Справа № 206/1129/15-к
Провадження № 1-кп/206/100/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"31" березня 2015 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження, №0000133 внесене 23.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянин України, одруженого, не працюючого, має вищу освіту, який проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

· 23.06.1998 року Бабушкінським РС м. Дніпропетровська за ст. 83 ч. 1, 141 ч.2, 144 ч. 3, 142 ч. 2, 191, 193 ч. 3, 42 КК України до 9 років позбавлення волі,
· 17.05.2013 року Красногвардійським РС м. Дніпропетровська за ст. 190 ч.4, 69, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років 1 місяця 9 днів з зарахуванням тримання під вартою звільнений із зали суду по відбуттю покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 будучи судимим за ст. 190 КК України, маючі не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, повторно вчинив аналогічний злочин при наступних обставинах.

01.06.2014 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, для реалізації якого він власноруч заготовив в своєму мобільному телефоні неправдиві текстові повідомлення про начебто отримання та зняття грошових коштів з його банківської картки ВАТ «Банк Фінанси та кредит», для їх подальшої демонстрації та складання враження в інших осіб про те, що він є платоспроможнім, та в нього на банківському рахунку маються грошові кошти.

В той же день, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном шляхом обману, приблизно о 10.10 год., зателефонував ОСОБА_6 , якого знав раніше та запросив до себе додому за адресою: АДРЕСА_2 , де запропонував останньому виконати ряд його доручень, після виконання яких пообіцяв розрахуватися з ним грошима в сумі 8000 грн., на що останній надав свою згоду.

При цьому, ОСОБА_3 з метою запевнити ОСОБА_6 в правдоподібності своїх слів, показав ОСОБА_6 виписку з банку про начебто наявність в нього на особистому банківському рахунку 65000 грн., але повідомив, що він їх не в змозі зняти у зв`язку з тимчасовим блокуванням рахунку, тим самим ввівши ОСОБА_6 в оману, а також викликав помилкове враження та впевненість про те, що ОСОБА_3 має на банківському рахунку велику суму грошових коштів..

Того ж дня, 15.30 год. ОСОБА_3 з метою заволодінням чужим майном шляхом обману, вчиняючи злочин повторно, взяв у ОСОБА_6 номер його банківської картки та повідомив, що переказ грошових коштів вже здійснено, показавши останньому заздалегідь заготовлене неправдиве текстове повідомлення, яке начебто надійшло з банку на мобільний телефон ОСОБА_3 , про здійснення грошового переказу з картки ВАТ «Банк Фінанси та кредит» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 в сумі 8000 грн., на банківську картку КБ «ВТБ» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , запевнивши останнього, що термін переводу грошових коштів три дні.

Крім того, 02.06.2014 року ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував ОСОБА_6 знайти особу з числа його знайомих, в якої є готівкові гроші, та яка погодиться на те, щоб ОСОБА_3 перерахував їй на банківську картку безготівкові гроші в розмірі 16000 грн., а та мала погодитись віддати гроші ОСОБА_3 готівкою в сумі лише 4000 грн.

ОСОБА_6 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_3 , 02.06.2014 року, приблизно о 15.00 год. зателефонував своєму знайомому ОСОБА_5 та розповів йому про пропозицію ОСОБА_3 , чим викликав зацікавленість у ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_3 , будучи ведений в оману, в ході телефонної розмови з останнім повідомив йому номер своєї банківської картки КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 з метою переказу 16000 грн.

ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, для введення ОСОБА_5 в оману, 02.06.2014 року відправив заздалегідь заготовлене неправдиве текстове повідомлення зі свого мобільного телефону № НОМЕР_4 , на мобільний телефон ОСОБА_5 , яке начебто надійшло на мобільний телефон ОСОБА_3 про здійснення грошового переводу з картки ВАТ «Банк Фінанси та кредит» № НОМЕР_5 , на банківську картку КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , в сумі 16000 грн., після чого попросив останнього передати йому через ОСОБА_6 4000 грн. готівкою.

02.06.2014 року 16.00 год., ОСОБА_6 , приїхав до ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де останній будучи введений в оману ОСОБА_3 , та будучи впевненим, що останній перерахував йому грошові кошти в сумі 16000 грн., передав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 3000 грн., які мались в нього в наявності для подальшої передачі їх ОСОБА_3

02.06.2014 року, приблизно о 18.00 год. ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , належні ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 грн. Таким чином ОСОБА_3 умисно, повторно, шляхом обману заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_5 , тим самим заподіявши останньому матеріальну шкода в розмірі 3000 грн.

Також, 02.06.2014 року, приблизно о 20.30 год., ОСОБА_6 будучи введений в оману передав ОСОБА_3 біля банкомату, який знаходиться за адресою: вул. Газети Правди, 68 Б, належні йому особисто 400 грн., оскільки ОСОБА_3 наполягав розрахуватись з ним за недодані гроші ОСОБА_5 , в сумі 1000 грн.

Таким чином ОСОБА_3 умисно, повторно, шляхом обману заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_6 тим самим заподіявши останньому матеріальну шкоду в розмірі 400 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою визнав повністю, та підтвердив усі фактичні обставини викладені в установчій частині вироку, та зазначив що він повністю підтверджує дати, час, місце, мотив вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності їх показань про обставини злочину, добровільності та істинності їх позиції.

Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 , доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо (т.1 а.п.74 ). На обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, не перебуває ( т.1 а.п.75 ) а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 50, 65, 66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн.

Речові докази по справі

- мобільний телефон Самсунг дуос 5722 імей- НОМЕР_6 , імей- НОМЕР_7 із сім-картою оператора МТС № НОМЕР_8 - повернути ОСОБА_5 .

- мобільний телефон Нокіа 3220 імей- НОМЕР_9 , із сім-картою оператора Київстар № НОМЕР_10 - повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1