справа № 646/3271/14-к
№ пр. 1-кп/646/32/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого: ОСОБА_10 ,

потерпілого: ОСОБА_11 ,

представника потерпілого: ОСОБА_12 ,
розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за фактом хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000740 від 16.12.2013 року, відносно обвинуваченого:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не судимий, не одружений, не працює, інвалід ІІІ групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 , 15.12.2013 року, в період часу з 16 години 30 хвилин до 17 години 00 хвилин, рухався в пішохідному тунелі під залізничними коліями станції «Основа» Державного підприємства «Південна залізниця», розташованому між вул. Привокзальна та пров. Маршака в м. Харкові разом із своєю співмешканкою ОСОБА_13 та з собакою на прізвисько « ОСОБА_14 », що належала обвинуваченому. В цей же час через пішохідний тунель йшла ОСОБА_11 , яка після того як собака на прізвисько « ОСОБА_14 », наблизившись до 4-х малолітніх дітей почала лаяти на них, зробили зауваження ОСОБА_9 з приводу того, що собака за правилами має бути у наморднику. Після зауваження ОСОБА_9 , останній наздогнав ОСОБА_11 , та почав нецензурно висловлюватися в її бік, схопивши її за шию. ОСОБА_11 , у свою чергу, відштовхнула обвинуваченого рукою вдаривши його в обличчя та сказала, що б він закрив рот. Однак, у ОСОБА_9 , в результаті таких дій потерпілої, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник умисел на завдання тілесних ушкоджень та він умисно наніс два удари колінами в область правого уха та лівої щоки ОСОБА_11 та наніс два удари кулаками в її голову та один удар кулаком у ліву руку, спричинивши легкі тілесні ушкодження, а саме: крововилив в області правої вушної раковини, на обличчі з припухлістю м`яких тканин, крововиливи на руках м`які тканини лівої щоки припухлі кровопідтічні блідо синього кольору на ділянці 4,5*4 см., ліва носо-губна складка згладжена, пальцепація м`яких тканин лівої щоки хвороблива, аналогічного характеру крововилив в області правої ушної раковини, розмірами 4*2 см. По внутрішній поверхні середньої третини правового плеча 7 крововиливів неправильної-округлої форми синюватого кольору з жовтуватим відтінком розмірами 1*1 см. до 3,5*3 см., крововилив по зовнішній поверхні верхньої треті лівого плеча розмірами 4*3 см.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , вину у пред`явленому обвинувачені у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України не визнав та пояснив, що 15.12.2013 року, приблизно о 17 години 00 хвилин, по дорозі додому він зустрівся із своєю дружиною ОСОБА_13 , з якою перебувають у цивільному (незареєстрованому) шлюбі, яка була із його собакою породи німецької вівчарки на прізвисько « ОСОБА_14 », направляючись до підземного пішохідного тунелю під залізничними коліями станції «Основа», раптово собака вирвалась та побігла вперед. У пішохідному тунелі йшла також ОСОБА_11 , яка після того, як собака почала лаяти на дітей, спитала чия ця собака та чому вона не прив`язана. У відповідь на це, він крикнув, що це його собака та коли вони порівнялись, потерпіла лівою рукою схопила його за воріт куртки, а правою рукою нанесла йому кілька ударів в область голови та розбила йому нижню губу. У свою чергу він намагався вирватися від потерпілої, штовхнув її та один чи два рази наніс удари рукою потерпілій в область голови у відповідь. Після цього, ОСОБА_13 схопивши його руками за куртку відтіснила його від ОСОБА_11 та вони пішли додому.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 , показала, що 15.12.2013 року близько 17 години 00 хвилин вона йшла у підземному пішохідному тунелі, попереду неї йшли діти, раптом поруч з нею пробігла собака і почала лаяти на дітей, які змушені були зупинитись та притиснутись до стіни. Побачивши це, вона обернулась назад та запитала що це за собака, і чому вона не прив`язана. На її запитання ОСОБА_9 відповів, що це моя собака і він сам розбереться, що з нею робити. На це потерпіла зробила обвинуваченому зауваження, що собака має гуляти у громадських місцях у наморднику і скала що б той закрив рот, після чого ОСОБА_9 виругався цезурною лайкою та наздогнавши її лівою рукою схватив її за шию, вона намагалась його відштовхнути, вдаривши його в область голови, однак, обвинувачений силою нагнув її головою вниз, та два рази коліном наніс їй удари в область правого вуха та лівої щоки, в результаті чого окуляри, які були на обличчі потерпілої впали на землю, а після цього обвинувачений наніс, ще не менш ніж два удари рукою в область голови та один удар в область лівого плеча. Тоді дівчина, яка була разом із ОСОБА_9 відтіснила його силою від потерпілої та вони вийшли із тунелю.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_13 показала, що вона разом із обвинуваченим перебувають у незареєстрованому шлюбі та 15.12.2013 року вона разом із собакою на прізвисько « ОСОБА_14 » чекали ОСОБА_9 з роботи. Коли зустрілися усі разом пішли в сторону підземного тунелю, однак собака побігла в перед, у тунелі йшла жінка та спереду від неї кілька дітей віком 10-12 років. ОСОБА_15 почала лаяти на дітей, тоді жінка зробила зауваження їм з використанням нецензурних слів з приводу того, що собака має бути прив`язана та бути у наморднику, однак ОСОБА_9 відповів їй, що це його собака та порадив потерпілій йти далі. ОСОБА_11 у свою чергу почала кричати, що обвинувачений закрив рот і коли вони порівнялись із потерпілою, остання раптово схопила ОСОБА_9 за куртку правою рукою та нанесла один удар обвинуваченому в область голови. У свою чергу ОСОБА_9 у відповідь наніс потерпілій 2-3 удари кулаком в область голови. Після того вона схопила ОСОБА_9 за куртку та вони пішли додому.
Допитаний у якості свідка малолітній ОСОБА_16 показав, що він з трьома товаришами узимку йшов по підземному пішохідному переходу, коли до них підбігла собака та почала на них лаяти, вони злякалися та притислись до стіни, якась жінка почала робити зауваження чоловіку, у зв`язку з тим, що собака бігає без намордника, між ними сталася суперечка, і коли собака відійшла від них, вони вийшли з переходу. Більше він нічого не бачив.
Аналогічні покази показанням ОСОБА_16 у судовому засіданні надали малолітні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .
Допитана у якості свідка ОСОБА_20 показала, що її малолітній син ОСОБА_18 розказав їй, що вони з товаришами йшли через підземний тунель, коли на них почала лаяти собака, жінка почала робити зауваження чоловіку, а у відповідь чоловік почав нецензурно лаятися у бік жінки.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_21 показав, що він є батьком обвинуваченого та останній пояснив йому, що між ним та жінкою у пішохідному тунелі стався конфлікт, після того як жінка зробила йому зауваження, що гуляти із собакою, яка не прив`язана та без намордника не можна. У тунелі жінка вдарила його сина, а син дав їй здачі вдаривши її один раз по обличчю.
Допитана у якості свідка ОСОБА_22 показала, що вона є матір`ю обвинуваченого, який їй повідомив, що у грудні 2013 року його у підземному тунелі вдарила жінка та у свою чергу ОСОБА_9 наніс їй також один удар у відповідь.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_23 показав, що він є сином потерпілої та у грудні 2013 року йому подзвонила його матір та повідомила йому, що вона у пішохідному переході заступилась за дітей, зробила хлопцю зауваження, а останній її побив. Коли через кілька днів він приїхав до потерпілої, то побачив синяки на її правій руці.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_24 показав, що зимою 2013 році до лінійного відділу на станції «Основа» звернулась ОСОБА_11 із заявою про вичнений злочин та пояснила, що у пішохідному тунелі, після того як вона зробила зауваження чоловіку, що собака гуляє без намордника, її кілька разів вдарив невідомий їй чоловік. Особисто він бачив тілесні ушкодження на потерпілій у вигляді синяку на шиї та синяк біля вуха.
Аналогічні покази показанням ОСОБА_24 у судовому засіданні надали свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .
Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у вчинені злочину доводиться також іншими доказами, що досліджені судом, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.12.2013 року, відповідно до якого ОСОБА_11 звернулась до ЛВ на станції Основа УМВС України на Південній залізниці із заявою про вчинений невідомим 15.12.2013 року об 17.00. год. злочину нанесення тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 39);

- протоколами огляду місця події від 16.12.2013 року та від 24.12.2013 року, відповідно до якого було оглянуто місце події яким є підземний перехід залізничних колій на ст. Основа. (т. 1 а.с. 43-47, 150-153);
- висновком експерта № 3629-ая/13 від 17.12.2013 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного освідування гр-на. ОСОБА_11 , експерт прийшов до висновку про можливість утворення крововиливів в області правої вушної раковини, на обличчі з припухлістю м`яких тканин, крововиливи на руках від дії твердих тупих предметів у строк, що відповідає вказаним ОСОБА_11 , тобто 15.12.2013 року об 17.00 год. та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 70);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 на місці вчинення злочину показала яким чином ОСОБА_9 наносив їй тілесні ушкодження (т.1 а.с. 225-229),
- висновком експерта № 53-ая/14 від 08.01.2014 року, відповідно до якого, на підставі даних освідування, висновку експерта за № 3629 та протоколу слідчого експерименту від 08.01.2014 року, експерт прийшов до висновку, що можливість утворення крововиливів в області правої вушної раковини, на обличчі з припухлістю м`яких тканин, крововиливи на руках утворились від дії твердих тупих предметів у строк, що відповідає вказаним ОСОБА_11 та показання потерпілої викладені під час проведення слідчого експерименту 08.01.2014 року в основному відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму та строків утворення тілесних пошкоджень (т. 1 а.с. 233-234),
За таких обставин, суд скептично ставиться до показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 , яка перебуває із ОСОБА_9 у незареєстрованому шлюбі, в частині того, що обвинувачений не наносив потерпілій ударів коліном та наніс лише два удари рукою в область голови, оскільки такі показання протирічять показанням самої потерпілої та висновку експерта за № 53-ая/14 від 08.01.2014 року, за яким показання потерпілої викладені під час проведення слідчого експерименту 08.01.2014 року в основному відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму та строків утворення тілесних пошкоджень, та у цій частині не приймає їх.
З підстав викладених вище, суд вважає, що ОСОБА_9 15.12.2013 року було вчинено злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Разом з тим, ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Критеріями розмежування хуліганства та злочинів проти життя і здоров`я особи є спрямованість умислу, мотиви, цілі винного та обставини вчинення ним кримінально караних дій. Враховуючи, що судом встановлено, що нанесення ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень потерпілій було викликано через особисті неприязні стосунки, що виникли раптово через те, що остання зробила зауваження обвинуваченому щодо необхідності тримати собаку на поводку та у наморднику, через що обвинувачений обурився і у нього виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень, дії останнього слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.
Тому, на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого вироку та захисту прав людини суд вважає за необхідне змінити правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.
Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом враховані обставини вчинення злочину та його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а саме, судом встановлено, що ОСОБА_9 раніше не судимий, не одружений, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання та навчання характеризується позитивно.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно зі ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, а також обставини справи, ступіть тяжкості вчиненого злочину, спосіб вчиненого злочину, обставини які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_9 , необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт.

Разом з тим, у судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до нього амністії відповідно до ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році», у зв`язку з тим, що він є інвалідом ІІІ групи.

У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК (т.3. а.с. 251-253).

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.

Враховуючи, що обвинуваченого на день набрання чинності З.У. «Про амністію у 2014 році» визнано інвалідом ІІІ групи, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, який він вчинив, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, клопотання про застосування відносно нього ОСОБА_27 «Про амністію у 2014 році» підлягає задоволенню.

Потерпілою до початку судового розгляду було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди завданої злочином, відповідно до якого вона просила стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 55,00 грн. та 20 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У судовому засіданні судом встановлено, що в результаті нанесення 15.12.2013 року обвинуваченим ударів потерпілій в неї були пошкоджені окуляри.
Відповідно до висновку експерта № 517 від 19.12.2013 року, вартість досліджуваних жіночих окулярів, з урахуванням зносу становить 55,00 грн. (т. 1 а.с. 130-132). За таких підстав, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 55,00 грн. підлягають задоволенню.
Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди потерпіла зазначила, що злочинними діями обвинуваченого їй було завдано моральної шкоди, що виразилась у фізичному болі та стражданнях, тривалий час на її обличчі були сліди побиття, що створювало для потерпілої відчуття стиду та дискомфорту, їй було незручно з`являтися на роботі та у громадських місцях.
Разом з тим, потерпілою не зазначено з яких розрахунків вона виходила при визначені моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., яка глибина моральних страждань та як довго вона відчувала фізичний біль та душевні страждання в результаті вчиненого відносно неї злочину, а тому у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000,00 грн.
Речові докази, після набрання законної сили вироком суду: окуляри, чек залишити потерпілій; відеозаписи «0906», «3628», «1858», «2145» на ДВД дисках залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у розмірі 195,60 грн. (сто дев`яносто п`ять грн. 60 коп.) за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 125 КК України, ст. ст. 84, 342-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пункт «г» частини 1 статті 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування покарання, у вигляді громадських робіт, призначених за даним вироком.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 55,00 грн. (п`ятдесят п`ять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на проведення експертизи у розмірі 195,60 грн. (сто дев`яносто п`ять грн. 60 коп.).

Речові докази, після набрання законної сили вироком суду: окуляри, чек залишити потерпілій; відеозаписи «0906», «3628», «1858», «2145» на ДВД дисках залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

Вирок суду може бути оскаржений, шляхом подання апеляційної скарги, особами зазначеними ст. 393 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалено суддею одноособово в нарадчій кімнаті 16.06.2015 р.

Судді:
ОСОБА_1