АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/507/15 Справа № 185/9300/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000576 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Удачне Красноармійського району Донецької області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю

прокурора - ОСОБА_7

потерпілого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року, в якій просив призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що оскаржуваний вирок ухвалений з грубим порушення норм кримінального процесуального закону.

Як на підставу вимог апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що судом першої інстанції не надано об`єктивної оцінки обставинам справи, не встановлено мотиву вчиненого злочину, після вчиненого тяжкого злочину останній перебував у стані морального та емоційного психічного розладу та депресії, на ґрунті чого підписував всі документи надані слідчим та не усвідомлював що відбувається. Також, в ході слідчого експерименту виконував всі дії які йому вказувала оперативно-слідча група, більш того, внаслідок втрати пам`яті на момент вчинення злочину, не міг згадати що і як трапилося. Вину визнає повністю та щиро розкаюється. Вважає, що його дії були спровоковані протиправними діями самої потерпілої, яка в ході сварки принижувала його гідність. Також вважає, що злочин він вчинив у стані афекту.

Крім того, є туберкульозним хворим, у зв`язку з чим просить застосувати до нього ст. 69 КК України.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на десять років, також вирішено стягнути із ОСОБА_6 на користь держави 786 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, та вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 12 липня 2014 року близько 16.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сімейної сварки зі своєю дружиною ОСОБА_10 , керуючись раптово виниклим злочинним наміром, направленим на навмисне протиправне спричинення смерті іншій особі, а саме навмисне вбивство ОСОБА_10 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на навмисне вбивство, взяв з шухляди кухонного стола кухонний ніж та тримаючи його в правій руці, використовуючи його як знаряддя злочину, із силою, бажаючи настання смерті потерпілої, підійшов до ОСОБА_10 , яка при цьому знаходилась в положенні сидячи на ліжку в спальній кімнаті, та наніс їй ножем одного удару в життєво важливий орган в область шиї в ліву сторону. В результаті вказаного удару ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент учинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Заслухавши доводи захисника обвинуваченого, який вимоги апеляційної скарги його підзахисного підтримав у повному обсязі, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, думку потерпілого, який також просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговори вши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги задоволшенню не підлягають з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією закону про кримінальну відповідальність, тобто призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. При цьому обвинувачений зазначає, що дійсно в той день між ним та його співмешканкою ОСОБА_10 сталася сварка, в результаті якої він вчинив злочин, в чому він щиро розкаюється. Однак, сварки виникали і раніше, однак він ніколи не застосовував фізичного насилля до ОСОБА_10 , з якою він спільно прожив 12 років.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення покарання, пославшись на те, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, а також на відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є обовязковою умовою для застосування норм ст. 69 КК України, обгрунтовано не знайшов підстав для застосування зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_6 вимоги своєї апеляційної скарги обгрунтовує також тим, що після вчиненого ним тяжкого злочину він перебував у стані морального, емоційного та психічного розладу, в зв"язку з чим підписував всі документи, які говорив слідчий, і не розумів що відбувається.

Окрім того, в ході проведення слідчого експерименту він лише повторював те, що йому говорили учасники слідчо-оперативної групи, більш того, внаслідок втрати пам`яті на момент вчинення злочину, не міг згадати що і як трапилося.

На думку колегії суддів, дані твердження обвинуваченого не відповідають дійсності, оскільки вони повністю бути спростовані під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції в якості свідків були допитані особи, які були присутні під час огляду місця події та в ході слідчого експерименту в якості понятих. Всі зазначені особи показали, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно та детально розповідав про події того дня та обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 179 від 28 серпня 2014 року ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння хронічним душевним захворюванням не страждав і не страждає на цей час, також не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом в той період часу також міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, як може усвідормлювати свої дії та керувати ними і на теперішній час.

Злочин було вчинено 12 липня 2014 року, ОСОБА_6 слідчим органу досудового розслідування був затриманий в той же день, 12 липня 2014 року. Наступного дня, 13 липня 2014 року слідчим було залучено до участі в кримінальному провадженні в якості захисника підозрюваного на той час ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 , з яким родичами ОСОБА_6 було укладено угоду про надання правової допомоги. Усі подальші процесуальні дії проводилися слідчим лише за участю захисника. Будучи допитаним в якості підозрюваного в присутності захисника ОСОБА_6 детально розповідав про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, де він узяв ніж, як його тримав, куди наніс удар ножем, куди його потім поклав і т. ін. Допит підозрюваного ОСОБА_6 було проведено із застосуванням відеозапису.

Слідчий експеримент з участю підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальній справі було проведено 17 липня 2014 року також за участю захисника із застосуванням технічних засобів, в ході якого ОСОБА_6 детально розповів та показав на місці про усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Будь-яких зауважень, в тому числі і від захисника, не надходило.

Усі викладені вище обставини знайшли своє відображення та належну оцінку у вироку суду першої інстанції. З урахуванням оцінки усіх доказів у їх сукупності суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, дав належну правову оцінку усіх дій обвинуваченого і обгрунтовано дійшов до висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_6 саме за ч. 1 ст. 115 КК України. Суд першої інстанції також обгрунтовано призначив покарання на підставі ст. 65 КК України.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним обгрунтованим та вмотивованим, тобто відповідає вимоги ст. 370 КПК України, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 406, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту проголошення, засудженим ОСОБА_6 - в той же строк з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: