АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1505/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.173 КПК України (арешт майна)

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2014 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
при секретарі - ОСОБА_7 ,

Не погодившись з постановленим процесуальним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою. Посилаючись на положення ч.ч.2,3 ст.4 КК України, захисник вказує на відсутність підстав для арешту майна, оскільки події, що інкримінуються ОСОБА_8 відбувалися 2-3 серпня 2014 року та редакція ст.258 КК України на той момент не передбачала можливої конфіскації майна підозрюваного. Окрім того, адвокат ОСОБА_6 вважає, що вартість арештованого майна є неспврозмірною із розміром шкоди 19 146 грн., яка спричинена злочином.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав :
24 жовтня 2014 року старшим слідчим в ОВС 3-го відділення слідчого відділу УСБ України в Харківській області ОСОБА_9 здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.258 КК України (а.с.3-7).
29 жовтня 2014 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського району м.Харкова з клопотаннями про арешт нерухомого майна, що належить ОСОБА_8 . Необхідність такого засобу забезпечення кримінального провадження слідчий належним чином не обґрунтував. Лише зазначив, що ОСОБА_8 є підозрюваним за ч.5 ст.27, ч.2 ст.258 КК України та в результаті вчинення за пособництва ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в період 2-3 серпня 2014 року терористичного акту, ДП «Харківський бронетанковий завод» завдано матеріальної шкоди у розмірі 19 146 грн.06 коп., у зв*язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного (а.с.1-2,16-17).
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність необхідності арешту майна, зазначеного в клопотанні . Підставою для арешту майна слідчий суддя зазначив підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.2 ст.258 КК України, санкція якої в редакції від 07 жовтня 2014 року передбачає можливу конфіскацію майна.
Проте, зазначений висновок слідчого судді колегія суддів вважає помилковим.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності,гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Слідчий у клопотанні про арешт майна ОСОБА_8 , посилаючись на заподіяння злочином матеріальної шкоди у розмірі 19 146 грн.06 коп., про існування цивільного позову не вказує; слідчий суддя в ухвалі таких даних також не наводить.
Редакція статті 258 КК України станом на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідні зміни щодо застосування конфіскації майна внесені Законом України №1689-УІІ від 07 жовтня 2014 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо невідворотності покарання за окремі злочини проти основ національної безпеки, громадської безпеки та корупційні злочини», який набрав чинності 31 жовтня 2014 року.
Відповідно до ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення можливої конфіскації майна не може бути накладено, що не перешкоджає слідчому звернутися із відповідним клопотанням за наявності інших підстав , передбачених кримінальним процесуальним законом, в разі їх наявності.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2014 року про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_8 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом про відмову у задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді :