АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0006436 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року змінити та пом`якшити призначене йому судом першої інстанції покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку два роки.

За доводами обвинуваченого призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки суд недостатньо врахував те, що він позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником антитерористичної операції, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також думку потерпілих, які просили суворо його не карати.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення з наступних підстав.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Вирішено цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 16 740 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_8 1 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 10 294 грн. 18 коп.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою ручної осколкової гранати РГД-5, спорядженої запалом УЗРГМ-2, без передбаченого законом дозволу, а також у вчиненні хуліганства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, внаслідок чого було пошкоджено майно, належне ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин без передбаченого законом дозволу придбав вибуховий пристрій ручну осколкову гранату РГД-5, споряджену запалом УЗРГМ-2, яку залишив зберігати при собі.

26 липня 2014 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , зберігаючи при собі вказаний вибуховий пристрій, і перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля будинку № 24-А по проспекту Академіка Корольова у м. Києві, зустрівся із своїм знайомим та під час спілкування з ним, маючи на меті самоутвердитись, демонструючи наявний в нього вибуховий пристрій ручну осколкову гранату РГД-5, споряджену запалом УЗРГМ-2, активував її і безпричинно кинув у напрямку майданчика з автомобілями, внаслідок чого стався вибух, осколками від якого були пошкоджені автомобілі «Suzuki Grand Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , «KIA Ceed» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та «Opel Vectra» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 . Цими своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у створенні в громадському місці у дворі між багатоповерховими житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 реальної загрози для життя та здоров`я громадян, а також у пошкодженні чужого майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не заперечується та судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряється, оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і у такому випадку учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного йому судом першої інстанції покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини їх вчинення.

Суд врахував дані про особу ОСОБА_5 , який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проходив військову службу у резерві в складі Національної гвардії України.

Також суд врахував щире каяття ОСОБА_5 , його активне сприяння у встановленні істини у справі, а також те, що потерпілі просили його суворо не карати, і ці обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, визнав такими, що пом`якшують покарання.

Поряд з цим суд взяв до уваги, те, що злочини ОСОБА_5 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, і цю обставину обґрунтовано визнав такою, що обтяжує покарання.

Виходячи з встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, способу вчинення злочину, наслідків, що настали, а також наведених даних про особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийшов до умотивованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та відсутність підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Водночас, взявши до уваги пом`якшуючі покарання обставини, суд призначив ОСОБА_5 покарання в межах, близьких до мінімального, застосувавши щодо нього при визначенні остаточного покарання у відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування до нього положень ст. 75 КК України, то вони є безпідставними, оскільки вказані в апеляційній скарзі обвинуваченого дані про його особу та обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання, були враховані судом при призначенні покарання, та з огляду на характер злочинних дій обвинуваченого, підвищену суспільну небезпечність вчинених ним злочинів проти громадської безпеки та громадського порядку, невжиття ним заходів щодо відшкодування завданих потерпілим збитків, не свідчать про те, що ОСОБА_5 може бути виправлений без відбування покарання реально.

З огляду на викладене підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання надмірно суворим та явно несправедливим у колегії суддів немає.

Враховуючи викладене, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів також не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, про що йдеться в його апеляційній скарзі.

Таким чином, судом першої інстанції вимоги ст. ст. 50, 65 КК України дотримано, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у кримінальному провадженні № 0006436 відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3