У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.

суддів

Коротких О.А., Школярова В.Ф.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на судові рішення щодо них.

За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 13 липня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, судимий: 25.10.1995 року за ст. 2296 ч.1 КК України на 1
рік позбавлення волі; 03.11.1997 року за ст. 1982 ч.2 КК України
на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі
ст. 3 Закону України від 24.07.1998 року “Про амністію”; 26.04.1999 року за
ст. 2296 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим
строком згідно ст. 45 КК України на 2 роки зі сплатою штрафу; 19.06.2003 року
за ст. 186 ч.1 КК України (2001 р.), ст.ст.81 ч.2, 89 ч.1 КК України (1960
р.) на 2 роки і 3 місяці позбавлення волі,

засуджений
за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин
України, судимий: 01.04.1996 року за ст.ст. 17 і 81 ч.2, 206 ч.2, 141 ч.2 КК
України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 02.08.1999 року за
ст. 206 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі; 16.03.2001 року
за ст.ст. 140 ч.3, 141 ч.2 КК України на 3 роки і 7 місяців позбавлення волі;
звільнений 02.12.2003 року умовно-достроково на 06 місяців 29 днів,

засуджений:
за ст. 185 ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ст. 186 ч.2
КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України суд визначив ОСОБА_2 остаточне покарання
за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на 4 роки і 6 місяців.

За цим вироком також засуджено ОСОБА_3, щодо якого скарги та подання не
надходили.

Суд постановив стягнути: із засудженого ОСОБА_1 - 3 372 грн. на користь
ОСОБА_4; із засудженого ОСОБА_2. - 2 333 грн. на користь ОСОБА_5.; солідарно із
засуджених ОСОБА_2. і ОСОБА_3 - 104 грн. на користь ОСОБА_6.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2006 року
зазначений вирок відносно ОСОБА_1 і ОСОБА_2. залишено без зміни.

Вироком суду ОСОБА_1 і ОСОБА_2. визнано винуватими у вчиненні злочинів за
наступних обставин.

08 квітня 2005 року, приблизно о 23 год. 15 хв., в районі магазину
“ІНФОРМАЦІЯ_3” АДРЕСА_1, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, засуджений ОСОБА_1 відкрито викрав майно у
потерпілого ОСОБА_4 на загальну вартість 3 372 грн., спричинивши при цьому
потерпілому легкі тілесні ушкодження. Частину цього майна ОСОБА_1 збув
засудженому ОСОБА_3

12 лютого 2005 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_2 за попередньою
змовою з ОСОБА_3, в під'їзді будинку АДРЕСА_2, із застосуванням насильства, яке
не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, відкрито викрали майно у
потерпілого ОСОБА_6. на загальну вартість 104 грн.

06 березня 2005 року, приблизно о 14 год., на Центральному колгоспному ринку
в м. Дніпродзержинську, ОСОБА_2, таємно викрав сумку з майном потерпілої
ОСОБА_5., загальною вартістю 2 375 грн.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_1, як видно із змісту його скарги та доповнень до неї,
ставить питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень з
направленням справи на нове розслідування, посилаючись на безпідставність
засудження за злочин, якого він не вчиняв. Крім того, засуджений указує на
однобічність та неповноту досудового і судового слідств, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи, а також порушення його права на ознайомлення
з матеріалами справи, залишення поза увагою суду першої інстанції поданих ним
зауважень на протокол судового засідання;

засуджений ОСОБА_2, як видно із змісту його скарги та доповнень, просить
постановлені щодо нього судові рішення скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неповноту та однобічність досудового і судового слідств, застосування
недозволених методів розслідування, порушення його права на ознайомлення з
матеріалами справи та позбавлення в апеляційному судів можливості виступити в
судових дебатах і з останнім словом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши викладені у касаційних скаргах засуджених доводи, колегія суддів
вважає, що їх скарги слід залишити без задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни судових рішень, зазначених у ч.2 ст. 383 КПК України є:
істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то на
думку колегії суддів, висновки суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_1
за ст. 186 ч.2 КК України та ОСОБА_2. за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2 КК України
відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, яким суд дав належну
оцінку, і така кваліфікація є правильною.

Так, по епізоду відкритого викрадення ОСОБА_1 належного
потерпілому ОСОБА_4 майна, засуджений за цим вирок ОСОБА_3 показав, що він
безпосередньо був присутнім під час вчинення ОСОБА_1 указаних неправомірних
дій. При цьому, ОСОБА_1 після пограбування віддав йому годинник та гаманець
потерпілого.

Посилання засудженого ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 його
обмовив колегія суддів вважає надуманими і такими, що не відповідають
встановленим по справі обставинам.

Так із матеріалів справи вбачається, що неодноразово
допитаний як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні ОСОБА_3
давав однакові і послідовні показання про обставини вчинення ОСОБА_1 відкритого
заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 Крім того, об'єктивно достовірність показань
ОСОБА_3 підтверджується дослідженими судом та наведеними у вироку показаннями
потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про причетність ОСОБА_1 до
пограбування потерпілого. Будь-яких даних, які б ставили під сумнів
достовірність показань цих осіб по справі не було встановлено.

По епізодам від 12 лютого і 06 березня 2005 року,
висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2. підтверджуються
показаннями засудженого ОСОБА_3 про обставини вчинення ним злочину спільно з
ОСОБА_2, а також наведеними у вироку показаннями потерпілого ОСОБА_6.,
потерпілої ОСОБА_5., свідка ОСОБА_9 та іншими дослідженими судом і наведеними у
вироку доказами.

У ході судового слідства перевірялись і не знайшли свого
підтвердження посилання ОСОБА_2. на застосування до нього в ході досудового
слідства недозволених методів розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, дослідивши та проаналізувавши наведені у вироку докази, дав їм
належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість засуджених
ОСОБА_1 і ОСОБА_2. у вчиненні зазначених у вироку неправомірних дій.

Що стосується призначення засудженим ОСОБА_1 і ОСОБА_2
покарання, то вирішення цього питання судом першої інстанції відповідає вимогам
ст. 65 КК України. Підстав для пом'якшення призначеного покарання засудженим
колегія суддів не вбачає.

Безпідставними вважає колегія суддів посилання засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. стосовно порушення їх права на ознайомлення з матеріалами
справи. Як свідчать відповідні протоколи від 09 червня 2005 року та 18 квітня
2005 року під час виконання вимог ст. 218 КПК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
ознайомлені з матеріалами справи.

Крім того, долучені до справи власноручно виконані
розписки засуджених свідчать про те, що після надходження справи до суду їх
також було ознайомлено з матеріалами справи за їх же клопотаннями.

Ще одним підтвердженням ознайомлення засуджених з
матеріалами справи є надання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 своїх зауважень на протокол
судового засідання, по результатам розгляду яких суд першої інстанції виніс
відповідні постанови від 18 вересня 2006 року. Наведене, крім того, спростовує
доводи ОСОБА_1 про залишення судом без уваги поданих ним зауважень на протокол
судового засідання.

Сам зміст касаційної скарги ОСОБА_1, де містяться посилання
на аркуші справи, спростовує його посилання на те, що його позбавили права на
ознайомлення з матеріалами справи.

Не відповідають матеріалам справи посилання засудженого
ОСОБА_2. у скарзі на порушення його прав під час розгляду справи апеляційною
інстанцією. В результаті перевірки цієї справи встановлено, що апеляційним
судом не проводилось судове слідство, а тому протокол судового засідання не
вівся. Разом з тим, із змісту ухвали апеляційного суду видно, що засуджений
ОСОБА_2 приймав участь у апеляційному розгляді і йому було надано можливість
надати свої пояснення.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
б могли вплинути на правильність висновку суду, колегією суддів по справі не
виявлено.

Що стосується доводів засуджених про однобічність,
неповноту досудового і судового слідств, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, то вони до компетенції касаційного суду не
відносяться.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційних скарг засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Судді:

Коротких О.А. Школяров В.Ф. Федченко О.С.