УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО
СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ
ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Гошовського Г.М., суддів -
Дорчинець С.Г., Дідика В.М., з участю прокурора - Деменка Д.А.,
підозрюваного - ОСОБА_1.

розглянув у відкритому засіданні матеріали за апеляцією
прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції на постанови
Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2007 року.

Цими постановами
за скаргою ОСОБА_1. постанова старшого слідчого прокуратури м. Ужгорода про
порушення кримінальної справи проти нього за ст.ст. 190 ч.З, 191 ч.4 КК України
від 22.09.2004 р. - скасовано та
відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1. по мотивам ст.6
п.2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Зі змісту
останньої вбачається, що 23.03.2004
року ОСОБА_1., діючи на підставі довіреності № 7158 від 30.09.2003
p., виданої ОСОБА_2., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, всупереч
вимогам п.З ст.238 ЦК України,
умисно занижуючи вартість квартири ОСОБА_2., продав її своїй донці ОСОБА_3.,
тобто привласнив чуже майно у великому розмірі, яке було йому ввірене на
підставі доручення.

Постанова суду
мотивована тим, що по-перше заява про злочин ОСОБА_4. прийнята з порушенням
ст.95 ч.2 КПК України, тобто вона не попереджена про кримінальну
відповідальність про неправдивість доносу, не відібрана від заявниці відповідна
розписка.

По-друге, в
матеріалах, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи,
відсутні докази, щодо шахрайських дій ОСОБА_1.. А крім того ОСОБА_1. отримав
законне право керувати та розпоряджатися квартирою згідно доручення від імені
ОСОБА_2., передав їй гроші в сумі 20000
грн. за квартиру, про що свідчить розписка від 02.12.2003 року. Тому при таких
обставинах підстав та приводів для порушення кримінальної справи стосовно
ОСОБА_1. за ст.190 ч.З та ст. 191
ч.4 КК України немає, (кримінальна справа № 6109704).

В апеляціях
прокурор порушує питання про скасування постанов суду від 21.02.2007 року про
скасування постанови старшого слідчого прокуратури м. Ужгорода від 22.08.2004 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1. за ознаками ст.ст. 190 ч.З, 191 ч.4 КК України
та постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_1. за
ст.ст. 190 ч.З, 191 ч.4 КК України
за відсутністю в його діях складу злочину за ст.6 п.2 КПК України. Апеляційні
доводи мотивує тим, що підставою та приводом до порушення кримінальної справи є
заява ОСОБА_4., яка поступила до прокуратури та по якій проведена перевірка. В
ході якої встановлено, що

Справа №
263/2007

Головуючий у першій інстанції: Леміш О.М.

Доповідач: Дорчинець С.Г.

2

ОСОБА_1. перевищив свої повноваження і після
смерті довірителя - ОСОБА_2.
відчужив належну їй квартиру на користь своєї доньки, умисно занизив її
вартість на суму 19623 грн.. На
цих підставах і була порушена кримінальна справа проти ОСОБА_1. за ст.ст. 190 ч.З, 191 ч.4 КК України.
Вважає, що суд не вправі вказувати в мотивувальній частині постанови та
посилатися на рішення суду про визнання заповіту нікчемним, а крім цього, дане
рішення оскаржене в касаційному порядку. Суд не перевірив ст.94 КПК України та
ст.2368 КПК України. Судом не врахований той факт, що постановою Ужгородського
міськрайонного суду від 04.01.2007
року постанову ст. слідчого прокуратури м. Ужгорода від 10.08.2004 року про
порушення кримінальної справи за фактом привласнення чужого майна вчиненого у
великих розмірах за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України
залишено без зміни, а скарга ОСОБА_1. -
без задоволення. Крім того судом було допущено ряд процесуальних порушень.
Оскільки згідно вимог ст.
2638 КПК України суддя повинен постановити постанову про відкриття провадження,
а копію направити заявнику, її захиснику або законному представнику, органу,
який порушив кримінальну справу, потерпілому або особі, за заявою якої було
порушено справу, а також зупинити провадження в кримінальній справі. Ці вимоги
закону судом не виконані. Потерпіла в судовому засіданні участі не приймала.
Просить матеріали направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, підозрюваного ОСОБА_1.,
який вважає апеляцію безпідставною та просить залишити її без задоволення, а
постанови суду - без
зміни, перевіривши матеріали, надані судом, апеляційний суд вважає, апеляція не
підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог
ст.95 ч.2 КПК України письмова заява про вчинений злочин повинна бути підписана
особою, від якої вона подається. До порушення справи слід органу дізнання чи досудового
слідства пересвідчитися в особі заявника, попередити його про відповідальність
за неправдивий донос і відібрати від нього відповідну підписку. А відповідно до
вимог ст. 94 КПК
України скарга потерпілого не являється самостійним приводом до порушення
справи, а тому недопустимим є порушення кримінальної справи на підставі
припущень або таких даних про злочин, достовірність яких викликає серйозні
сумніви. Крім того при вирішенні питання про порушення кримінальної справи
необхідно також переконатися у відсутності обставин, які виключають порушення
справи (ст.6 КПК України).

Порушуючи проти
ОСОБА_1. кримінальну справу за сукупністю ст.ст. 190 ч.З, 191
ч.4 КК України (кримінальна справа №
6109704), старший слідчий прокуратури м. Ужгорода Герич А.Й. вказані
вимоги закону не виконав.

Так отримавши
заяву ОСОБА_4. про вчинений ОСОБА_1. злочин, слідчий не пересвідчився в особі
заявника, не попередив її про кримінальну відповідальність за неправдивий
донос, не відібрав від неї відповідну підписку, не встановив чи являється вона
власницею квартири АДРЕСА_1
або чи має право бути власником.

З матеріалів
справи, представленої судом, видно, що 04.04.2003
року ОСОБА_2. зробила заповіт, згідно якого після її смерті її
квартируАДРЕСА_1 має (наслідувати) отримати в спадщину ОСОБА_4..

Про те, 30.09.2003 року ОСОБА_2.
дала доручення ОСОБА_1. про управління та керування (продати, подарувати,
обміняти, передати в оренду) належною їй квартирою, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Вказана довіреність нотаріально завірена та зареєстрована в реєстрі за № 7158. (а.с.54).

Згідно розписки
ОСОБА_2., вона 02 грудня 2003 року в рахунок
відчуження майна - квартири
отримала від ОСОБА_1. 20000
грн. завдатку (а.с.52), тобто фактично продала її ОСОБА_1..

Вказану квартиру ОСОБА_1. 23.03.2004
р. продав своїй доньці ОСОБА_3., про що свідчить договір купівлі-продажу
квартири посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. та зареєстрований в реєстрі
за № 466.

3

Оскільки
ОСОБА_4. звернулася в державну нотаріальну контору для оформлення спадщини
після смерті ОСОБА_2., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.12),
за заповітом від 04.04.2003
р., про що стало відомо ОСОБА_1., то він 28.02.2006 р. звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_4. про визнання заповіту недійсним, нікчемним. І згідно
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2006 року заповіт ОСОБА_2. від 04.04.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6. та
зареєстрованого в реєстрі за №
1426, визнаний нікчемним та недійсним. Дане рішення суду вступило в законну силу,
ніким не скасоване. А ОСОБА_4. не набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, тобто не має
статусу потерпілої.

Об'єктивна
сторона шахрайства (ст.190 КК України) полягає в протиправному заволодінні
чужим майном, а ст.191 КК України -
в привласненні, розтраті чи заволодінні чужим майном, яке знаходиться в
його віданні на законній підставі, що завдало шкоду потерпілому.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1. отримав законне право керувати та розпоряджатися
квартирою АДРЕСА_1 ,
оскільки мав на це доручення ОСОБА_2. та передав їй гроші в сумі 20000 грн. за цю
квартиру, тобто об'єктивної сторони злочинів, передбачених ст.ст. 190, 191 КК України не
встановлено з-за її відсутності, а тому і складу злочину в діях ОСОБА_1. немає.

Суд першої
інстанції правильно прийшов до висновку про те, що органом досудового слідства
безпідставно порушена кримінальна справа за ознаками ч.4 ст.191 та ч.З ст. 190 КК України проти
ОСОБА_1..

Доводи апелянта
про те, що суд першої інстанції не мав права досліджувати та приймати до уваги
рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2006 р. про визнання заповіту ОСОБА_2. недійсним, нікчемним,
безпідставні та не грунтуються на законі.

Не ґрунтуються на законі і доводи
апелянта про те, що судом порушені вимоги ст.
2638 КПК України, оскільки кримінально-процесуальний кодекс України такої статті
не передбачає. При таких обставинах доводи апеляції є безпідставними, а рішення
суду обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, апеляційний суд

Ухвалив:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції, залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 лютого 2007 року про
скасування постанови старшого слідчого прокуратури м. Ужгорода про порушення
кримінальної справи проти ОСОБА_1. за ст.ст. 190 ч.З, 191
ч.4 КК України від 22.09.2004
року - без
зміни.

Головуючий - Гошовського
Г.М., судді - Дорчинець
С.Г., Дідика В.М.,

Вірно: Суддя апеляційного суд; Закарпатської області Дорчинець С.Г.