Справа № 627/1446/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2015 рокусмт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням

Неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженци с. Качалівка, Краснокутського району, Харківської області, українки, громадянки України, учениці 8-го класу Качалівської ЗОШ, проживаючій без реєстрації АДРЕСА_1 , раніше не судимої у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2, ст. 357 ч.1 КК України ,

в с т а н о в и в:

Неповнолітня ОСОБА_6 , 01 січня 2013 року, близько 03-00 год., за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадання чужого майна, знаходячись зі згоди власника в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 після святкування « Нового 2013 року » спали, таємно викрали зі стільця в кімнаті зимову шкіряну шапку з натурального хутра, яка належить ОСОБА_9 , вартістю 500 грн. Після скоєння крадіжки неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з місця пригоди з викраденим майном зникли, обернувши його у свою користь, і розпорядилися ним за своїм розсудом, чим завдали ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 500 грн.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_6 , 01 січня 2013 року, близько 03-00 год., за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадання чужого майна, знаходячись зі згоди власника в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_8 після святкування « Нового 2013 року » спали таємно викрали з кишені штанів сплячого ОСОБА_12 належну йому кредитну картку «Приват Банк » № НОМЕР_1 , на якій малися грошові кошти в сумі 800 грн. Неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили крадіжку кредитної картки ОСОБА_12 з метою подальшої крадіжки грошових кошт.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_6 , 01 січня 2013 року, близько 03-00 год., за попередньою змовою з неповнолітньою ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадання чужого майна, використовуючи належну ОСОБА_12 кредитну картку «Приват Банк » № НОМЕР_1 , на якій малися грошові кошти в сумі 800 грн, достовірно знаючи пін-код з банкомату № 8752 який розташований в АДРЕСА_3 зняли кошти в сумі 800 грн., чим завдали ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 800 грн.

Крім того, в ніч з 29.10.2014 на 30.10.2014 неповнолітня ОСОБА_6 ночувала у домоволодінні, яке розташоване за вищевказаною адресою за місцем мешкання родини ОСОБА_13 . В цей час, оскільки остання ніде не працевлаштована не має постійного джерела доходів, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Неповнолітня ОСОБА_6 достовірно знаючи місцезнаходження грошових коштів, які належать потерпілій, ОСОБА_14 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, повторно, 30 жовтня 2014 року, близько 16-00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в домоволодінні, в якому мешкає ОСОБА_14 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що вдома нікого не було, та за її діями ніхто не спостерігає, з під матраца ліжка в спальній кімнаті, таємно, викрала грошові кошти в сумі 200 гривень. Після скоєння крадіжки неповнолітня ОСОБА_6 з місця пригоди з викраденими коштами зникла, обернувши їх у свою користь, і розпорядилася ними за своїм розсудом, чим завдала ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 200 грн.

Крім того, 08.03.2015 року близько 14 години ОСОБА_6 , повторно, керуючись корисливим мотивами та маючи мету незаконного збагачення, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна,скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за нею ніхто не спостерігає, знаходячись в приміщенні ферми, що розташована в с. Павлюківка, Краснокутського району, Харківської області, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку речей, які належать потерпілій ОСОБА_15 , а саме кросівки жіночі шкіряні вартістю 230 грн. 00 коп., штани спортивні жіночі, вартістю 108 грн. 00 коп., флеш карта ємністю 2 Гб. Вартістю 45 грн. 00 коп., відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 21 від 25.03.2014 року, вартість викраденого майна склала 383 грн. 00 коп. Після викрадення ОСОБА_6 з місця злочину зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_15 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та надала аналогічні пояснення.

Пояснення ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин злочину, добровільності її позиції.

Потерпіла ОСОБА_14 у відкритому судовому засіданні надала пояснення якими викрила обвинувачену у вчиненні злочину, претензій матеріального чи морального характеру не має.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 в судове засідання не прибули, однак надали до суду заяви, згідно яких підтримують раніше надані свідчення та повідомляють, що претензій матеріального чи морального характеру не мають. Відповідно до ст. 325 КПК України суд проводить судовий розгляд без їх участі, враховуючи думку прокурора, захисника обвинуваченої та її законного представника з цього приводу.

Прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження.

Судом встановлено, що учасники судового процесу, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Їм роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, умови розвитку та виховання, спосіб життя, допитавши з цього ж приводу законного представника, дійшов висновку, щодо доведеності в рамках пред`явленого обвинувачення провини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених:
· ч.2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена поторно, за попередньою змовою групою осіб;

· ч.1 ст. 357 КК України викрадення документів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

В ході вивчення особистості обвинуваченого встановлено, що вона не працює, за місцем мешкання компрометуючих матеріалів не має, за місцем навчання характеризується негативно. Не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра Краснокутської ЦРЛ, раніше не судима.

Вирішуючи питання призначення покарання неповнолітній ОСОБА_6 , суд особливу увагу звертає на наступне.

Санкція ч. 1 ст. 357 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу або обмеження волі. Стаття 98 КК України передбачає вичерпний перелік видів покарань, що можливо застосувати до неповнолітньої особи. Серед інших передбачено штраф. Обмеження волі за змістом цієї статті не застосовується.

Встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6 не працює та не навчається , не має власного джерела доходів. За таких умов призначення покарання у вигляді штрафу, на думку суду, є неможливим в зв`язку з протиріччям вимогам ч. 1 ст. 99 КК України.

З урахуванням того , що обвинувачена є суб`єктом злочину , передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України але не є суб`єктом санкції, зазначеної норми кримінального закону, суд вважає за необхідне звільнити її від призначення покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

Цивільний позов по провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати не понесені.

Речові докази по провадженню наявні.

Забобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених :

ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй за цим законом покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

ч.1 ст. 357 КК України та з урахуванням вимог ст. 98 КК України від призначення покарання за цим законом звільнити.

У відповідності до вимог ст.ст. 75, 104 КК України неповнолітню ОСОБА_6 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити. Встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

В силу пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 104 КК України покласти на неповнолітню ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально виконавчої інспекції. Повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання, роботи або навчання. Періодично з`являться для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції.

Контроль за виконанням вироку покласти на Краснокутський МРВ КВІ УДПтСУ в Харківській області.

Речові докази залишити у володінні потерпілих, згідно розписок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1