АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/305/15 Справа № 700/485/14-к Категорія: ч.1 ст.125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

адвоката ОСОБА_9

предст.потерпілого ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вирок Лисянського районного суду від 26 січня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка

м.Єнакієвка Донецької області, жителька

АДРЕСА_1 , раніше не судима.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка

та жителька смт.Лисянка, Черкаської області, не судима.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка

м.Харцизьк Донецької області, жителька

АДРЕСА_2 , не судима.

визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і їм призначено покарання у виді 680 грн. штрафу кожній на користь держави.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_8 6571 грн.45 коп. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної шкоди.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнані винними та засуджені за те, що 29 січня 2014 року близько 2 год.40 хв. на території автостоянки біля ресторану «Тікич», що знаходиться в смт.Лисянка Черкаської області між ними та потерпілим ОСОБА_8 виникла сварка, в результаті якої підозрювані ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 дерев`яними палицями нанесли близько шести ударів по голові та кінцівках рук потерпілому ОСОБА_8 заподіявши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на лобі з правої сторони на волосяній частині голови, синців на тім`яній ділянці зліва.

На вирок суду обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким їх виправдати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог обвинувачені посилаються на те, що ні органами досудового слідства ні судом не встановлено знаряддя злочину, все взято зі слів потерпілого та його свідків родичів, які дали суперечливі показання про час та місця події.

Крім цього, суд задоволив цивільний позов і стягнув матеріальну шкоду за нібито пошкоджений автомобіль.

Однак, ОСОБА_8 не являється власником автомобіля, неправильно визначена вартість заподіяної шкоди, тому що товарознавчу експертизу органи слідства не проводили, звіт про вартість відновлюваного ремонту не може бути доказом, оскільки проведений без повідомлення та участі їх, як зацікавлених осіб.

На думку апелянтів суд неправомірно стягнув моральну шкоду, оскільки вона нічим не підтверджена та не обґрунтована.

Оскільки зібрані докази в справі одержані незаконним шляхом, тому обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та незаконно зібраних доказах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та їх захисника ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_10 , які не визнали апеляційну скаргу, просили вирок суду залишити без змін, думку прокурора про залишення апеляції обвинувачених без задоволення, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Слід додати, що вимога законності висувається не лише відносно судових рішень, а й усіх процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Зокрема це стосується всіх процесуальних дій проведених під час досудового розслідування та самого обвинувального акта.

Обвинувальний акт, як важливий процесуальний документ досудового розслідування, оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовується доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного та юридична кваліфікація його діянь, формується в остаточному вигляді обвинувачення.

Між тим, вказаним вимогам закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не відповідає.

Обвинувальний акт не повинен порушувати право обвинувачених на захист.

Згідно п.1 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати в чому конкретно його обвинувачують.

Так, в описовій частині обвинувального акта зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування: обставини кримінальної події, як їх було встановлено під час досудового розслідування; місце, час, способи, мотиви й наслідки кримінального правопорушення вчиненого кожним із підозрюваних, а також докази, які зібрані у провадженні; доводи кожного із підозрюваних по суті пред`явленої підозри, результати їх перевірки.

При посиланні на докази обов`язково зазначаються аркуші справи. Якщо в провадженні притягнуто декількох підозрюваних, то формулювання обвинувачення складається в одному документі стосовно кожного з них окремо.

Перевірені матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органи досудового розслідування допустили істотні порушення норм КПК України.

Так, в обвинувальному акті відсутні приводи та підстави початку досудового розслідування, фактичні обставини справи викладені неповно, оскільки відсутні вказівки мотиву вчинення злочину, відсутнє посилання, що саме підозрювані пошкодили автомобіль, відсутні посилання на аркуші справи зазначених доказів, докази безпідставно розписані детально, що суперечить вимогам КПК, оскільки беруться показання свідків до уваги, які вони дали в судовому засіданні, та обвинувачення сформульоване для всіх трьох підозрюваних, а не окремо для кожного як це передбачено нормами КПК.

Крім цього, в порушення норм КПК, органами досудового розслідування приєднано ряд документів, як докази в справі (18-19 т.1, 69-83 т.1) та не встановлено знаряддя злочину на яке посилається орган розслідування.

Органи досудового розслідування не встановили та не описали наявність відеореєстратора, не залучили до цього підозрюваних, які були відомі на той час, не звернули уваги на дату та час інформації, яка має суттєву розбіжність в даті та часі з подією, що інкримінується підозрюваним.

За законом, визначення вартості заподіяної шкоди, якщо про це заперечує підозрювана особа, провадиться шляхом призначення судово-товарознавчої експертизи із обов`язковим повідомленням підозрюваної особи. В даному випадку приєднано незрозумілий звіт, виконаний невідомою особою, невідомо де і за яких обставин, тому це не може вважатися належним доказом, оскільки отриманий поза межами норм КПК України.

Розглядаючи справу по суті, суд не звернув уваги на істотні порушення норм КПК України допущені органами досудового розслідування при збиранні доказів та оформленні процесуальних документів в тому числі і обвинувального акта, постановив обвинувальний вирок, при пустившись помилок, поклавши в обвинувачення дані, які нічим не підтверджені та не є доказами в справі (палиці, як знаряддя злочину не встановлені і відсутні дані відеореєстратора приєднані з грубим порушенням норм КПК та не несуть підтвердження вчинення злочину підозрюваними), стягнення завданої матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль проведено безпідставно, оскільки даний доказ зібрано не у спосіб, передбачений нормами КПК.

За таких обставин вирок суду підлягає безумовному скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

Колегія суддів звертає увагу органів досудового розслідування та прокурора на вкрай неякісне розслідування нескладної справи. В порушення вимог п.2 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вручено через 3 місяці, чим порушено їх право на захист, оскільки про це було відомо органам слідства з самого початку. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд позбавлений можливості за таких обставин постановити обвинувальний чи виправдувальний вирок, тому апеляційну скаргу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід задоволити частково вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді І інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволити частково.

Вирок Лисянського районного суду від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді І інстанції кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні ними злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України зі стадії підготовчого провадження.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не обирати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :