Провадження № 1-кп/760/184/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2
За участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
Захисника: ОСОБА_6 ,
Потерпілого: ОСОБА_7 ,
Обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 19.07.2014 р. за № 0006099 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Володарського району, с.Веснянка, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02.04.2001 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі штрафом в сумі 680 грн.; 04.10.2004 Володарським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 13.07.2005 року іспитовий строк скасовано, звільнений 04.11.2008 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 2 дні; 01.10.2012 Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 186, 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.03.2014 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2014 на умовно - достроковий термін 7 місяців 5 днів;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Донецької обл., Володарського району, с.Куйбишеве, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.06.2009 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.296 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 05.09.2011 Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, ст. 71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19.10.2012 по відбуттю покарання; 15.04.2013 Бобровицьким районним судом в Чернігівської області за ч.1 ст.213 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт;
кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи раніше судимими, ОСОБА_10 : 02.04.2001 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі штрафом в сумі 680грн.; 04.10.2004р. Володарським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 13.07.2005 року іспитовий строк скасовано, звільнений 04.11.2008 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 2 дні; 01.10.2012 Солом`янським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 186, 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.03.2014 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2014 на умовно - достроковий термін 7 місяців 5 днів; Голота: 26.06.2009 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.296 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 05.09.2011 Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, 71, 72 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 19.10.2012 по відбуттю покарання; 15.04.2013 Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.213 КК України за яке призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, - повторно вчинили корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 19.07.2014 приблизно о 03.00 год., ОСОБА_10 , знаходячись на території Центрального залізничного вокзалу, що за адресою: м.Київ, пл..Вокзальна, 1 помітивши раніше незнайомого ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 з метою повторного, відкритого викрадення чужого майна, наявного у ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почав в словесній формі вимагати, щоб ОСОБА_7 передав йому наявне у нього цінне майно, на що останній відмовився. Після чого, ОСОБА_8 схопив своїми руками руки ОСОБА_7 та почав їх тримати, щоб останній не міг чинити опору. В цей час ОСОБА_9 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 не може чинити опору, оскільки його тримає ОСОБА_8 почав перевіряти кишені ОСОБА_7 з метою виявлення цінних речей. ОСОБА_11 , виявивши в лівій кишені ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Нокіа 3720с», вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 40 грн., на рахунку якої гроші були відсутні, а в правій кишені штанів портмоне, при огляді якого виявив гроші в сумі 380 грн., та повторно, відкрито викрав чуже майно, що належать ОСОБА_7 , забравши зазначене портмоне з грошима собі, а мобільний телефон передав ОСОБА_8 . Повторно, відкрито викравши вказане майно, яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину з викраденим чужим майном зникли, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 820 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав, щиро розкаявся, підтвердив обставини обвинувачення та пояснив, що 19.07.2014 р. о 3 годині ночі перебуваючи на центральному залізничному вокзалі біля ТЦ «Полісся» в стані алкогольного сп`яніння він разом з обвинуваченим ОСОБА_10 підійшли до компанії де знаходився потерпілий, та почали разом з ними випивати горілку. Потерпілий був також в стані алкогольного сп`яніння. Коли потерпілий тримав мобільний телефон в руках, ОСОБА_10 схопив його, а він забрав телефон. Портмоне та грошей у потерпілого він не забирав. Потерпілий залишився на місця події, а він з ОСОБА_10 пішли геть. Зателефонувавши мамі, він- ОСОБА_12 віддав телефон ОСОБА_10 . Коли вони спустились до колії міської електрички він( ОСОБА_12 ) ліг на лавку відпочивати, а ОСОБА_10 з дівчиною ОСОБА_13 пішли знову до компанії. Він не пам`ятає, чи вони з ОСОБА_10 вимагали у потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон. Він ОСОБА_10 не був винен коштів. Затримали його приблизно о 5 год. ранку, та вилучили у нього 4 грн. 50 коп., окуляри, рюкзак та дві кофти. Він не може стверджувати, що ОСОБА_10 взяв у потерпілого портмоне з грішми.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому діянні не визнав та пояснив, що 19.07.2014 р. о 3 годині ночі знаходячись на центральному залізничному вокзалі разом із обвинуваченим ОСОБА_12 та дівчиною ОСОБА_13 вони підійшли до компанії потерпілого. Потерпілий тримав в руках мобільний телефон марки Нокіа 37. Він чув, як обвинувачений ОСОБА_12 попросив у потерпілого телефон, щоб зателефонувати мамі. Потерпілий без заперечень йому його надав. Потім ОСОБА_12 пішов геть, а згодом і він із дівчиною ОСОБА_13 теж пішли. Вони спустились до колії міської електрички, де побачили ОСОБА_12 , який віддав йому телефон потерпілого ОСОБА_14 , та попросив його повернути потерпілому. Піднявшись назад до компанії потерпілого, він ОСОБА_14 на місці події не побачив. Згодом приїхала міліція, яка його затримала. Він потерпілого не тримав, телефон та портмоне у нього не забирав. Голота був винен йому кошти, але він йому їх віддав до події. Домовленостей з ОСОБА_12 про те, щоб забрати телефон у потерпілого між ними не було.

Враховуючи визнання своєї винуватості ОСОБА_12 та невизнання вини ОСОБА_10 , їх винуватість підтверджується зібраними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що літом 2014 року, перебуваючи на зупинці Центрального залізничного вокзалу приблизно о 3 год. ночі до нього підійшли ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . ОСОБА_10 почав вимагати від нього кошти, на що він відповів, що грошей у нього не має. Тоді ОСОБА_10 та ОСОБА_12 схопили його за руки, притиснули їх до тіла, один його тримав, хто саме він не пам`ятає, а інший почав перевіряти його кишені. У нього вони знайшли та забрали гроші в сумі 380 грн., портмоне коричневого кольору та телефон. Після цього він пішов до міліції де написав заяву про злочин. Згодом працівники міліції знайшли обвинуваченого ОСОБА_10 , де в його присутності у ОСОБА_10 вилучили телефон, який йому повернули під розписку. Про місце перебування ОСОБА_12 працівникам міліції повідомив ОСОБА_10 . Дівчини з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 він не бачив. Горілку з обвинуваченими він не вживав. В ході слідства мати ОСОБА_12 повернула йому кошти в сумі 380 грн.
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він працює міліціонером в Солом`янському райвідділі міліції. 19.07.2014 р. він перебував на чергуванні по охороні громадського порядку. Приблизно о 3 год. ночі надійшов виклик за номер 102. В складі оперативної групи він прибув на місце події, де потерпілий ОСОБА_14 їм повідомив, що його побили невідомі дві особи та пограбували, забравши мобільний телефон, портмоне з грошима в сумі 300 грн. Проводячи огляд за місцем події, вони на зупинці зустріли обвинуваченого ОСОБА_10 , який був у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий вказав на обвинуваченого ОСОБА_10 , як на особу, що його побила. ОСОБА_10 , який знаходився в компанії трьох осіб, відразу дістав мобільний телефон потерпілого, та сказав, що телефон йому надав ОСОБА_12 . У осіб, які знаходились разом із ОСОБА_10 , він не запитував, чи знають вони щось про обставини події. Він не пам`ятає, чи знаходилась із ОСОБА_10 дівчина. Під час затримання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , потерпілий вказував саме на них, як на осіб, які його побили та забрали речі. Вилучення майна проводили в райвідділі. Обвинувачений ОСОБА_12 заперечував про те, що в нього знаходився мобільний телефон.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 19.07.2014 року, в цей день о 4.45 год. у обвинуваченого ОСОБА_10 був вилучений викрадений у потерпілого телефон «Нокіа 3720с» з двома сім картами. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 підтвердив, що саме цей телефон належить йому та ним заволоділи обвинувачені при зазначених обставинах та працівниками міліції телефон був йому повернутий під розписку.

Аналізуючи зазначені показання потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_16 , суд вважає, що вони не викликають сумніву у їх правдивості, оскільки вони послідовні і не мають суттєвих протиріч і узгоджуються між собою та підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_12 та протоколом огляду місця події. Ці обставини повністю відповідають обставинам вчинення інкримінованих обвинуваченим дій.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не вчиняв злочин, суд не приймає до уваги і оцінює їх як форму захисту, оскільки ці доводи суперечать іншим наведеним доказам і дані з мотивів бажання уникнути відповідальності та покарання, тому дав надумані показання, які не відповідають дійсності.

Сукупність всіх зібраних доказів свідчать про те, що саме обвинувачений ОСОБА_10 вчиняв насильницькі дії до потерпілого та разом з ОСОБА_12 заволодів його майном.

Суд вважає зібрані докази належними та допустимими та їх достатньо для визнання винуватим обвинувачених, тому не вбачає підстав для того, щоб взяти до уваги його доводи про невинуватість.

Враховуючи викладене, суд вважає обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , кожного зокрема винним у вчиненні умисних дій, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб і кваліфікує дії кожного за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу кожного, задовільно характеризуються, ОСОБА_10 має малолітню дитину, обидва раніше судимі, ОСОБА_10 за тяжкі злочини та вчинив новий тяжкий злочин в період умовно- дострокового звільнення за попереднім вироком.
Щире розкаяння обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненому, відшкодування потерпілому шкоди судом визнається як пом`якшуюча покарання обставина, обтяжуючі покарання кожному обвинуваченому обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та для ОСОБА_12 - рецидив злочинів.
Враховуючи викладене, особу кожного обвинуваченого, їх задовільні характеризуючи дані, фактичні обставини справи, що тяжких наслідків від злочину не настало та викрадене майно повернуто потерпілому, а також, що вчинене ними кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 71 КК України до призначеного обвинуваченим покарання за новим вироком суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає можливим частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_10 невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Також враховуючи зазначені обставини та щире каяття обвинуваченого ОСОБА_12 та активне сприяння розкриттю злочину з його сторони, добровільне відшкодування потерпілому шкоди та що будь-яких тяжких наслідків для потерпілого від злочину не настало, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_12 може бути звільнений від відбування покарання з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України і таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 роки 3 місяці позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 01.10.2012р. і остаточне покарання обвинуваченому визначити у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_12 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 19.07.2014 року.
Запобіжний захід до набрання вироком чинності обвинуваченому ОСОБА_10 залишити у виді тримання під вартою. Обвинуваченому ОСОБА_12 у виді домашнього арешту.
Речові докази зазначені у вироку викрадені речі залишити за потерпілим.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його оголошення, обвинуваченим - з часу вручення копії вироку.
Суддя :