справа № 208/2544/15-к
№ провадження 1-кп/208/286/15
ВИРОК
Іменем України
15 травня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області
у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, освіта професійно - технічна, розлученого, працюючого на ПАТ ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод слюсарем ремонтником, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 336 КК України,
суд
ОСОБА_4 у період часу з 28.10.1993 року до 16.05.1995 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу Міністерства оборони України № 96 від 03.05.1995 року ОСОБА_4 звільнений з лав Збройних Сил України до запасу по закінченню строку служби, а з 29.06.2000 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний.
Згідно ст..9 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані : заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово лікарської комісії ); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.
06.02.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у ВОС № 913 прибув ОСОБА_4 .
Однак, усупереч вказаних вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 06.02.2015 року, приблизно о 12-00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито відмовився від отримання повістки про прибуття для відправлення у ВОС № 913 до військової частини та від подальшого призову за мобілізацією.
Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_4 06.02.2015 року, приблизно о 12-00 годині ( більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою : АДРЕСА_2 , усупереч вимог ст.. 65 Конституції України, ст..ст. 1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію , Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року Про часткову мобілізацію, з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від подальшого призову за мобілізацією відмовився .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, вчиненого ним кримінального правопорушення, зазначив що він дійсно відмовився від призову за мобілізацією.
Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме в ухиленні від призову за мобілізацією, встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосується ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховую те, що раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягався, його позитивну характеристику, як за місцем роботи так і за місцем проживання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, пов`язане з позбавленням волі.
В той же час, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_4 випробувальний термін один рік.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну повідомляти в кримінальну виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1