ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/20/15к (пр. № 1-кп/201/41/2015), відомості про яке несені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000872, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 11 грудня 2014 року близько 16.30 години, керуючи технічно справним автомобілем Деу Ланос, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом КМЗ 8138, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по пр. Гагаріна, з боку вул. Чернишевського, у напрямку вул. Феодосійської в м. Дніпропетровську.

На шляху руху, в районі перехрестя з вул. Феодосійською, обвинувачений ОСОБА_4 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , переходячи проїжджу частину зліва направо за напрямком його руху, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого допустив на неї наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу; закритого уламкового перелому хірургічної шийки правого плеча зі зміщенням відламків, синця правого надпліччя; рваної рани зовнішньої поверхні лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяж кості тілесних ушкоджень, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Деу Ланос, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, який встановлює:

- п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, - невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що наступили.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував потерпілій витрати на медичне лікування, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном один рік, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого та вищевикладеним обставинам, що пом`якшують покарання останнього. Крім того, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, його наслідки та характер допущених обвинуваченим ОСОБА_4 порушень правил дорожнього руху, суд вважає за необхідне позбавити останнього права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження представником потерпілої був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 майнової шкоди у сумі 15000,00 грн. та моральної шкоди у сумі 40000,00 грн. Вирішуючи питання щодо позовних вимог представника потерпілої, з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченим завданої потерпілій шкоди, суд, дотримуючись вимог ст.ст. 1166,1187 ЦК України, вважає за можливим задовольнити цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди у повному обсязі, оскільки в судовому засіданні дійсно знайшов підтвердження факт завдання діями обвинуваченого майнової шкоди потерпілій на зазначену суму, що також підтверджується відповідними письмовими доказами в матеріалах кримінального провадження. Що стосується позовних вимог представника потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 40000,00 грн., суд при вирішенні заявлених позовних вимог враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла дійсно перенесла фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись вимог ст.ст. 23,1167,1168,1188 ЦК України, а також принципів справедливості, розумності і достатності, суд вважає за необхідне зменшити суму заявленого відшкодування до 15000,00 гривень, оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої, а також ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілій моральну шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути с ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1