Справа № 127/1761/15-к
Провадження № 1-кп/127/446/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 р. за № 0006377, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.05.1997 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

14.06.1998 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

14.03.2002 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 р.), ч. 3 ст. 186 КК України (2001 р.) до покарання у виді 6 років позбавлення волі;

30.07.2004 р. Єнакієвським міським судом Донецької області за ст. 94, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі;

25.06.2010 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

04.08.2011 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі;

23.02.2015 р. Калинівським районним судом Вінницької області за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

03.09.2014 р. біля 16.00 год. ОСОБА_5 , власниця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: вул. Привокзальна, 4 в м. Вінниці, та продуктового кіоску, розташованого біля ринку «Маки» в м. Вінниці, знаходячись у вищевказаному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », доручила ОСОБА_4 , який на той час працював у її магазині без офіційного оформлення працевлаштування, щоб він сходив до її кіоску та у продавця ОСОБА_6 взяв зошит з документацією від даного кіоску, ключі від магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та грошові кошти виручку з даного продуктового кіоску за період з 01.09.2014 р. по 03.09.2014 р. в сумі 3500 грн. та передав їх ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_4 раніше виконував подібне прохання, у ОСОБА_5 не було підозри йому не довіряти, тому вона зателефонувала до продавця вищевказаного продуктового кіоску ОСОБА_6 і попередила її, що прийде ОСОБА_4 , якому потрібно буде передати вищевказані речі.

Однак, отримавши від ОСОБА_5 таке доручення, ОСОБА_4 вирішив заволодіти її майном шляхом зловживання довірою. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне збагачення, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_6 зошит з документацією, ключі з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та грошові кошти в сумі 3500 грн. пішов до залізничного вокзалу. До власниці вказаних речей ОСОБА_5 ОСОБА_4 не повернувся та розпорядився ними на власний розсуд, завдавши останній матеріальної шкоди на суму 3500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, у вересні 2014 року він прийшов на роботу в продуктовий магазин. В кінці робочого дня потерпіла попросила його сходити на іншу точку й забрати кошти. Він пішов у кіоск, забрав кошти, але їх в подальшому потерпілій не повернув, а витрати на власний розсуд. На вчинення злочину його спонукало тяжке матеріальне становище.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт заволодіння обвинуваченим майном потерпілої шляхом зловживання довірою, що підтверджується його чіткими та послідовними показаннями. За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, у вчиненому розкаявся, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, думки потерпілої щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого призначеного покарання більш суворим покаранням за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 23.02.2015 р. призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 21.10.2014 р.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: