Провадження № 11-кп/783/315/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого гр. ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2014 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим стрком 3 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 71 КК України ОСОБА_7 до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 24 березня 2014 року приблизно о 11.45 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 28, яке рухалось по вул.Городоцькій у м. Львові в напрямку центральної частини м. Львова, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжу), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно таємно викрав майно гр. ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки "Nokia Lumia 820", ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 2950 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 20 грн., карта пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 60 грн. та чохол вартістю 200 грн., заподіявши потерпілій шкоду на загальну суму 3230 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 26 березня 2014 року, приблизно о 18.30 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі № 51, яке рухалось по вул.Городоцькій у м. Львові в напрямку залізничного вокзалу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно таємно викрав майно гр. ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки "LENOVO F820", ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2700 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку "МТС" вартістю 15 грн., на рахунку якої було 10 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 10 грн., карта пам`яті об`ємом 16 Гб вартістю 200 грн., заподіявши потерпілій шкоду на загальну суму 2935 грн.

Також ОСОБА_7 29 березня 2014 року, в період часу з 06.00 по 07.30 год., перебуваючи на вул. Війтовича, 16 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно, шляхом розбиття вікна, повторно викрав з автомобіля марки "Опель Астра", д.н.з. НОМЕР_3 , автомагнітолу марки "JVC" KD-R422, 165Х5904 вартістю 763 грн., відеореєстратор марки "HD" GD30-130327 вартістю 1600 грн., які належать гр. ОСОБА_11 , заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 2363 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 15 липня 2014 року, приблизно о 04.22 год., перебуваючи на пл. Маланюка, 7 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно, шляхом розбиття вікна, повторно викрав з автомобіля марки «Мазда 3», д.н.з. НОМЕР_4 , автомобільну навігаційну систему марки "easy go 545B-DVR" вартістю 1799,99 грн., яка належить гр. ОСОБА_12 , заподіявши потерпілому шкоду на вказану суму.

Також ОСОБА_7 11 серпня 2014 року, приблизно о 01.30 год., перебуваючи на літньому майданчику диско-бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що в проїзді Крива Липа у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи таємно повторно викрав майно гр. ОСОБА_8 , а саме: матерчату сумку вартістю 30 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки "Nokia", вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-картка операторна мобільного зв`язку "Лайф" вартістю 10 грн., сім-карта оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 10 грн. та гроші в сумі 50 грн., заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 500 грн.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з вироком суду. Вказує, що зізнання у нього відібрано незаконним способом шляхом обману, оскільки ряд крадіжок він не скоював, про що заявляв в суді першої інстанції. При цьому свою вину у скоєнні даних злочинів визнавав частково. Однак, суд першої інстанції в судовому засіданні не роз`яснив йому порядок розгляду даної справи в порядку ст. 349 КПК України, не викликав та не допитав потерпілих та свідків по справі. Крім цього, зазначає, що суд не взяв до уваги також пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він хворіє на гепатит С, мати пенсійного віку, яка часто хворіє.

Просить даний вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд цієї справи в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення вироку суду без змін, потерпілого ОСОБА_8 , який також просив задоволити згадану апеляцію, зазначивши, що його в суд не викликали та не надали можливості дати покази в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, судовий розгляд даної справи в суді першої інстанції проводився на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто суд визнав недоцільним дослідження оказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Однак, при розгляді даної справи та прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Так, відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених ст. 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

А згідно із звукозаписом судового засідання від 23 грудня 2014 року суд першої інстанції, з`ясувавши обсяг доказів та порядок дослідження, ухвалив розглядати справу у спрощеному порядку, а саме: обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Однак, всупереч вимогам ч .3 ст. 349 КПК України, суд не з`ясував в учасників судого провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а лише повідомив учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України показання обвинуваченого є одним з процесуальних джерел доказів і в ході судового розгляду допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань.

Однак, суд першої інстанції належним чином не провів допит обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 не давав добровільних пояснень щодо обставин справи, тобто суд належним чином не допитав останнього щодо фактичних обставин справи, а фактично лише з`ясував ставлення обвинуваченого до скоєних ним кримінальних правопорушень.

Поряд з цим, оскаржуваний вирок є не вмотивований, оскільки в ньому, всупереч вимог ст. 370 та ст. 374 ч. 3 КПК України, не зазначено в чому фактично обвинувачений визнав себе винним, оскільки суд обмежився лише вказівкою про те, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним, але відсутні показання обвинуваченого в частині фактичних обставин справи стосовно вчинення незаконного заволодіння майном потерпілих.

Також, згідно з ч. 5, ч. 7 ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.

Однак, згідно звукозапису судового засідання від 23 грудня 2014 року, суд першої інстанції не повністю прголосив вступну та мотивувальну частину тексту вироку, який виготовлений і знаходиться в матеріалах справи.

Крім цього, судовий розгляд зазначеної справи проведений взагалі без жодного потерпілого, яким судові повістки вручені не були.

Зазначені обставини свідчать про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п.п. 10, 13, 16 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що місяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обгрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у Галицькому районному суді м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Суддя: