Справа №705/1564/15-к
1-кп/705/240/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі : головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В :
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України та вказав на відсутність підстав для повернення обвинувального акту.
Вважаючи дану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції заступник прокурора Уманського району Черкаської області ОСОБА_3 подав на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2014 року апеляційну скаргу, у якій просить суд апеляційної інстанції зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати, а обвинувальний акт повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314, 315 КПК України іншим складом суду.
Ухвалою від 22.01.2015 року апеляційний суд Черкаської області апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції відносно нього - залишив без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт про обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст.191 КК України повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків - залишив без змін.
Вважаючи, що органом досудового слідства Уманського РВ УМВС України в Черкаській області було в повному обсязі виконано вимоги апеляційного суду Черкаської області від 06.11.2014 року та ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2014 року заступник прокурора Уманського району Черкаської області ОСОБА_3 11.03.2015 року затвердив зазначений обвинувальний акт та разом із додатками направив його до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Вважає, що з такими висновками прокуратури Уманського району Черкаської області погодитися не можна.
Обвинувальний акт щодо нього не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки сформульоване йому обвинувачення є неконкретизованим в частині визначення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, містить неточності та протиріччя.
Так, згідно обвинувального акту та вироку суду він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, тобто - незаконному заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в тому числі - незаконному отриманні премій за період з січня по червень 2006 року на загальну суму 924,06 грн..
Однак, нарахування премій на підставі розпоряджень сільського голови, а не рішень сесій сільради, за вищезгаданий період становить 801,05 грн., інші дані, які б підтверджували отримання ним саме премії на суму 924,06 грн. в матеріалах провадження - відсутні.
Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що він підробив рішення 8-ї сесії сільської ради 5-го скликання №8-12/У від 11.04.2007 року «Про доплату за інтенсивність в роботі», в якому встановив собі доплату в розмірі 20 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг із 01.05.2007 року, в результаті чого йому незаконно було перераховано протягом 2007 року доплату за інтенсивність в роботі в розмірі 614,87 грн., яку він привласнив, чим заподіяв шкоду інтересам в особі Косенівської сільської ради на загальну суму 1867,60 грн., тобто містяться розбіжності в розмірах заподіяної шкоди.
Крім того, з об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 191 КК України, який йому інкримінується обвинуваченням може бути вчинений у формі:
1. привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні;
2. розтрати такого майна зазначеною особою (ст. 191 ч. 1 КК України);
3.привласнення, розтрат або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ст. 191 ч. 2 КК України).
Кваліфікуючи його дії як заволодіння чужим майном шляхом зловживання ним своїм службовим становищем, слідчий та прокурор не звернули увагу на те, що таке заволодіння має місце лише тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь або на користь інших осіб, використовуючи при цьому своє службове становище.
Встановлено, що він працював на посаді сільського голови Косенівської сільської ради Уманського району і, як посадова особа органу місцевого самоврядування, на підставі рішень Косенівської сільської ради мав право на отримання коштів, отримання яких інкримінуються йому слідчим, як кримінальне правопорушення.
Із зазначеного обвинувального акту не зрозуміло в чому полягає незаконність його дій, та яка шкода і кому завдана внаслідок отримання ним премій, доплат за інтенсивність та інших виплат.
Зокрема інкримінується йому те, що перебуваючи на посаді сільського голови с. Косенівка Уманського р-ну Черкаської обл. в період часу з квітня 2002 року по листопад 2010 року, будучи керівником органу місцевого самоврядування, наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби переслідуючи мету особистого збагачення, діючи умисно та цілеспрямовано, 01.10.2009 року уклав із генеральним підрядчиком ПП ОСОБА_8 , договір № 5 про здійснення робіт по реконструкції вхідної частини ФАПу в с. Косенівка Уманського р-ну Черкаської області загальною вартістю робіт згідно зведеного кошторису від 01.10.2009 року, затвердженого розпорядженням сільського голови с. Косенівка від 01.10.2009 року № 32 3740 грн. 00 коп., та в подальшому, через дванадцять днів після підписання вищезазначеного договору, він, достовірно знаючи про те, що ПП ОСОБА_8 поточні роботи в обсягах, зазначених у договорі не виконано взагалі, діючи умисно, підписав акт приймання виконаних робіт, а саме акт № КБ-2В від 12.10.2009 року «Приймання виконаних робіт» за жовтень 2009 року на суму 3740 грн. 00 коп. у графі «Прийняв замовник» та засвідчив гербовою печаткою Косенівської сільської ради Уманського р-ну Черкаської обл. зазначений акт приймання виконаних робіт, внісши таким чином завідомо неправдиві відомості в офіційний документ.
В подальшому, 21.10.2009 року на підставі платіжного доручення № 35 від 21.10.2009 року, ПП ОСОБА_8 було нараховано з бюджету Косенівської сільської ради кошти в сумі 3740 грн. 00 коп. згідно підписаного ним акту № КБ-2В від 12.10.2009 року «Приймання виконаних робіт», за фактично невиконані роботи, чим заподіяно бюджету Косенівської сільської ради Уманського р-ну Черкаської області шкоду на суму 3740 грн. 00 коп.
Проте, слідчим та прокурором не надано жодної правової оцінки тому факту, що за двадцять днів до повідомлення йому про підозру у привласненні вказаних вище коштів в сумі 3740 грн. 00 коп., а саме 07.05.2013 року ПП ОСОБА_8 перерахував на рахунок Косенівської сільської ради Уманського р-ну Черкаської обл. кошти, в сумі 3740 грн. 00 коп., з призначенням платежу: повернення коштів за невиконані роботи по реконструкції вхідної частини ФАПу с. Косенівка Уманського р-ну Черкаської обл. за 2009 рік.
Але саме ця обставина свідчить про те, що направленого умислу та корисливого мотиву на привласнення, розтрату чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем він не мав, тобто, свідчить про відсутність у його діях складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі якщо, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Залишається також незрозумілим чому органом досудового слідства було збільшено розмір начебто заподіяних невідомо кому збитків на 00 грн. 10 коп.
Окрім того, мають місце і інші, вказані в ухвалі від 11.12.2014 року порушення процесуального права, допущені органом досудового слідства при складанні обвинувального акту та направленні його до суду.
Таким чином, усунення недоліків зазначених в ухвалі від 11.12.2014 року в трактуванні прокуратури Уманського району Черкаської області звелося лише до заміни дати на обвинувальному акті.
При цьому жодних дій спрямованих на виконання вимог ухвал апеляційного суду Черкаської області від 06.11.2014 року та Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2014 року, які набрали законної сили, ні органом досудового слідства, ні прокуратурою Уманського району Черкаської області вчинено не було.
Суд вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає за необхідне повернути обвинувальний акт виходячи з наступного.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 291 КПК України: 1. Обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. 2. Обвинувальний акт має містити такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.3. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. 4. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.
До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування .Відповідно до положень ст. 109 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. При цьому , виходячи зі змісту п.4 ч.2 ст. 36, ч.2 ст. 113 , ч.1 ст. 166, ч.2 ст. 280, ст.. 561, ст.. 7 розділу 11 «Перехідні Положення КПК України» , тощо, зміст процесуальної дії не обмежується поняттям слідчої (розшукової ) дії і є значно ширшим.
В наданому до суду обвинувальному акті, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не викладено в повній мірі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що позбавляє суд вважати правильною правову кваліфікацію кримінального правопорушення. Сформульоване ОСОБА_4 обвинувачення не конкретизоване в частині визначення розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, містить неточності та протиріччя.
Так, обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, тобто привласнення, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене повторно.
З об`єктивної сторони ст. 191 КК України передбачає три різні форми вчинення злочину:
привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало у її віданні; розтрати такого майна зазначеною особою (ст. 191 ч. 1 КК України); привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. ( ст. 191 ч.2 КК України).
Їх загальною ознакою є особливе відношення винного до майна, яким він заволодіває. Особа в цих випадках не є сторонньою для майна: воно їй ввірене, або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо цього майна, тобто суб`єкт злочину здійснює повноваження щодо майна на законній підставі: наділений правомочністю щодо розпорядження, управління, доставки, зберігання майна, тощо. Привласнення, що інкримінується слідчим обвинуваченому це незаконне безоплатне утримання майна ввірене винному або майна, яке перебуває у його віданні на законній підставі. При цьому суб`єктом привласнення та розтрати може бути як приватна, так і посадова особа.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 як заволодіння чужим майном шляхом зловживання ним своїм службовим становищем, слідчий та прокурор не звернули увагу на те, що таке заволодіння має місце лише тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь або на користь інших осіб, використовуючи при цьому своє службове становище.
Суд позбавлений можливості зрозуміти та встановити з даному обвинувального акту в чому ж полягає незаконність дій обвинуваченого, чи мав він умисел та корисливий мотив на привласнення, розтрату чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем та яка шкода (яким чином, механізм вчинення) завдана внаслідок отримання обвинуваченим премій, доплат за інтенсивність та інших виплат. При цьому в акті слідчим в повній мірі не зазначено докази, якими підтверджується вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 191 КК України.
В порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені всі процесуальні дії, проведені в ході проведення досудового розслідування, не зазначені реквізити процесуальних рішень, відсутні відповідні відомості про кримінальне правопорушення, зазначене в заяві чи повідомлення про його вчинення або виявлення слідчим самостійно з будь-якого джерела.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 290 КПК України надання доступу до матеріалів включає в себе реальну можливість робити копії або відображення матеріалів. Виходячи із ознайомлення обвинуваченого з матеріалами досудового розслідування 23.08. 2013 року та 26.08.2013 року є підстави вважати, що обвинувачений був позбавлений реальної можливості належним чином ознайомитись з матеріалами провадження, чим було порушено його законне право на захист. В реєстрі матеріалів досудового розслідування під № 32 є посилання на ухвалу Уманського міськрайонного суду від 11.12.2013 року судді ОСОБА_9 , хоча такої ухвали в природі не існує.
У вказаному реєстрі також не зазначено час та дату завершення досудового розслідування, тощо.
Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню.
Керуючись ст.ст. 109, 291, 314, 395 КПК України, суд-
У Х ВА Л И В :
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня набрання чинності ухвали.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1