Дата документу Справа № 330/2032/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №330/2032/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/91/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000744 від 4 липня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Охримівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
24 листопада 2014 року на адресу апеляційного суду надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Якимівського району ОСОБА_8 , на вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на 2 роки, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді особистого зобов`язання. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку. Вирішена доля речових доказів у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років без конфіскацією майна, та стягнути з останнього на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 1179,36 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує на безпідставність висновків суду щодо наявності на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, оскільки матеріалами кримінального провадження дані відомості не підтверджені. Крім того, апелянт вважає, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, та безпідставно не стягнув з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_6 засуджений за те, що він 20 червня 2014 року, маючи намір на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів з метою подальшого збуту, знаходячись біля недобудованих будинків, розташованих по АДРЕСА_1 , знайшов два кущі дикоростучої коноплі, які зірвав та приніс на територію свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де подрібнив, висушив, таким чином незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану).

3 липня 2014 року приблизно о 20 годин 30 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись на АДРЕСА_1 , з метою власної наживи, незаконно збув за 150 грн ОСОБА_9 вищезазначений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), обіг якого заборонено, масою у перерахунку на суху речовину 1,05 г.

11 липня 2014 року приблизно о 12 годині ОСОБА_6 , будучі особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України, маючи намір на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів з метою подальшого збуту, знаходячись біля недобудованих будинків, розташованих по АДРЕСА_1 , знайшов один кущ дикоростучої коноплі, який зірвав та приніс на територію свого домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, де подрібнив, висушив, таким чином незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану).

В той же день приблизно о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою власної наживи, повторно, незаконно збув за 150 грн ОСОБА_9 вищезазначений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), обіг якого заборонено, масою у перерахунку на суху речовину 1,24 г.

15 серпня 2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.307 КК України, маючи намір на придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів з метою подальшого збуту, знаходячись біля недобудованих будинків, розташованих по АДРЕСА_1 , зібрав залишки дикоростучої коноплі, які приніс на територію свого домоволодіння за вищевказаною адресою, де подрібнив, висушив, таким чином незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану).

В той же день приблизно 09 годині 50 хвилин ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, маючи намір на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою власної наживи, повторно, незаконно збув за 150 грн ОСОБА_9 вищезазначений особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), обіг якого заборонено, масою у перерахунку на суху речовину 1,21 г.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково - щодо стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на проведення експертиз, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок суду щодо нього залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.307 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюються.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд зробив правильні висновки про те, що обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та дають можливість для застосування положень ст.69 КК України і призначення йому більш м`якого основного покарання ніж передбачено законом. Також, з врахуванням обставин провадження і відомостей про особу обвинуваченого у їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, та застосувавши положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням, а також, застосувавши положення ст.77 КК України, суд не призначив обвинуваченому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Приймаючи до уваги викладене і те, що збут наркотичного засобу здійснений обвинуваченим в ході проведення оперативної закупівлі, тобто під контролем правоохоронних органів, окрім того, в провадженні відсутні відомості про те, що збут наркотичних засобів був основним джерелом доходів обвинуваченого, останній вперше притягується до кримінальної відповідальності, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Доводи, викладені прокурором в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильність цих висновків суду не спростовують, оскільки фактично прокурор не вказав обставин, які б свідчили про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства. Окрім того, при розгляді провадження в суді першої інстанції прокурор, який подав апеляційну скаргу, у судових дебатах, посилаючись на обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, просив суд звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням.

Вимоги прокурора в апеляційній скарзі про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів у даному провадженні, на думку колегії суддів задоволенню теж не підлягають, з огляду на наступне.

В обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні зазначені відомості щодо розміру витрат на залучення експерта /а.с.3/.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати на залучення експерта, якщо вони документально підтверджені.

При розгляді провадження судом першої інстанції доказів на підтвердження цих витрат прокурором не надавалось, відповідно і не заявлялось клопотання про дослідження таких доказів. Документи (датовані 5 липня, 12 липня, 18 серпня 2014 року) щодо витрат на залучення експертів додані прокурором лише до апеляційної скарги.

Проте, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури Якимівського району ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Якимівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.307 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4