Справа №454/2102/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" грудня 2014 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

та представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

за ч.1 ст.173 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 01.02.2012 року, як фізична особа-підприємець, який використовує найману працю, уклав трудовий договір за яким працівник ОСОБА_5 зобов`язана виконувати роботу визначену цим договором, а саме: продавати продовольчі товари у магазині «Волинські ковбаси», який знаходиться на АДРЕСА_2 , з розрахунку тривалості сорокагодинного робочого тижня, а саме в період із 09 год. по 13 год. та з 15 год. по 19 год., із вихідними днями субота та неділя.

В свою чергу ОСОБА_8 зобов`язався виплачувати заробітну плату в розмірі не менше законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати та надавати щорічну оплачувану відпустку тривалістю 24 календарних дня.

Однак, ОСОБА_8 , як роботодавець, всупереч вимог ст.31 КЗпП України та порушення п.2 даного трудового договору, з погрозами звільнення, протягом трудових відносин із лютого 2012 року по червень 2013 року, залучав ОСОБА_5 до робіт не передбачених договором, а саме до прибирання торгової площадки та підсобних приміщень магазину.

Також, обвинувачений, всупереч вимог ст.96 КЗпП України, ст.6 Закону України «Про оплату праці», протягом трудових відносин з лютого 2012 року по червень 2013 року виплачував ОСОБА_5 заробітну плату у розмірах мінімальної заробітної плати, як за просту некваліфіковану працю.

Крім цього, ОСОБА_7 , всупереч вимог ч.2 ст.59 КЗпП України ОСОБА_5 була допущена до роботи протягом двох змін підряд: 9-10 травня 2012 року та 18-19 липня 2012 року.

Окрім цього, ним в порушення вимог ст.107 КЗпП України ОСОБА_5 була допущена до роботи у святкові дні: 2 травня 2012 року та 24 серпня 2012 року, за що не проведено оплату праці за роботу у ці дні у подвійному розмірі;

Також, в порушення п.4 та п.5 трудового договору, замість встановленого 8-ми годинного робочого дня, ОСОБА_8 встановив 12-ти годинний робочий день в період із 08 год. по 20 год. таким чином, що тривалість тижня становила 48-м годин та протягом трудових відносин в період часу із лютого 2012 року по червень 2013 року залучав ОСОБА_5 до роботи у вихідні дні.

Крім того, ОСОБА_7 , всупереч вимог ч.4 ст.83 КЗпП України за період існування трудових відносин з лютого 2012 року по червень 2013 року, ОСОБА_5 не було надано відпустку та не було виплачено грошової компенсації (відпускних) за невідбуту відпустку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині не визнав суду показав, що він є фізичною особою підприємцем, однак трудового договору з ОСОБА_5 він не укладав, оскільки станом на 01.02.2012р. хворів. Зазначений трудовий договір з потерпілою укладала його дружина, а в Сокальському районному центрі зайнятості договір реєстрував його брат.

Однак, покази обвинуваченого спростовуються, а його вина в інкримінованому злочині стверджується показами потерпілої, свідків та іншими доказами, що є в матеріалах провадження.

Допитана в судовому засіданні потерпіла, ОСОБА_5 показала, 01.02.2012р. між нею та фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 було укладено трудовий договір. Згідно даного договору вона зобов`язувалась продавати продовольчі товари у магазині «Волинські ковбаси», що в АДРЕСА_2 , з розрахунку тривалості сорокагодинного робочого тижня, а в свою чергу ОСОБА_7 зобов`язався оплачувати заробітну плату в розмірі не менше законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати та надавати щорічну оплачувану відпустку тривалістю 24 календарних дня. Однак, обвинувачений на протязі лютого 2012р. по червень 2013р. залучав її до робіт, які не передбачені трудовим договором, зокрема до прибирання торгової площадки та підсобних приміщень магазину, виплачував мінімальну заробітну плату, як за просту некваліфіковану працю. Крім цього, вона виконувала роботу протягом двох змін підряд та була допущена до роботи у святкові дні , за що їй не було проведено оплату праці за роботу у ці дні у подвійному розмірі. Замість 8-ми годинного робочого дня ОСОБА_7 встановив їй 12-ти годинний робочий день з лютого 2012р. по червень 2013р., і протягом цього часу їй не було надано відпустку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що є дружиною обвинуваченого. 01.02.2012р. вона уклала трудовий договір з потерпілою ОСОБА_5 , оскільки її чоловік на той час хворів. Чоловік підписував дану угоду особисто. Потерпіла підписала вказаний договір після подання заяви про звільнення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює продавцем продовольчих товарів в магазині «Волинські ковбаси». Всі працівники магазину укладали трудовий договір із ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що працює в Сокальському районному центрі зайнятості. Усі трудові договори, укладені між працівником і фізичною особою, у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи реєструються у державній службі зайнятості. Трудовий договір укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від 01.02.2012р. був укладений у трьох примірниках відповідно до вимог законодавства про працю. Дані три примірника трудової угоди підписані фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої. Трудові договори укладаються та підписуються підприємцями особисто або їх представниками відповідно до нотаріально посвідченого доручення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він є братом обвинуваченого. На час укладення трудового договору з ОСОБА_5 обвинувачений хворів. Потерпілу на роботу продавцем продовольчих товарів в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приймав він. Оформленням та реєстрацією трудового договору від 10.02.2012р. укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 займалася дружина обвинуваченого - ОСОБА_9 . Трудовий договір від 01.02.2012р. ОСОБА_5 підписала після цього коли написала заяву на звільнення. Станом на 01.02.2012р. по телефону вона повідомила, що не має можливості приїхати і підписати договір та дала згоду на те, щоб вказаний договір підписали замість неї. Крім цього, потерпіла була повідомлена та не заперечила про зміну графіку роботи, згідно якого працювала 12 годин, а наступний день вихідний.

Із дослідженого рішення Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014р. прийнятого за апеляційною скаргою ОСОБА_13 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_14 до фізичної особи підприємця ОСОБА_7 про зміну формулювань причин звільнення та спонукання до вчинення дій встановлено, що рішення Сокальського районного суду в частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_5 зазначеного у трудовій книжці фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 з п.4 ст.40 КЗпП України на звільнення за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України -залишено без змін , а також стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 3 491 грн. вихідної допомоги.

а.с.42-45.

Із дослідженої виписки з наказу №23 від 24.07.2013р. встановлено, що ОСОБА_5 - продавця продовольчих товарів звільнено з 09.06.2013 р. за ч.4 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з прогулами без поважних причин.

а.с.46

Відповідно до трудового договору укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 01.02.2012р., який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 за №6 встановлено, що ОСОБА_5 прийнята на роботу продавцем продовольчих товарів. Обвинувачений зобов`язувався оплачувати працю працівника у розмірі не менше встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати. Часом виконання робіт установлюється з 09.00 год. по 13.00 год., з 15.00год по 19.00год. Вихідні дні субота неділя. Тривалість щорічної оплачуваної відпустки 24 календарні дні.

а.с.49-50.

З повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану №1126/04-10 від 15.05.2014р. встановлено, що обвинувачений змінив прізвище з ОСОБА_17 03.07.1979 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_7 .

а.с.51.

Актом перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №3 складеним головним державним інспектором праці ОСОБА_18 встановлено, що 23.07.2013р. під час проведення позапланової перевірки щодо додержання законодавства про працю фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 встановлено, що всупереч вимог ст.31 КЗпП України та порушення п.2 трудового договору від 01.02.2012р. протягом трудових відносин із лютого 2012 року по червень 2013 року, залучав ОСОБА_5 до робіт не передбачених договором, а саме до прибирання торгової площадки та підсобних приміщень магазину; всупереч вимог ч.3 ст.32 КЗпП України з лютого 2012р. по червень 2013р. для потерпілої встановлений змінний режим роботи із тривалістю зміни 11 год. із наданням наступного дня для відпочинку; всупереч вимог ст.96 КЗпП України, ст.6 Закону України «Про оплату праці», в частині не забезпечення розрахунку заробітної плати кваліфікованого працівника, протягом трудових відносин з лютого 2012 року по червень 2013 року виплачував заробітну плату у розмірах мінімальної заробітної плати, як за просту некваліфіковану працю; всупереч вимог ч.2 ст.59 КЗпП України ОСОБА_5 була допущена до роботи протягом двох змін підряд: 9-10 травня 2012 року та 18-19 липня 2012 року; в порушення вимог ст.107 КЗпП України ОСОБА_5 була допущена до роботи у святкові дні: 02.05.2012р. та 24.08.2012р. за що не проведено оплату праці за роботу у ці дні у подвійному розмірі; в порушення п.4 та п.5 трудового договору замість встановленого 8-ми годинного робочого дня ОСОБА_8 встановив 12-ти годинний робочий день в період із 08 год. по 20 год., таким чином, що тривалість тижня становив 48-м годин та протягом трудових відносин в період часу із лютого 2012 року по червень 2013 року залучав ОСОБА_5 до роботи у вихідні дні; всупереч вимог ч.4 ст.83 КЗпП України за період існування трудових відносин з лютого 2012 року по червень 2013 року ОСОБА_5 не було надано відпустку та за невідбуту відпустку не було виплачено грошової компенсації (відпускних).

а.с.52-62.

Таким чином, факт укладення трудового договору між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 стверджується трудовим договором від 01.02.2012р., рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.06.2014р., актом перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю від 23.07.2013р., показами потерпілої та свідків, які показали, що ОСОБА_5 працювала у фізичної особи підприємця ОСОБА_7 на підставі укладеного між ними трудового договору від 01.02.2012р. та виконувала роботу передбачену вказаним договором. Крім цього, вказаний трудовий договір був зареєстрований у Сокальському районному центрі зайнятості, що передбачено ст.241 КЗпП України.

Оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений , будучи фізичною особою - підприємцем, грубо порушив угоду про працю, шляхом обману та примусу до виконання роботи, не обумовленої угодою та кваліфікує його дії за ч.1 ст.173 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.173 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1