Справа № 450/2772/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/169/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000491 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України, проживаючого у АДРЕСА_1 за ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

представника ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - ОСОБА_12 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , представників потерпілих адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року,
ВСТАНОВИЛА :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Згідно Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 заподіяну моральну шкоду в розмірі 95412,00 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_9 заподіяну майнову шкоду в розмірі 2660,00 гривень та заподіяну моральну шкоду в розмірі 4588,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 заподіяну моральну шкоду в розмірі 65412,00 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь цивільного позивача ОСОБА_10 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4588,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь цивільного позивача ОСОБА_14 заподіяну моральну шкоду в розмірі 65412, 00 гривень .

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь цивільного позивача ОСОБА_14 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4588,00 гривень та заподіяну шкоду в розмірі 753, 89 гривень у зв`язку із смертю доньки ОСОБА_15 .

Запобіжний захід у виді домашнього арешту скасовано.

Тимчасове обмеження ОСОБА_6 у користуванні правом керування транспортним засобом скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 11 червня 2013 року близько 15 год. 15 хв., керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «ВАЗ 21099» номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області, неподалік будинку № 55, який відноситься до вул. Л.Українки, грубо порушив вимоги Р.1 п.1.3, п.1.5; Р.2 п.2.3 «б», п.2.10 «а», «д»; Р.12 п.12.4; Р.13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху відволікся від керування транспортного засобу, перевищив дозволену швидкість у населеному пункті, з дозволених 60 км/год рухався із швидкістю 70 км/год, розмовляючи з пасажиром, під час розмови не маючи завад технічного характеру та при об`єктивній можливості вчасно виявити велосипедиста на проїзній частині дороги, не дотримався безпечної дистанції, чим створив аварійну обстановку та здійснив наїзд на велосипед під керуванням ОСОБА_15 , яка від отриманих травм померла на місці дорожньо-транспортної пригоди до прибуття швидкої медичної допомоги.

На даний вирок суду ОСОБА_6 та представники потерпілих - адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову, а зокрема щодо стягнення з нього моральної шкоди в користь цивільного позивача ОСОБА_14 . Покликається на те, що на момент ухвалення вироку цивільний позивач ОСОБА_14 померла, а відповідно до вимог ч.3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено спадкодавцеві за його життя. З огляду на це суд першої інстанції повинен був закрити провадження в частині стягнення з нього заподіяної моральної шкоди в користь ОСОБА_14 . На підставі наведеного ОСОБА_6 просить вирок суду в частині стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 65412, 00 гривень в користь цивільного позивача ОСОБА_14 скасувати а провадження в цій частині закрити. В решті цей вирок суду просить залишити без змін.

Представники потерпілих у своїй апеляційній скарзі не погоджуються із вироком суду. Вважають, що суд безпідставно не визнав ту обставину, що ОСОБА_6 під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння. Покликаються на те, що ОСОБА_6 з місця події втік, таким чином не давши можливість працівникам правоохоронних органів провести комплекс заходів щодо встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд не взяв до уваги покази ряду свідків, які вказували на наявність ознак перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння під час вказаних подій, в той час як безпідставно надав віри поясненням самого ОСОБА_6 з цього приводу. Водночас неврахування при прийнятті рішення судом такої обтяжуючої обставини, як перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння , призвело до того, що до нього була застосована амністія і він не був притягнений до відповідальності в міру своєї вини. Крім цього, представники потерпілих вважають, що суд необґрунтовано, всупереч вимог чинного законодавства, лише частково задовольнив цивільний позов потерпілих. При цьому не погоджуються із тим, що суд, не навівши жодного правового обґрунтування, визначив відшкодування утриманцю померлої ОСОБА_14 у розмірі 753, 89 грн., тобто значно менше мінімальної суми відшкодування, визначеної Законом. Крім цього, не погоджуються з висновком суду, що витрати на поховання не включають в себе витрати на поминки померлого, оскільки не є частиною ритуального обряду поховання, та з висновками суду щодо витрат на встановлення надгробного пам`ятника. Також не погоджуються із визначеним судом розміром завданої потерпілим моральної шкоди. Вказують, що суд, вирішуючи питання пов`язанні із цивільним позовом, зокрема розміром сум відшкодування завданої шкоди, не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. На підставі наведеного просять оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким відмовити у задоволенні заяви про застосування амністії та задовольнити заявлений цивільний позов частково, а зокрема стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_14 , як утриманця померлої, 72 472, 00 гривень. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_9 9 176,00 гривень; на користь ОСОБА_10 9 176, 00 гривень; на користь ОСОБА_14 4 588, 00 гривень шкоди завданої внаслідок смерті потерпілого в межах суми страхового відшкодування, що може бути успадкована. Стягнути з ОСОБА_6 490 824 гривень в межах суми відшкодування моральної шкоди, що не була відшкодована страховиком, котра підлягає розподілу в рівних частках між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, виступи обвинуваченого, захисника, прокурора, представника страхової компанії, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти апеляційної скарги представників потерпілих, виступи потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу представників потерпілих та заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та обґрунтовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України є правильною .

Доводи представників потерпілих в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував того, що під час вчинення злочину обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними.

Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому, як вбачається із обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у такому не зазначено, що останній вчинив кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і дана обставина не інкримінувалась йому як обставина, що обтяжує покарання. Одночасно у матеріалах справи відсутні будь - які медичні документи, які б вказували на те, що 11 червня 2013 року (тобто під час вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України та з огляду те, що ОСОБА_6 вчинив злочин з необережності, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, має на утриманні малолітніх дітей, щодо яких він не позбавлений батьківських прав та на підставі клопотання ОСОБА_6 суд обґрунтовано застосував до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року та звільнив його від відбування покарання у відповідності до вимог п. «в» ст.1 Закону України « Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Отже, підстав для скасування вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, вирішуючи цивільний позов потерпілих, суд припустився помилки.

Що стосується посилання обвинуваченого та представників потерпілих на незаконність вироку в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в користь цивільного позивача ОСОБА_14 , то воно заслуговує на увагу.

Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Як встановлено колегією суддів, на момент ухвалення вироку цивільний позивач ОСОБА_14 померла (а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а тому стягнена з ОСОБА_6 на користь цивільного позивача ОСОБА_14 сума в розмірі 65412, 00 гривень та з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» сума в розмірі 4588,00 гривень стягненню не підлягала.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку колегії суддів при вирішенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції не достатньо врахував глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , пов`язаних із втратою близької людини: для ОСОБА_9 дружини, для ОСОБА_10 матері, а також не зважив на характер правопорушення, форму й ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, та інші обставини, які мають істотне значення для визначення її грошового виміру. На думку колегії суддів,визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди не є співмірним заподіяній моральній шкоді.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_9 , ОСОБА_10 смертю потерпілої ОСОБА_15 , колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 понесли непоправну втрату, пов`язану із смертю найближчої людини - дружини та матері, а тому враховуючи глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вважає за можливе позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути моральну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_15 150 тисяч гривень, на користь ОСОБА_10 100 тисяч гривень.

Згідно п.27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 підлягає до стягнення моральна шкода в розмірі 13 764 гривень, тобто по 6 882 гривні кожному, а отже з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 143118 гривень, на користь цивільного позивача ОСОБА_10 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 93118 гривень.

Відповідно до ст. 374 КПК України суд мав навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, зазначивши докази заподіяння потерпілим матеріальної шкоди, розрахунки сум, що підлягають стягненню із засудженого, вказати матеріальний закон, на підставі якого вирішений цивільний позов.

Проте, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повній мірі.

Згідно п.3 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язані надати суду оригінал документа.

Водночас, як видно із матеріалів справи у такій відсутні докази, які підтверджують понесені позивачами матеріальні витрати, оскільки у справі наявні лише копії документів про понесені витрати на поховання потерпілої, поминальний обід, а щодо сум на користь утриманців ОСОБА_15 та встановлення надгробного пам`ятника, то у справі взагалі відсутні будь - які докази щодо цих витрат.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди, допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення в цій частині.

За таких обставин постановлене в справі судове рішення щодо розв`язання цивільного позову в частині вирішення питання з матеріальною шкодою не можна вважати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представників потерпілих необхідно задовольнити частково, вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року в частині розв`язання цивільного позову, зокрема про вирішення вимог щодо моральної шкоди змінити а в частині щодо матеріальної шкоди скасувати та призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Виключити з вироку рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь цивільного позивача ОСОБА_14 заподіяної моральної шкоди в розмірі 65412 гривень та про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь цивільного позивача ОСОБА_14 заподіяної моральної шкоди в розмірі 4588 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , цивільного позивача ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 143118 гривень, на користь цивільного позивача ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 93118 гривень.

Стягнути з цивільного відповідача ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_9 заподіяну моральну шкоду в розмірі 6882 гривень, на користь цивільного позивача ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 6882 гривень .

Цей же вирок суду в частині розв`язання цивільного позову щодо відшкодування матеріальної шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

У решті цей вирок щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4