Номер провадження: 11-кп/785/361/15
Номер справи місцевого суду: 504/314/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників: адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також їх захисників адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , відповідно, на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого по найму, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.11.2011 року Березівським районним судом Одеської області за ст.ст. 122 ч.1, 186 ч.1, ст. 296 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України йому призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, до вказаного покарання за даним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 16.11.2011 року та остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області та його взято під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 визначено обчислювати з 25.12.2014 року;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Василівка Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого 04.10.2012 року Березівським районним судом Одеської області за ст. 186 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з випробуванням на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і йому призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

За правилами ч.1 ст. 71 КК України, до вказаного покарання за даним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 04.10.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_12 покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 , з зарахуванням заліку досудового тримання під вартою, визначено обчислювати з 02.01.2013 року, -

встановила:
Як вказано у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 визнано винуватими у скоєнні злочинів за наступних обставин:

09.12.2012 року, близько 02.00 годин, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прийшли до магазину ІНФОРМАЦІЯ_5 , розташованого на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_4 , куди на той час прийшли ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 , де придбали свічки.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дізнавшись від ОСОБА_7 , що він та ОСОБА_8 приїхали до смт. Раухівка з м. Одеси і не мають в смт. Раухівка рідних та знайомих, за попередньою змовою між собою, вирішили напасти на них з метою заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли слідом за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які, нічого не підозрюючи, зайшли до під`їзду житлового будинку АДРЕСА_4 , де у ОСОБА_8 на першому поверсі знаходиться квартира АДРЕСА_5 .

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 забігли до під`їзду вказаного будинку та на площадці перед квартирою АДРЕСА_5 , двері до якої на ту мить відкривав ключем ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, напали на обох, застосувавши насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілих. Так, ОСОБА_12 наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_7 , від чого той впав на підлогу та втратив свідомість, а потім наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_8 .

Побоюючись за своє життя, ОСОБА_8 кинувся бігти сходами на другий поверх будинку, намагаючись втекти від нападників, але ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наздогнали його на площадці між поверхами та стали наносити удари руками в область голови та по обличчю, при цьому вимагали від ОСОБА_8 віддати їм гроші та цінності, які є у нього та ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 затягли до квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , де кинули обох на матраци на підлозі у кімнаті та, продовжуючи застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_12 став розмахувати ножем, який мав при собі, перед обличчям ОСОБА_7 , погрожуючи його застосуванням, а далі разом з ОСОБА_11 стали наносити удари в різні частини тіла лежачих на матрацах на підлозі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вимагаючи від них віддати їм гроші та мобільні телефони, які є у них, а також погрожували їм вбивством в разі відмови передати їм майно.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 232-3 від 24.12.2012 р., у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 233-Э від 24.12.2012 р., у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.

ОСОБА_7 , сприйнявши дії ОСОБА_12 , як реальну загрозу своєму життю, змушений був віддати останньому свій мобільний телефон моделі SAMSUNG GT - С3530, б/у, вартістю 748 грн., обладнаний сім картою оператора Київстар, вартістю 10 грн. та картою пам`яті на 2Гб, вартістю 59 грн., загальною вартістю 817 грн. та гроші в сумі 40 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдали ударів ОСОБА_8 , і ОСОБА_12 відкрито, в присутності обох потерпілих, заволодів ключами ОСОБА_8 від квартири АДРЕСА_5 в кількості чотирьох штук, загальною вартістю 245 грн. Після чого з місця злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати, як незаконний, необґрунтований, та виправдати обвинуваченого ОСОБА_11 , посилаючись на те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вказуючи, що при розгляді даного кримінального провадження суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 просить вирок районного суду скасувати, як незаконний, необґрунтований та виправдати обвинуваченого ОСОБА_12 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення судом при розгляді справи вимог кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок районного суду скасувати, як незаконний, необґрунтований та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на те, що справу сфальсифіковано, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вказуючи про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок районного суду скасувати, як незаконний, необґрунтований та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду, посилаючись на те, що справу сфальсифіковано, судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вказуючи про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також їх захисників адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , відповідно, які підтримали доводи апеляційних скарг і просили про їх задоволення, прокурора і потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення їх без задоволення з наступних підстав.

Оскаржуваний вирок місцевого суду є обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в нападі з метою заволодіння чужим майном (розбої), поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілих ОСОБА_7 і неповнолітнього ОСОБА_8 , та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою змовою та поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, не зважаючи на її заперечення в судовому засіданні обвинуваченими, є повністю доведеною і підтверджується належним чином дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що він впевнено та точно впізнає в обвинувачених нападників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , та пояснив, що у ввечері 09.12.2012 року він разом з ОСОБА_8 приїхали з м. Одеси до смт. Раухівка Березівського району Одеської області, так як у ОСОБА_8 там є квартира і вони мали намір в ній робити ремонт. По приїзду вони побачили, що в квартирі немає світла, і тому вирішили піти до магазину та купити свічки. Коли підійшли до магазину Фазан, то зустріли там ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали розпитувати звідки вони, та чи на довго приїхали. Коли повернулись до квартири, то у під`їзді будинку, де горіло світло, їх наздогнали ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 наніс йому удар кулаком в обличчя від якого він упав та втратив свідомість, опритомнів уже в квартирі. Він лежав на підлозі поряд з ОСОБА_8 . ОСОБА_12 стояв над ними вимагаючи гроші та мобільні телефони, при цьому він наносив удари ОСОБА_13 та йому, а також розмахував перед ними ножем. Він дуже злякався за своє життя, і тому віддав ОСОБА_12 свій мобільний телефон та 40 гривень. На досудовому слідстві ОСОБА_11 визнав себе винним і розповів про скоєний ним та ОСОБА_12 злочин відносно них. Також вказав, що до того часу він з нападниками не зустрічався, бачив їх вперше, вони були у темному одязі, чорних куртках та джинсах. Коли його викликали до райвідділу, слідчі показали фотографії на комп`ютері, і він впевнено впізнав ОСОБА_12 , на очній ставці його побачив. Всі пояснення, які він давав у райвідділі, ним були прочитані та підписані;

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції, які аналогічні показам потерпілого ОСОБА_7 ;

- показаннями слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_14 , який був допитаний судом в якості свідка і показав, що на досудовому слідстві ОСОБА_11 визнав себе винним, розказував, як він разом з ОСОБА_12 у вечорі 09.12.2012 року заволоділи речами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Також він все детально розповідав в процесі його одночасного допиту разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та теж саме розповідав у процесі слідчого експерименту про події, які мали місце 09.12.2012 року. Ніякого тиску збоку слідчих відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не здійснювалось. Коли потерпілі звернулися до райвідділу з заявою, їм була надана можливість продивитись на комп`ютері фотографії осіб раніше засуджених. Після того, як потерпілі по фотографіям впізнали ОСОБА_12 , його було затримано, пізніше після проведення слідчих дій відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Через його хворобу, справу було передано слідчому ОСОБА_15 . Також ним було призначено судово-медичну експертизу, проведено огляд місця події, були допитані свідки, все, що показували обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 фіксувалось;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка показала в судовому засіданні місцевого суду, що у ввечері 09.12.2012 року, коли вона торгувала в магазині Фазан, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 купили в неї свічки, обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив в судовому засіданні місцевого суду, що його було викликано працівниками міліції в якості понятого по даній справі. Разом з ними, він поїхав на автомобілі в смт. Раухівка, де було проведено слідчі дії по відтворюванню події. ОСОБА_11 говорив правдиво, все показував, і не заперечував про скоєне. Потім він в райвідділі був присутній при виявлені в карманах ОСОБА_11 мобільного телефону ОСОБА_18 , який також нічого не заперечував. Всі протоколи були складені в той же день, всі їх читали та підписували. Погроз з боку працівників міліції у відношенні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не було;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що 11.12.2012 року знаходився у складі слідчо-оперативної групи Березівського районного відділу міліції Одеської області. В ранковий час до чергової частини звернувся громадянин ОСОБА_7 та громадянин ОСОБА_8 , які пояснили, що 08.12.2012 року вони приїхали до смт. Раухівка Березівського району Одеської області, в квартиру, яка належить одному з потерпілих, робити ремонт. 09.12.2012 року, о першій годині ночі, вирішили вийти до місцевого магазину, який знаходиться поруч, купити щось, де зустріли двох невідомих їм осіб, які з ними затіяли розмову, після якої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли до квартири. Коли відчиняли двері квартири, до них підбігли двоє осіб, як пояснили потерпілі, це були чоловіки зростом до 180 см, одягнені в сині джинсові штани та курточки темного кольору, один з них був коротко підстрижений, а інший був в капюшоні. Потім їм стали завдавати удари, погрожували ножем. З даного приводу була відібрана у потерпілих заява, яка була зареєстрована в Березівському райвідділі міліції. Потерпілим були пред`явлені фотокартки раніше судимих осіб, по яких вони впізнали обвинуваченого ОСОБА_12 . Участь у розслідуванні не приймав, матеріали були передані іншому слідчому;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що він є дільничним смт. Раухівка Березівського району Одеської області. В кінці грудня місяця 2012 року до Березівського райвідділу міліції прийшли два хлопці, які розповіли, що на них здійснено напад у квартирному будинку, неподалік якого проживає він. Розповіли як нападники виглядають, після чого, з власної ініціативи, зрозумівши, хто це може бути, так як знає жителів смт. Раухівка, він роздрукував з комп`ютерної програми фотографію із зображенням до поясу раніше засудженого з смт. Раухівка, по якій потерпілі впізнали ОСОБА_12 , дане фото було передано до чергової частини. Потім на місце події виїхала слідчо-оперативна група, у складі якої він не був;

- показами свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що на той час знаходився в слідчо-оперативній групі, та 11.12.2012 року до Березівського райвідділу міліції звернулись потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які розповіли, що вони знаходились в смт. Раухівка, та в нічний час доби пішли до магазину за продуктами, десь біля першої години ночі. Коли повертались назад, на вулиці вони зустріли двоє незнайомих їм осіб, з якими в них зав`язалась розмова. Тієї ж ночі, коли потерпілі повернулись до квартири та стали відкривати двері, в під`їзд будинку забігли двоє осіб, які з парадної клітки з побоями заштовхали їх до відчиненої квартири, де їх почали бити, погрожували ножем, забрали сорок гривень та мобільний телефон. Потерпілими у райвідділі були написані заяви. З розповіді про нападників працівником райвідділу ОСОБА_20 , який є дільничним смт. Раухівка, була роздрукована фотокартка засудженого, на якій потерпілі впізнали нападника ОСОБА_12 . Було складено рапорт та відібрано пояснення, інших письмових вказівок ніхто не давав. Керівником був слідчий ОСОБА_19 . При виїзді на місце події, допитували потерпілих, встановлювали мешканців будинку, яким могло бути відомо про дану подію.

Вина ОСОБА_11 та ОСОБА_12 також підтверджується:

- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 (а.п. 2 );

- заявою ОСОБА_7 про приєднання до матеріалів документів на мобільний телефон (а.п. 24);

- протоколом вилучення мобільного телефону SAMSUNG GT - С3530, ІМЕІ НОМЕР_1 , у ОСОБА_11 від 05.03.2013 року (а.п. 270 271);

- постановою про приєднання до матеріалів кримінального провадження касового чеку на мобільний телефон SAMSUNG GT - С3530 (а.п. 28);

- договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , із якого вбачається, що ОСОБА_8 є власником вказаної квартири (а.п. 53);

- протоколом огляду місця події з фото таблицями, з якого вбачається, що у під`їзді будинку АДРЕСА_7 виявлена речовина, схожа на кров (а.п. 7 16);

- протоколом пред`явлення ОСОБА_7 для впізнання мобільного телефону SAMSUNG GT - С3530, ІМЕІ НОМЕР_1 , (а.п. 324);

- роздруківкою про телефонні дзвінки абонентського номеру за сім картою НОМЕР_2 та мобільного телефону ІМЕІ НОМЕР_1 , з якої вбачається, що з 00 годин 09 грудня до 00 годин 07 лютого 2013 року користується вказаним телефоном мешканець смт. Рухівка Березівського району Одеської області (а.п. 199 263);

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 232-Э від 24.12.2012 року, згідно якому у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця потиличної частини голови, садна та синці обличчя, вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.79 80);

- висновком судово-медичної експертизи № 233-Э від 24.12.2012 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у склері лівого ока і синці повік лівого ока, скол емалі коронки 1-го зуба верхньої щелепи зліва. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п.81);

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , у ході якого він показав, яким чином у під`їзді будинку АДРЕСА_8 , біля квартири АДРЕСА_9 , вночі 09 грудня 2012 року, на нього та ОСОБА_8 було здійснено напад ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою заволодіння майном та були причинені тілесні ушкодження (а.п 274 284);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останній показав та розповів, як ОСОБА_12 та ОСОБА_11 здійснили на нього та ОСОБА_7 напад з метою заволодіння їх майном у під`їзді будинку АДРЕСА_4 біля квартири АДРЕСА_9 вночі 09 грудня 2012 року (а.п.307 318);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання, із якого вбачається, що ОСОБА_7 впізнав серед пред`явлених йому телефонів викрадений у нього вночі 09 грудня 2012 року мобільний телефон (а.п. 324 328).

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав в своєму вироку, що протоколи проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 з фототаблицями (а.п. 295 306), одночасного допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_8 (а.п.319 323) та одночасного допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (а.п. 330 334) підлягають виключенню з доказової бази, оскільки їх проведено з порушенням норм Кримінального процесуального Кодексу України, без присутності адвоката.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично поставився до показань:

- свідка ОСОБА_22 дружини ОСОБА_11 , яка показала, що у момент нападу на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вона разом з чоловіком виходилась у м. Березівка, оскільки її покази є непослідовними, вона не могла вказати суду точну дату їх знаходження у м. Березівка, вказувала про те, що її чоловік виходив з нею до магазину, а потім вказувала про те, що декілька разів сама виходила з дитиною до магазину, а чоловік був вдома. Потім показала, що він постійно був вдома з їх старшою донькою та взагалі нікуди не виходив. Також вказувала про те, що її чоловік працює і має один вихідний день, а потім, що він не відпросившись з роботи, нікого не попередивши, поїхав з нею до батьків та перебував там кілька днів, що ставить під сумнів її покази;

- свідка ОСОБА_23 , яка є ОСОБА_11 тещею, яка показала, що її зять всі дні нікуди не виходив, був вдома, дивився телевізор, а також постійно знаходився в Інтернеті. Показала, що в дворі знаходиться собака, яку не можна пройти, бо вона піднімає лай. Хоча з показів її доньки вбачається, що ОСОБА_11 ходив з нею до магазину, міг спокійно пройти біля собаки, це ставить під сумніви не можливість ОСОБА_11 вийти непоміченим з двору;

- свідка ОСОБА_24 , яка є сестрою ОСОБА_11 , яка показала, що брату треба було обов`язково подзвонити начальнику зміни та повідомити про те, що він не буде виходити на роботу, оскільки за пропуск штрафують. Всі інші її свідчення колегія суддів вважає допустимими доказами, оскільки про події, яка сталась з її братом, вона дізналась тільки згодом від невістки, коли приїхала міліція, це дає підстави вважати, що ОСОБА_11 міг перебувати в смт. Раухівка, але додому не зайти, у зв`язку з тим, що зі своєю сестрою довірчих стосунків не підтримує;

- свідка ОСОБА_25 , яка є співмешканкою ОСОБА_12 та її неповнолітнього брата ОСОБА_26 , а саме, що ОСОБА_12 вночі 09.12.2012 року знаходився у с. Сербка Комінтернівського району Одеської області, так як її самої у ту ніч не було, вона працювала у м. Одеса, а неповнолітній брат співмешканки вночі спав і не може підтвердити, що ОСОБА_12 всю ніч знаходився вдома. Суд також враховує, що відстань від смт. Раухівка до с. Сербка є незначною, відсутність ОСОБА_12 вночі неповнолітній свідок міг і не помітити;

- свідка ОСОБА_27 в частині того, що свідок також не може надати суду інформацію, щодо точного місця знаходження ОСОБА_12 вночі 09.12.2012 року, оскільки зазначене ОСОБА_27 не підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, місцевий суд вмотивовано критично оцінив покази свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та ОСОБА_26 , які надавали нечіткі покази відносно алібі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та вказували, що останні знаходились дома саме 09.12.2012 року, хоча правопорушення стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоєно в ніч з 08.12.2012 року на 09.12.2012 року. Крім того, вказані особи не могли бачити ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на протязі усієї ночі з 08.12.2012 року на 09.12.2012 року і колегія суддів вважає їх зацікавленими особами, оскільки вони є близькими родичами обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Крім того, покази свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 та ОСОБА_26 спростовуються показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , не довіряти яким у суду не було і не має підстав.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, та дії ОСОБА_11 за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Невизнання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 своєї вини колегія судів розцінює як спосіб їх захисту і прагненням уникнути відповідальності за скоєння тяжкого злочину. Посилання ОСОБА_11 на те, що на досудовому розслідуванні він оговорив себе та ОСОБА_12 , є безпідставними, спростовуються наведеними доказами, а також показами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 .

Доводи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що на них здійснювався фізичний та моральний вплив працівниками міліції, а також про те, що мобільний телефон ОСОБА_11 був підкинутий, нічим не підтверджується. До прокуратури з заявами вони не звертались, заявили про це лише в судовому засіданні.

Ті обставини, що у потерпілого ОСОБА_7 поганий зір та потерпілий ОСОБА_8 інвалід, не дають колегії суддів підстав вважати, що їхні покази є недостовірними і вони не могли чітко сприймати дії обвинувачених по відношенню до себе.

Крім того в судовому засіданні апеляційного суду потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , як і в суді першої інстанції, впевнено і не вагаючись вказали на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , як на осіб, які здійснили на них розбійний напад в смт. Раухівка, Березівського району Одеської області.

При цьому потерпілий ОСОБА_7 , який носить окуляри, пояснив, що стан його зору не завадив йому розгледіти нападників під час нападу і впізнати їх на досудовому розслідуванні.

Колегія суддів апеляційного суду розцінює невизнання своєї вини обвинуваченими, як їх захисну позицію.

На досудовому розслідуванні обвинувачений ОСОБА_11 , хоча це не може розглядатися як допустимий доказ, визнав свою провину і дав пояснення з цього приводу. У ОСОБА_11 також був вилучений мобільний телефон, який належав потерпілому ОСОБА_7 та був викрадений у останнього обвинуваченим під час розбійного нападу. Зрозумілого пояснення, яким чином цей телефон опинився у обвинуваченого ОСОБА_11 , останній не надав.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що докази винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на досудовому розслідуванні були отримані з порушенням вимог КПК України, суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги, оскільки такі докази (впізнання обвинувачених, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , протокол одночасного допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_8 та одночасного допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_7 ), як отримані без присутності захисників обвинувачених, виключено судом з доказової бази.

При призначені покарання обвинуваченим ОСОБА_12 і ОСОБА_11 місцевий суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особи кожного з винних.

Суд першої інстанції врахував, що на утриманні у ОСОБА_11 є двоє малолітніх дітей, за місцем проживання він характеризується негативно, як особа яка вживає спиртні напої та порушує спокій сусідів, раніше судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують його покарання, суд відніс рецидив злочинів.

Як встановлено судом, ОСОБА_12 за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка не працює, зловживає спиртними напоями, порушує спокій сусідів, раніше судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд визнав рецидив злочинів.

Суд також зазначив, що обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки медичний огляд їх на перебування у стані алкогольного сп`яніння не проводилось, інших доказів суду не надано.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними інших кримінальних правопорушень є призначення їм покарання, пов`язаного з позбавленням волі, у межах санкції ч.3 ст. 187 КК України.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_12 і ОСОБА_11 останній злочин скоїли під час іспитового строку за попереднім вироком суду ( ОСОБА_12 за вироком Березівського районного суду Одеської області від 04.10.2012 року, а ОСОБА_11 за вироком Березівського районного суду Одеської області), остаточне покарання обом обвинуваченим призначене судом за правилами ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків.

При цьому суд частково приєднав до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком у відношенні кожного обвинуваченого окремо.

Покарання, призначене ОСОБА_12 і ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. 65 КК України і зміні не підлягає.

Підстав для застосування дії ст.ст. 69, 75 КК України немає.

Цивільні позови по справі не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , а також їх захисників адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , відповідно, залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.12.2014 року щодо ОСОБА_11 і ОСОБА_12 без змін.
Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку учасниками процесу протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4