОБА_3 схвативши сумку ОСОБА_4, вартістю 100 грн., в якій знаходилися гроші в сумі 550 грн. та особливо важливі документи на ім'я ОСОБА_4, а саме: паспорт гр-ки України та пенсійне посвідчення, з місця скоєння злочину втік, викраденим майном розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 650 грн., тобто своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 скоїв злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України та злочин передбачений ч.3 ст. 357 КК України.

Однак, допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину свою не визнав та показав суду, що на той момент проживав та працював в м. Києві разом із матірю та рідним братом. 25.04.2008 року підсудний повертався з м. Києва додому до м. Новоукраїнка через м. Кіровоград та по дорозі вирішив заїхати до своєї дівчини ОСОБА_5, а також зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6, котрий проживає в м. Новоукраїнка, щоб він також підїхав до м. Кіровограда, де вони разом зустрінуться та випють спиртне. На пропозицію ОСОБА_3 про зустріч його товариш погодився, та після того, як ОСОБА_3 прибув до м. Кіровограду, він також підїхав і вони разом поїхали біля 16-00 год. до їхньої спільної знайомої ОСОБА_7, котра лежала в лікарні в районі Новомиколаїки. Потім до ОСОБА_7 прийшов її хлопець, а ОСОБА_3 зателефонувала якраз його дівчина і він поїхав до неї додому. Наступного дня ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_6 та Анастісії і домовився разом з ними поїхати додому до м. Новоукраїнка. Приїхавши на старий автовокзал, вони не встигли на автобус і вирішили поїхати на з/д вокзал та придбати там таблетки «Теофедрину» для того, щоб виготовити наркотичний засіб. Однак, вони були затримані працівниками міліції на з/д вокзалі, після чого були доставлені до Кіровського райвідділу міліції, де на ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був складений протокол і накладений адміністративний штраф та тільки 30.04.2008 року їх випустили із ізолятору тимчасового тримання. Направляючись в бік старого автовокзалу, по дорозі ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_7, щоб взяти в борг в неї грошей. ОСОБА_7 відповіла ОСОБА_3, що через 15 хв. приїде на вокзал. Настя приїхала разом із своїм хлопцем Дмитром, однак грошей вона не привезла, а тільки принесла поїсти. Після цього ОСОБА_6 запропонував продати свій мобільний телефон на ринку , що вони і зробили за 50 грн. Після цього біля 18-00 год. ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Дмитро направилися до району поблизу «Європейського ринку», для того, щоб виготовити наркотичний засіб та вжити його. Після вживання наркотичного засобу, ОСОБА_3 біля 21-00 год. направився до центру міста, щоб зустрітися із своєю дівчиною ОСОБА_5. Коли вони зустрілися ОСОБА_3 попрохав у ОСОБА_5 позичити йому грошей у сумі 100 грн. на дорогу додому. Дівчина дала ОСОБА_3 гроші і після цього він разом із ОСОБА_6 направився на з/д вокзал, де хотів узяти квитки до Києва, щоб в той же вечір поїхати, але квитків вже не було і він поїхав на прохідному потязі до м. Новоукраїнка біля 24-00 год. ОСОБА_6 з ним не було. Квиток він придбавав на інвалідське посвідчення свого брата, яке було при ньому та зафіксоване в протоколі особистого огляду при їх затриманні. Зустрівся він з ОСОБА_6 наступного ранку, після чого взяли квитки на поїхали на роботу до м. Києва.

Таким чином підсудний свою вину у вчинених злочинах не визнає ні по епізоду потерпілої ОСОБА_1, ні по епізоду потерпілої ОСОБА_4 Крім цього зазначає, що органами досудового слідства не встановлено належно місце та час вчинення інкримінованих йому злочинів. Слідча самовільно, без будь-яких на то підстав вказала час, оскільки потерпілі при зверненні до міліції вказували його зовсім інший.

Після зясування всіх встановлених обставин справи, а саме: допиту потерпілих, свідків, дослідження письмових матеріалів кримінальної справи, суд дійшов до висновку про необхідність направлення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Прокурор заперечує проти цього зазначаючи, що органами досудового слідства належно встановлені всі обставини по справі та маються всі підстави для прийняття рішення. Потерпіла, захисник та підсудний також визнають за можливе винести вирок.

Однак, суд вважає, що досудове слідство проведено не повно та не всебічно, з порушенням вимог ст. 22 КПК України. Так, не були належно перевірені показання підсудного ОСОБА_3, щодо його алібі в ніч з 30.04.2008 року на 01.05.2008 року, оскільки судом встановлений факт купівлі- продажу квитка на потяг до м. Новоукраїнки за інвалідським посвідченням на імя, вказаним підсудним та в зазначений ним час. Не встановлені та не допитані особи, які в той день мали відношення з підсудним , щодо його місця перебування в той чи інший час, щодо надання йому в борг коштів, щодо наявності двох однакових посвідчень інваліда на імя ОСОБА_8 Органами досудового слідства не встановлено точного часу вчинення злочинів, оскільки в заявах при зверненні до правоохоронних органів потерпіла ОСОБА_1 зазначала , що напад на неї було вчинено в 00 год.30 хв. ( Т.1 а.с. 2), потерпіла ОСОБА_9 вказувала , що в неї відкрито викрали сумку з особистими речами біля 02 год.00 хв. Свідок ОСОБА_10 на показання якого опирається слідство, як на доказ вини ОСОБА_3 однозначно вказав, що можливий злочинець заходив до залу ігрових автоматів в період з 22 год.30 хв. до 23 год.00 хв. В той же час встановлено факт притягнення свідка ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності, однак, він чомусь заперечував даний факт. З фотографії наданої разом з довідкою адмінпрактики (т.4 а.с. 21) вбачається, що останній мав тілесні ушкодження в області обличчя. ОСОБА_3, як на заперечення з його впізнання даним свідком також зазначав, що останній мав неохайний вид на той час та пошкоджене обличчя. З всіх процесуальних документів досудового слідства: постанов про порушення кримінальних справ ( т.1 а.с. 1, 136), окремих доручень вбачається, що злочини були вчинені відповідно в 01 год.30 хв. та 02.год. 00 хв. Самі ж потерпілі в своїх показаннях також не надали однозначної відповіді про час вчинення відносно них злочинів. Крім того, долучені до справи та визнані речовими доказами предмети, які були викрадені у потерпілих на даний час дослідити та обстежити не надається можливим, оскільки вони відсутні, що підтверджується показаннями потерпілих та довідкою № 22/1378 від 03.02.20011 року (т.4 а.с. 16). Враховуючи зазначені обставини суд позбавлений можливості встановити час вчинення злочинів відносно потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно ст.223 КПК України обвинувальний висновок складається із описової та резолютивної частини. В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи мотиви і наслідки злочину, показання обвинуваченого по суті предявленого обвинувачення, доводи наведені ним на свій захист і результати їх перевірки. Отже, законом покладено на органи досудового слідства необхідність доведення даних обставин.

Тому, приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості усунути вищевказані неправильності та неповноту в судовому засіданні, справа підлягає направленню для організації додаткового розслідування.

Оскільки підсудний обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, вину в їх вчиненні не визнає і перебуваючи на волі може вплинути на недопитаних свідків та уникнути слідства і суду, міра запобіжного заходу для нього підлягає залишенню попередньою.

Під час додаткового розслідування органам досудового слідства необхідно усунути недоліки, встановлені судом, у випадку необхідності виконати інші дії, тобто провести досудове слідство відповідно до вимог ст. 22 КПК України.

Керуючись ст.ст. 273, 281 КПК України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, направити прокурору м. Кіровограда для організації додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу підсудному на період апеляційного оскарження залишити без змін утримання під вартою.

На постанову може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський райсуд м. Кіровограда протягом 7 діб з моменту проголошення, а підсудним в той же строк з моменту вручення йому копії постанови.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_11