УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/601/13- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 126 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Романівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2015 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полонне Хмельницької області, який працює як фізична особа-підприємець, має вищу освіту, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено за ст. 126 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ст. 74 ч. 5 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Згідно вироку суду, 23.09.2012 року, приблизно о 07 годині, ОСОБА_7 , рухаючись на власному автомобілі по вулиці Котовського в селі Старий Любар Любарського району Житомирської області, зупинився біля в`їзду до Любарського кооперативного ринку, оскільки автомобільний причіп, залишений на дорозі ОСОБА_9 заважав проїзду його автомобіля. З даного приводу між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_7 один удар рукою в обличчя та ще один удар рукою в область грудної клітки, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження стосовно нього. Вважає вирок суду необґрунтованим та невмотивованим. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим доказам. Вважає пояснення свідків суперечливими.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 , пояснення потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши її доводи, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Так, потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що 23 вересня 2012 року, близько сьомої години ранку вони власним автомобілем проїжджали по вул. Котовського в с. Старий Любар. Неподалік в`їзду на Любарський кооперативний ринок попереду руху автомобіля, прямо на проїжджій частині стояв автомобільний причеп, який не давав можливості подальшого проїзду. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_7 зробив зауваження власнику причепа і попросив надати можливість проїзду, однак той на зауваження не відреагував, внаслідок чого між ними виник конфлікт. Коли ОСОБА_7 намагався з`ясувати, чому він так себе поводить, то обвинувачений зі значною силою долонею правої руки наніс йому удар в лоб, від чого ОСОБА_7 відчув сильний біль та запаморочення в голові. Від отриманого удару він відскочив і, знову наблизившись до нього та намагався його схопити за одяг руками, що йому не вдалось. У цей час ОСОБА_9 сильно вдарив його в груди. Після цього почали кричати якісь жінки, а ОСОБА_10 , дружина потерпілого, попросила, щоб він нікуди не втручався. Тоді ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля і, оскільки звільнився проїзд, поїхав до місця роботи дружини.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що вранці 23 вересня 2012 року, перебуваючи на дорозі біля Любарського кооперативного ринку, чув спір між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також бачив, як ОСОБА_9 наніс руками удар в груди ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що чув спір між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який відбувся на в`їзді до ринку, так як останній своїм причепом заважав проїзду автомобіля ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_9 з силою відштовхнув від себе ОСОБА_7 , внаслідок чого той відійшов на відстань до 2 метрів.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що вранці 23 вересня 2012 року він, виконуючи замовлення, переносив товар із м`ясного павільйону до приміщення автостанції на Любарському кооперативному ринку. По дорозі він побачив, що відбувалась суперечка між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , біля яких знаходився ОСОБА_11 та розбороняв їх. Стверджує, що не був очевидцем нанесення ударів один одному учасниками конфлікту, а чув лише словесну лайку між ними.
Свідок ОСОБА_14 показав, що вранці 23 вересня 2012 року він, розкладаючи товари на своєму торговому місці на Любарському кооперативному ринку, почув суперечку між двома чоловіками біля торгового місця ОСОБА_9 . Підійшовши ближче для з`ясування причин конфлікту, він дізнався, що суперечка виникла через загороджений причепом проїзд. Також свідок повідомив, що він не був очевидцем події на протязі усього часу конфлікту, з його торгового місця не було видно усіх обставин, і коли свідок підійшов до місця події, спір уже завершувався та ОСОБА_7 покинув місце події, оскільки звільнився проїзд по лівій стороні дороги.
Місцевий суд, даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, зазначив, що допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не були очевидцями події на протязі усього часу конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, тому суд, оцінюючи їх покази в сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , прийшов до обґрунтованого висновку, що усі показання вказаних осіб узгоджуються між собою і у суду відсутні підстави вважати такі покази суперечливими чи недостовірними.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що висновки суду не підтверджуються показаннями свідків та про те, що показання свідків є суперечливими, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на досліджених матеріалах кримінального провадження.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України. На підставі ст. 74 ч. 5 КК України обґрунтовано звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Романівського районного суду Житомирської області від 19 січня 2015 року щодо нього - без зміни.
Ухвала набирає законної силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: