пр. № 1-кс/759/3193/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005501 5 червня 2015 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15.07.2015 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005501 5 червня 2015 р., за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005501 від 05.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що у період з квітня по червень 2015 року невстановлені досудовим слідством особи шляхом обману та зловживання довірою заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить громадянину ОСОБА_5 , чим завдали матеріальну шкоду останньому.

При цьому встановлено, що 14.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2 щодо продажу вказаної квартири ніби - то ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.04.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було додано дублікат договору купівлі - продажу квартири (реєстровий номер 271), з цього моменту попередній договір (реєстровий номером 233), втратив свою чинність та не мав юридичної сили.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (реєстровий номер 233), а також додатків до нього встановлено, що особа, яка виступала від імені ОСОБА_5 , надала підроблений паспорт з ідентичними даними потерпілого та зі своїм зображенням на фото.

Допитаний з приводу вищевикладених фактів потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що особисто не підписував ніяких паперів та договорів стосовно свого майна, так як в момент укладання договору купівлі - продажу знаходився на робочому місці, а саме в Національному медичному університеті ім. Богомольця, де він працює завкафедрою «Фізіології».

Крім цього, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 22.05.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_7 відчужив право власності на користь ОСОБА_9 .

Разом з цим встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було у найкоротший термін перепродано іншій особі.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 , за яким ОСОБА_9 відчужила майно на користь ОСОБА_11 .

Зважаючи на викладене, слідство приходить висновку, що невстановлені особи з метою особистого збагачення, незаконним способом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належала ОСОБА_5 та з метою уникнення покарання намагаються її реалізувати третім особам.

У зв`язку з цим, виникла необхідність у забороні відчуження квартири АДРЕСА_1 , з метою подальшого уникнення її відчуження, що унеможливить належному встановленню істини у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий не з`явилася.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання без повідомлення теперішнього та попередніх власників квартири.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом є тимчасове позбавлення права підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно наведеної норми, другою умовою для накладення арешту є те, що майно особи, яка відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим надані докази того, що майно, на яке вона просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частиною 4 статті 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В даному випадку клопотання про арешт майна подане з тією метою, що іншим способом зберегти майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яке має значення для кримінального провадження, запобігти його відчуження та іншим діям, що можуть спричинити негативні наслідки, визначених кримінальним процесуальним законодавством, як накладення арешту у досудовому розслідуванні, не має.

Тому, клопотання суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170-175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд на протязі п`яти днів з дня її оголошення, а особою, без виклику якої постановлено ухвалу, протягом п*яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Святошинського
районного суду міста Києва