Справа № 404/3099/15-к
Номер провадження 1-кп/404/241/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0002952 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого на проживання по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: 27.01.2015 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за таких обставин.

11.04.2015 року, у вечірній час, ОСОБА_4 , перебуваючи в маршрутному таксі під час руху в напрямку району Новомиколаївка в місті Кіровограді, отримав для тимчасового користування, на час руху в таксі, від неповнолітньої ОСОБА_6 , з якою нещодавно познайомився, мобільний телефон «Huawei G6-U10», який належить її матері - ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи разом з неповнолітньою ОСОБА_6 на АДРЕСА_3 , маючи умисел на заволодіння вказаним вище мобільним телефоном шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у ОСОБА_6 дозволу здійснити з її мобільного телефону, який в той час продовжував перебувати в його руках та фактичному користуванні, телефонний дзвінок своєму товаришу. Після того як ОСОБА_6 дала згоду ОСОБА_4 на здійснення вказаного телефонного дзвінка, останній відійшов від неї на незначну відстань, а потім з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4155 гривень 20 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 11.04.2015 року, приблизно о 18-00 годині, він перебував біля парку Пушкіна в місті Кіровограді, де зустрів свою знайому ОСОБА_7 , яка була разом з подругою ОСОБА_6 . Під час спілкування ОСОБА_7 йому сказала, що в неї поламаний екран на мобільному телефоні «Самсунг», на що він запропонував останній віддати вказаний телефон на ремонт своєму другу, повідомивши, що за для цього необхідно поїхати до нього в гуртожиток по АДРЕСА_4 . ОСОБА_7 погодилась на його пропозицію і він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поїхали до нього в гуртожиток. Під час руху на маршрутному таксі він попросив у ОСОБА_6 її мобільний телефон «Huawei», білого кольору, для того щоб скористатися мережею Інтернет. Остання надала йому вказаний телефон для тимчасового користування. Після того як вони приїхали до гуртожитку, він попросив дівчат почекати його саме біля гуртожитку, попередивши останніх, що він сходить в гуртожиток, покладе телефон ОСОБА_7 в кімнаті, а потім повернеться до них. У останніх заперечень щодо цього не було. Телефон ОСОБА_6 залишився у нього. Зайшовши у гуртожиток він почав переодягатися та займатися своїми справами, а коли через годину вийшов на двір, то побачив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 там вже не було. Потім він одразу поїхав до ломбарду «Скарбниця», який знаходиться на вулиці Великій Перспективній в місті Кіровограді, і заклав мобільний телефон ОСОБА_6 , отримавши за нього 1300 гривень, які витратив на власні потреби. Чому заклав мобільний телефон в ломбард у той же вечір того ж дня, чому в такому разі не повернув телефон ОСОБА_6 та чому ж не вийшов з гуртожитку до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , одразу після того як залишив там мобільний телефон, пояснити не зміг.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, допитана у якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що 11.04.2015 року, у вечірній час, вона разом зі своєю подругою ОСОБА_6 перебувала біля парку Пушкіна в місті Кіровограді. Там вона зустріла свого знайомого ОСОБА_4 , якого одразу познайомила з ОСОБА_6 . Під час спілкування вона сказала ОСОБА_4 , що в неї поламаний екран на мобільному телефоні «Самсунг». ОСОБА_4 сказав, що у нього в гуртожитку є такий же телефон, тільки працюючий, і він може його поміняти на її телефон. На це вона погодилась. Вони пішли на зупинку громадського транспорту і поїхали на маршрутному таксі в бік району Новомиколаївки міста Кіровограда. Під час проїзду ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон, щоб скористатися мережею Інтернет, на що остання дала свою згоду та передала йому свій телефон. Потім вони вийшли з маршрутного таксі в районі Новомиколаївки та пішли в напрямку гуртожитку, де, зі слів ОСОБА_4 , мешкав останній. Під час руху ОСОБА_4 користувався мобільним телефоном ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_4 зупинився посеред вулиці і сказав, що з телефону ОСОБА_6 зараз зателефонує товаришу, який винесе з гуртожитку мобільний телефон, який він обіцяв поміняти. Вона передала йому свій телефон і він пішов з її телефоном та телефоном ОСОБА_6 не до гуртожитку, а до огорожі приватного будинку. Постоявши біля огорожі будинку, він пішов вище по вулиці і раптово зник в невідомому напрямку. Вона разом з ОСОБА_6 чекали ОСОБА_4 на тому ж місці приблизно одну годину, але вже було пізно і вони поїхали до дому, так і не дочекавшись останнього. В подальшому належні їм телефони повернуті не були. Безпосередньо вона та її законні представники до правоохоронних органів з приводу заволодіння особисто її телефону не звертались.

Свідок ОСОБА_6 надала суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_7 , підтвердивши, що після прибуття на маршрутному таксі до району Новомиколаївки міста Кіровограда ОСОБА_7 передала ОСОБА_4 свій мобільний телефон з метою його обміну за пропозицією ОСОБА_4 . Це відбулось біля магазину на невідомій їй вулиці. Також вона дозволила ОСОБА_4 здійснити дзвінок його товаришу з її мобільного телефону, задля того щоб цей товариш приніс з гуртожитку телефон для ОСОБА_7 , однак ОСОБА_4 пішов з телефоном ОСОБА_7 та її телефоном не до гуртожитку, а до огорожі приватного будинку. Постоявши біля огорожі будинку декілька хвилин, він пішов вище по вулиці і раптово зник в невідомому напрямку. Зазначила, що вона разом з ОСОБА_7 чекали ОСОБА_4 на тому ж місці приблизно одну годину, але вже було пізно і вони поїхали до дому, так і не дочекавшись останнього. В подальшому вказаний телефон повернуто їй не було.

Потерпіла ОСОБА_5 повідомила суду, що вона придбала мобільний телефон «Huawei G6-U10», який потім віддала у користування своїй донці ОСОБА_6 11.04.2015 року, у вечірній час, її донька ОСОБА_6 повернулась додому і розповіла, що зазначений телефон у неї попросив хлопець на ім`я ОСОБА_8 для того, щоб зробити дзвінок, але, взявши у неї телефон, пішов у невідомому напрямку і більше не повертався.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, підтверджується і іншими, дослідженими в ході судового розгляду, доказами:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2015 року, під час якого ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 як особу, яка заволоділа її телефоном (а.п. 17-19);

- кредитним договором та довідкою ПТ «Ломбард-Скарбниця», з дослідження яких вбачається, що 11.04.2015 року, о 20 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 заклав у відділенні ПТ «Ломбард-Скарбниця», яке знаходиться по вулиці Велика Перспективна, 20 в місті Кіровограді, мобільний телефон «Huawei G6-U10», отримавши за нього кредит в розмірі 1260 гривень ( а.п. 22-24);

- висновком товарознавчої експертизи № 285 від 18.04.2015 року, яким встановлена вартість викраденого мобільного телефону «Huawei G6-U10», яка складає 4155 гривень 20 копійок (а.п. 30-32).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого і розцінює їх як спробу уникнути покарання за вчинене, оскільки вина останнього у скоєнні шахрайства підтверджується вищезазначеними доказами, які досліджені та перевірені судом під час судового розгляду.

Так, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також потерпілої ОСОБА_5 , які є логічними та послідовними, беззаперечно доводять протиправний характер дій обвинуваченого, які були спрямовані саме на заволодіння чужим майном шляхом обману, та спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 , в тому числі в частині його дій відносно ОСОБА_6 після прибуття на маршрутному таксі до району Новомиколаївки в місті Кіровограді.

Дослідженням інформації від ПТ «Ломбард-Скарбниця» встановлено, що 11.04.2015 року, о 20 годині 57 хвилин, ОСОБА_4 заклав у відділенні ПТ «Ломбард-Скарбниця», яке знаходиться по вулиці Велика Перспективна, 20 в місті Кіровограді, мобільний телефон «Huawei G6-U10», отримавши за нього кредит в розмірі 1260 гривень.

Така інформація беззаперечно доводить, що одержання мобільного телефону обвинуваченим ОСОБА_4 від ОСОБА_6 відбувалось з метою подальшого заволодіння цим майном, його реалізації і одержання грошових коштів, оскільки після заволодіння майном обвинувачений на протязі декількох годин реалізував чуже майно у вищевказаний спосіб, при цьому такого б не могло бути, якби наміри обвинуваченого дійсно були добросовісними.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, особу винного, який за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має непогашену судимість.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого в повній мірі відповідає меті покарання.

Приймаючи до уваги, що вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.01.2015 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, і він вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України призначити йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України.

Позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого майнової та моральної шкоди, спричиненої злочином, підлягає задоволенню.

Так, розмір майнової шкоди складає 4155 гривень 20 копійок, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема висновком товарознавчої експертизи щодо визначення вартості викраденого телефону.

Моральна шкода, яка виразилась в душевних хвилюваннях потерпілої у зв`язку із протиправним заволодінням належним їй майном, також знайшла своє підтвердження, а тому, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, обставини справи, ступінь душевних переживань потерпілої, керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експертів необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Речові докази в даному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27.01.2015 року, призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту з залі судового засідання.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 01.07.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 4155 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, та 500 гривень в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 245 гривень 52 копійки.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1