12 березня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у
складі: головуючого -
судді Білоцерківця О.А.,
секретарі - Якименко В.О., Рудницької З.А.,
участю прокурорів - Панова Є.В., Рака П.О.,
адвоката - ОСОБА_2,
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням
ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Симферополя,
українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, заступника директора ПП «Автоюг», зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, проживаючий в АДРЕСА_2, не
судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч. 5 КК України,
Органом досудового слідства ОСОБА_1.
обвинувачується в тому, що
він з метою заволодіння колективним майном ТОВ «Лафі
ЛТД», яке було необхідне для погашення боргу перед фермерським господарством «Юнона», за попередньою
змовою із ОСОБА_3, ввів в оману директора ТОВ
«Лафі ЛТД» ОСОБА_6 повідомивши йому невідповідні дійсності
відомості про те, що ОСОБА_3 уповноважена командуванням Військово-Морського
флоту України на проведення поставок
продовольства. Після цього 6 серпня 1998 року в офісі ТОВ «Лафі ЛТД» за адресою:
м.Київ вул.Чкалова, 13 в ОСОБА_3 за
попередньою домовленістю з ОСОБА_1, використовуючи службове становище ОСОБА_3, від імені ПП
«МСВ», де ОСОБА_3 будучи службовою особою - комерційним директором уклала контракт на поставку сільськогосподарської продукції, в тому числі, і муки на загальну суму
Згідно накладної №5 від 29 серпня 1998 року та №6 від 11 вересня 1998 року
ТОВ «Лафі ЛТД» відвантажило на адресу ПП «МСВ» через ОСОБА_3 муку
пшеничну вищого сорту в кількості 68 600 кг та першого
отриману від ТОВ «Лафі ЛТД» муку не оплатила, а за попередньою змовою з ОСОБА_1 заволоділа нею шляхом зловживання
нею спільно з ОСОБА_1 своїм службовим становищем, розпорядившись на свій розсуд - передавши Фермерському господарству «Юнона» в особі директора ОСОБА_8 в
рахунок погашення боргу підприємству
«Укрборошно», директором якого був ОСОБА_1,
завдавши таким чином ТОВ
«Лафі ЛТД» шкоду в особливо великих
того, як вважає орган досудового слідства, ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну
діяльність, направлену на заволодіння
колективним майном, повторно, за попередньою
змовою із ОСОБА_3, заволодів майном
АТ «Баришевський молокозавод»
за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 будучи службовою особою -
комерційним директором ПП «МСВ», використовуючи
своє службове становище за попередньою домовленістю
з ОСОБА_1, ввела в оману директора АТ «Баришівський
молокозавод» ОСОБА_9, повідомивши йому неправдиві відомості про те, що
вона - ОСОБА_3 уповноважена командуванням Військово-Морського флоту України на
проведення поставок продовольства, внаслідок чого 18 вересня 1998 року в приміщенні АТ «Баришевський молокозавод» по вул.Польовій, в смт.
Баришівка уклала договір купівлі-продажу масла «селянського» в кількості 30 тон вартістю 186 000 грн., на підставі якого згідно товарно-транспортної
накладної №1579 від 19.09.1998 року по
довіреності №639836 від 19.09.1998 р. і накладної №1580 від 19.09.1998 р. по довіреності №639834 від 19.09.1998 р. АТ «Баришевський молокозавод»
відвантажив на адресу ПП «МСВ» масло вершкове «Крестьянське» в
кількості 30 тон вартістю 186 000 грн.
Отриманим маслом ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_1 розпорядились за власним розсудом, продавши його в м.Севастополі через ОСОБА_4 і ОСОБА_5, отримавши від останніх грошові кошти в невстановленому розмірі.
Після неодноразових вимог керівництва АТ «Баришевський молокозавод» розрахуватись за відвантажене масло ОСОБА_3 внесла в касу підприємства 44 510 грн., а частиною
колективного майна АТ
«Баришівський молокозавод», що залишилась, вартістю 149 490 грн. заволоділи шляхом зловживання нею спільно з
ОСОБА_1 своїм службовим становищем, завдавши АТ „Баришевський молокозавод”
шкоду в особливо великих розмірах.
Як вважає орган досудового слідства, таким чином ОСОБА_1
здійснив злочин, передбачений ст.191 ч.5 КК України - заволодіння чужим майном
шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене
повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.
під час досудового слідства та в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину
у інкримінованих діяннях категорично не визнав та
році він познайомився із ОСОБА_3, яка
представилась йому як директор МПП «Матадор» та запропонувала йому як директору підприємства «Укрборошно» укласти договір на поставку МПП «Матадор» борошна в
кількості 60 тон. Після цього ОСОБА_3
підприємством «Укрборошно» було відпущено
20 тон муки, про що ОСОБА_3 написала розписку. Після цього 12.01.1998 р. між МПП «Матадор» та підприємством «Укборошно» був укладений договір на поставку на
адресу МПП «Матадор» муки в кількості
600 тон. Згідно цього договору ОСОБА_3
було поставлено 196 тон муки на загальну вартість 129 430 грн. Дана мука
була взята підприємством «Укрборошно» під реалізацію в підприємства «Юнона». Ні за першу, ні за другу поставку муки МПП
«Матадор» перед підприємством
«Укрборошно» не розрахувалось, в зв'язку з чим в «Укрборошно» виникла заборгованість перед підприємством «Юнона». Тому він вирішив подати позов в арбітражний суд
до МПП «Матадор», проте ОСОБА_3 в приватній бесіді з ним зізналась, що МПП «Матадор» не існує, а в неї є лише печатка МПП
«Матадор». При цьому ОСОБА_3 пояснила,
що це трапилась тому, що вона не змогла
зареєструвати підприємство. При цьому він запропонував їй створити підприємство, призначити в ньому її
директором та з отриманого підприємством
прибутку погасити борг «Укборошно». Вона погодилась на його пропозицію, після
чого він придбав ПП «МСВ», де він
став засновником та директором, а ОСОБА_3 була призначена комерційним директором. В подальшому всією
фінансово-господарською діяльністю ПП «МСВ» займалась безпосередньо ОСОБА_3 Стосовно укладення угод з ТОВ «Лафі ЛТД» він може пояснити, що всі переговори з керівництвом ТОВ «Лафі ЛТД»
вела лише вона, ОСОБА_3 Він лише пару раз був
присутній при переговорах ОСОБА_3 з директором ТОВ «Лафі ЛТД». В
подальшому ОСОБА_3 було прийнято рішення про
передачу отриманої від ТОВ «Лафі ЛТД»
продукції до товариства «Юнона» в якості погашення боргу «Укрборошно», директором якого був він, ОСОБА_1.
Далі заборгованість, яка виникла
перед ТОВ «Лафі ЛТД», вона збиралась погасити за рахунок отриманої
продукції від інших підприємств. Про договір
з АТ «Баришівським
молокозаводом» він може показати, що спочатку
він їздив разом із ОСОБА_3 на переговори
з керівництвом молокозаводом. Надалі
вона їздила на переговори з кимось із
своїх знайомих. Про подальшу долю
придбаного масла йому нічого не
Підсудний стверджує, що йому нічого не було відомо
про дії ОСОБА_3 щодо заволодіння нею
чужим майном, в його присутності вона подібних намірів не висловлювала. В неї
був лист, який підтверджував її повноваження на закупівлю продукції для ВМС
України, сумнівів щодо його змісту не
виникало, оскільки відомостей про те, що вказана особа вже засуджувалась за
шахрайство, у нього не було. Ним фактично здійснювалась господарська
діяльність. Йому невідомо, чому його оголосили в розшук, оскільки повісток від
слідчого він не отримував.
вважаючи вину ОСОБА_1 у інкримінованому
діянні доведеною, посилався на наступні докази:
допитаної в якості обвинуваченої
в рамках іншої кримінальної справи ОСОБА_3, яка показала, що в 1997 році вона
познайомилась із ОСОБА_1 В 1998 році ОСОБА_1. призначив її комерційним директором
ПП «МСВ», де він був засновником та
директором. В 1998 році ними вдвох проведено
переговори з ТОВ «Лафі ЛТД» з питання придбання в них муки. Після отримання муки в ТОВ «Лафі ЛТД» дана
мука була передана ОСОБА_1 директору підприємства «Юнона» в якості
оплати боргу перед підприємством «Юнона»
підприємством «Укрборошно», директором якого також був ОСОБА_1. Гроші
від реалізації муки, отриманої в
«Юноні», ОСОБА_1. використав
для погашення кредиту, отриманого
«Укрборошно» в АППБ «Аваль». Також ними вдвох було отримано в АТ «Баришівський молокозавод» масло, яке
ними були перевезено в м.Севастополь,
де ОСОБА_1 за допомогою своїх знайомих
(т.1 а.с.56-63, 169 )
проведення переговорів з ТОВ “Лафі ЛТД”, поставка муки підприємству “Юнона” не
заперечується і самим підсудним, однак, на його думку, не свідчить про його
намір заволодіти чужим майном. Стосовно показань ОСОБА_3 щодо реалізації ним
масла, отриманого в АТ
“Баришівський молокозавод” він вважає,
що ОСОБА_3 обмовила його, оскільки раніше вже засуджувалась за шахрайство, була
прямо зацікавлена у певному вирішенні справи, а на даний час вона засуджена за
діяння, яке йому інкриміновано та відбула строк покарання. Слідчий
безпосередньо не допитав зазначену особу та не провів з ним очні ставки.
показання свідка ОСОБА_6 допитаного в рамках іншої справи, який показав, що в
1998 році він познайомився із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Вони відрекомендувались
представниками підприємства «МСВ», яке проводить закупки великих партій
продовольства для потреб Чорноморського флоту. При цьому ОСОБА_3 показала йому
лист, за яким вона була уповноважена на закупку продовольчих товарів для потреб
Чорноморського флоту. Після цього з ПП «МСВ» був укладений договір на поставку
великої партії сільськогосподарської продукції. За умов поставки оплата за
продукцію повинна була проведена після поставки перших 100 тон муки. Після
поставки на адресу ПП «МСВ» 103,5 тон оплата за поставлену муку проведена не
була, в зв'язку з чим поставки були зупинені. Гроші за відвантажену муку ТОВ
«Лафі ЛТД» заплачені не були.
- на аналогічні показання свідка ОСОБА_7, допитаного в
рамках іншої справи.
- на показання свідка ОСОБА_8 допитаного під час
провадження іншої справи, який показав, що в січні 1998 року він, будучи
головою фермерського господарства «Юнона», поставив на адресу кримської фірми «Укрборошно», яку
очолював ОСОБА_1., 3 вагони муки,
проте, не дивлячись на існуючу домовленість, мука не була оплачена в п'ятиденний строк. Він особисто
декілька разів іздив в м. Севастополь для вирішення
питання про оплату. В березні 1998
року він приїхав в Севастополь і
спілкувався зі ОСОБА_3, якій зі слів ОСОБА_1. була продана мука. ОСОБА_3
просила про відстрочку платежу на 2-3
місяця, проте він на це не погодився. В березні
1998 року до нього в
Маріуполь приїжджали ОСОБА_1 і ОСОБА_3, з
розмов з якими йому стало відомо, що
мука була передана на
реалізацію ПП «Матадор», яке очолювала
ОСОБА_3. 14.08.1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повідомили, що в них є
угода, і до вересня вони частину свого боргу погасять мукою. У вересні 1998 року ОСОБА_1повідомив, що готовий передати
йому муку, яка знаходиться в м.
Києві. Він приїхав в м. Київ і за накладною отримав 103 тони муки. Іншу частину, що залишилась,
ОСОБА_1 обіцяв повернути 18.11.1998 року, проте обіцянку не стримав.
- на показання свідка
ОСОБА_9, допитаного по іншій справі, який показав, що він є директором АТ
«Баришевський молокозавод» та у вересні 1998 року він познайомився зі ОСОБА_3, яка представилась директором
ПП «МСВ» та пояснила, що вона є представником
Чорноморського флоту по закупці для флоту сільськогосподарської продукції. При
зустрічі ОСОБА_3 пояснила, що її цікавлять
масло, мука та інші сільськогосподарські
продукти. Також вона пояснила, що вона гарантує
оплату продукції на протязі 3-х днів після відвантаження продукції.
Оскільки АТ «Баришівський молокозавод» на той час мав великі борги, а реалізації продукції не було, було вирішено повірити
їй. Як пояснила ОСОБА_3, зазначене масло буде реалізоване на базу Чорноморського флоту в м.Севастополі. Після
цього 18 вересня 1998 року між Баришівським молокозаводом та ПП «МСВ»
було укладено договір купівлі-продажу 30 тон
масла, яке була відпущено на адресу ПП
«МСВ» 19 вересня 1998 року. Ніяких зауважень по якості масла при його
відвантаженні не було. Зі слів ОСОБА_3, автомобілі,
завантажені маслом, повинні були відправитись в м. Севастополь. В зв'язку з тим, що в оговорений термін проплата масла проведена не була, він розшукав ОСОБА_3 для
вирішення цього питання.
ОСОБА_3пообіцяла, що оплата буде проведена, однак своїх обіцянок не
виконала. Після неодноразових вимог та втручання правоохоронних органів ОСОБА_3 внесла готівкою до каси заводу 44 510 грн. Сума, що залишилась, погашена не
свідка ОСОБА_4, який показав, що у вересні 1998 року до нього звернулась ОСОБА_3 з проханням допомогти в
реалізації масла на території Севастополя. Зі ОСОБА_3 він на той момент тісно знайомий приблизно 2 роки, з
ОСОБА_1 - 1,5 роки. Як йому було
відомо, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на той час в м. Києві організували фірму «МСВ». Як пояснила йому ОСОБА_3, масло, яке вона просила його допомогти продати, буде реалізовано в
рахунок погашення векселя
Баришівського молокозаводу. Через деякий час ОСОБА_3 були направлені в
м. Севастополь 2 автомобілі, навантажені маслом.
Він домовився з товарознавцем кафе «Молодість» про зберігання масла. В
холодильники кафе «Молодість» була розвантажена
одна машина. Після цього він знайшов людину, яка взяла під реалізацію частину масла. Через деякий час частину взятого під реалізацію масла повернули, а за
частину - за 300 кг йому передали
гроші, отримані від реалізації, які він передав особисто ОСОБА_3 в присутності
ОСОБА_1, а ОСОБА_3в його присутності
передала їх ОСОБА_1 Також через його знайомих було реалізовано ще 5 тон
масла. Гроші від реалізації масла передавали особисто
йому, а він в свою чергу передавав їх ОСОБА_3в присутності ОСОБА_1. Кому була реалізована інша частина масла йому
не відомо, оскільки ОСОБА_3 сильно зависила ціну.
- на показання свідка ОСОБА_5, який показав, що у
вересні 1998 року до нього звернулась
ОСОБА_3, щоб з'ясувати скільки коштує
масло в м. Севастополі. На це
він відповів їй, що масло - коштує 6
грн 90 коп за 1 кг. Через декілька днів ОСОБА_3 привезла з м. Києва 2 автомобілі з маслом. При цьому він відповів їй, що не зможе реалізувати 30 тон масла, на що
вона відповіла, що однією машиною займеться ОСОБА_4. Через декілька днів
до офісу, розташованого по вул.Руднєва під'їхала одна машина з маслом та він став реалізовувати масло по ціні 6 грн 50 коп. за 1
кг. Всі гроші за реалізоване ним
масло, він особисто віддавав в руки ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1
- на показання свідка ОСОБА_10, яка показала, що у вересні
1998 року до неї звернулась ОСОБА_3 з
проханням зберігати в холодильнику
кафе «Молодість», де вона працює, масло, на що вона погодилась. ОСОБА_3 залишила накладну на товар, на
якій стояла печатка фірми «Матадор».
За маслом, яке зберігалось в кафе, приїжджали
покупці та забирали його дрібними партіями.
- на показання свідка ОСОБА_11, який показав, що
м.Севастополь партію масла
на замовлення гр-ки ОСОБА_3
НОМЕР_2перевіз з Баришівського молокозавода
в м.Севастополь партію масла на замовлення
-на показання свідка ОСОБА_13, яка показала, що 13 жовтня 1998 році до неї по розміщеному нею оголошенню
звернувся ОСОБА_1 та запропонував роботу
бухгалтером в ПП «МСВ». При цьому ОСОБА_1. представив їй ОСОБА_3 як
директора ПП «МСВ» та пояснив, що працювати вона буде дома, куди їй будуть
привозити документи. Наступного дня
ОСОБА_1. та ОСОБА_3 привезли
їй фінансово-бухглатерські та документи податкової звітності ПП «МСВ» для ознайомлення. Також вони сказали їй, щоб вона
підготувала документи податкової
звітності за 9 місяців та оскільки фірма ніякою господарською діяльністю не займалась, то щоб вона проставила прочерки в документах податкової
звітності. Після цього вона стала
питати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про банківські виписки, на що останні повідомили, що підприємство господарською діяльністю не займається. Також через деякий час
вона разом з ОСОБА_1 оформили в банку
картки зі зразками підписів. Право першого підпису мала ОСОБА_3, а право
другого підпису мала вона. ОСОБА_1являвся
засновником підприємства. Через деякий час до неї приїхав ОСОБА_1та повідомив, що в банку загубили статут
підприємства та забрав в неї статут
- на показання свідка ОСОБА_14, який показав, що він є президентом брокерського підприємства «Бургас-Київ ЛТД»
та у листопаді 1998 року до нього звернулись ОСОБА_3, яка представилась директором ПП «МСВ» та ОСОБА_1, якого
ОСОБА_3 представила як свого заступника.
ОСОБА_3 цікавилась закупкою через біржу великої кількості
продовольства для Чорноморського флоту. При цьому вона
запевнила, що вона наділена відповідними
повноваженнями для закупки продовольства для Чорноморського флоту. ОСОБА_1 підтримав при цьому її.
- на показання свідка ОСОБА_15, яка показала, що в 1998
році вона повідомила
своєму знайомому ОСОБА_1, що в неї є підприємство - ПП «МСВ», але в неї немає часу ним займатись. Тоді
ОСОБА_1. запропонував їй стати директором ПП «МСВ» та займатись господарською діяльністю. Після
цього вона призначила його директором ПП «МСВ». Через деякий час їй стало
тяжко знаходити ОСОБА_1 і вона
наполягла на тому, щоб перереєструвати на ОСОБА_1 підприємство, оскільки вона не могла проконтролювати ОСОБА_1
Зазначені вище свідки , окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_4, також допитувались в
рамках іншої справи.
- на протокол огляду та вилучення в ТОВ «Лафі ЛТД»
фінансово- господарських документів,
що підтверджують відпуск ПП «МСВ» 103,5 тонн муки.
- на протокол виїмки в АТ «Баришівський молокозавод»
фінансово- господарських документів,
що підтверджують відпуск ПП «МСВ» масла.
на контракт від 6 серпня
1998 року №13 між ТОВ «Лафі ЛТД» та ПП «МСВ» про поставку муки пшеничної вищого сорту в кількості 500 тон вартістю 260 000 грн, муки пшеничної 1-го сорту в
кількості 200 тон вартістю 76 000 грн, крупі
пшеничної в кількості 150 тон вартістю 84 000
грн., крупи ячної в кількості 300 тонн вартістю 99 000 грн.
накладні №5 від 29.08.1998 року та №6 від 11
вересня 1998 року, згідно яких ТОВ «Лафі ЛТД» відпустило ПП «МСВ» через
ОСОБА_3 муку пшеничну вищого сорту в
кількості 68 600 кг та першого сорту
в кількості 34 900 кг, а всього в кількості 103 500 кг загальною вартістю 49
накладні без номера від 15.09.1998 року,
згідно якою ПП «Матадор»
адресу фірми «Укрборошно» відпущено 34,9 тон муки першого сорту,
68,3 тони муки вищого сорту,
воду мінеральну в кількості 8070 штук загальною вартістю 55 528
накладні без номера від 15.09.1998 р.,
згідно якої фірмою «Укрборошно» через
ОСОБА_1 на адресу фермерського господарства «Юнона» було відпущено 103,2 тони муки.
- на розписку від 16.09.1998 р. згідно якої ОСОБА_1
15.09.1998 року отримано від
ОСОБА_3 - директора фірми «Матадор» в рахунок розрахунків з ОСОБА_8директором
фермерського господарства «Юнона»
товарів на суму 55 530 грн.
- на договір купівлі-продажу від 18 вересня 1998 року
без номера, згідно якого АТ
«Баришівський молокозавод» було продано ПП «МСВ» 30 тон масла вершкового
«селянського» по ціні 6 гривень 20 коп. за
кілограм на загальну суму 186 тис. грн. Згідно договору оплата за відпущений товар повинна була бути проведена
шляхом перерахування грошових коштів
АТ «Баришівський молокозавод»
в строк не пізніше 3-х днів з моменту поставки.
- на товарно-транспортні накладні від 19.09.1998 року
№№1579, 1580 згідно яких АТ
«Баришівський молокозавод» на адресу ПП «МСВ» через ОСОБА_3 було відпущено 30 тон масла. Згідно відміток на накладних претензій з боку покупця до якості
2 на копії приходних касових ордерів №615 від 28.09.1998
року та №747 від 13.11.1998 року згідно яких
від ПП «МСВ» в рахунок оплати за масло
прийнято 44 510 грн.
Згідно показань ОСОБА_1 в судовому засіданні, наведені
вище докази в частині підтверджують показання підсудного щодо його невинності,
в частині - не містять даних, які б вказували на його вину, а тому посилання
слідчого на них в обґрунтування власної позиції
Інші посилання органу досудового слідства на докази
винності ОСОБА_1 в обвинувальному висновку відсутні.
В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_2 заявлено
клопотання про направлення справи на додаткове розслідування через істотну
неповноту та неправильність досудового слідства. Підсудний підтримав думку
Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти
направлення справи на додаткове розслідування, суд приходить до висновку про
необхідність направлення кримінальної справи на додаткове розслідування у
зв'язку з істотною неповнотою та неправильністю досудового слідства.
Згідно ст. 281 КПК України кримінальна справа підлягає
направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності
досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому засіданні.
Досудове слідство визнається неповним, якщо під
час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України не були
досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають
істотне значення для правильного вирішення справи ( не були допитані певні
особи, не витребувані і не досліджені документи, речові та інші докази для
підтвердження чи спростування
відповідних обставин, тощо).
Виходячи з вимог кримінально - процесуального закону
істотними порушенням кримінально - процесуального закону є таке порушення, яке
перешкодило слідчому об'єктивно, повно та всебічно розслідувати
справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК України,
винести законне та обґрунтоване рішення.
Органом досудового слідства під час його провадження істотно порушені вимоги кримінально -
процесуального закону.
В матеріалах справи відсутня постанова про порушення
кримінальної справи стосовно ОСОБА_1, якою вперше розпочато провадження щодо
Положення ст.1 Закону України “Про міліцію” визначає
останню як державний озброєний орган виконавчої влади.
У відповідності зі ст.6 Конституції України органи
виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах
і відповідно до законів України.
Відповідно до ст.3 КПК України провадження в кримінальних
справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу.
В матеріалах справи міститься взагалі ніяким чином не
завірена фотокопія постанови ст. слідчого СВ Московського РУ ГУ МВС України в
м. Києві ОСОБА_16 ( число та місяць винесення
не розбірливі, рік -1999).
ст.113 КПК України досудове слідство провадиться лише після порушення
кримінальної справи в порядку, визначеному КПК України.
Разом з тим, відповідно до неналежної фотокопії слідчим
всупереч ст.4 КПК
України стосовно ОСОБА_1 порушено “кримінальне
переслідування” за ст.86-1 КК України 1960 р., а не кримінальна справа.
Кримінально - процесуальний закон взагалі не передбачає поняття “кримінальне
Оскільки в матеріалах справи відсутня постанова про
порушення кримінальної справи ( чи належним чином завірена її копія), суд
позбавлений можливості надати оцінку доказам з точки зору їх допустимості,
оскільки на даний час невідомо, чи отримані вони в рамках провадження
кримінальної справи після її порушення, неможливо також перевірити строки
проведення досудового слідства, тощо.
Лише 04.10.2005 року ст. слідчий СВ Голосіївського РУ ГУ
МВС України в м.Києві Клименко Я.О. виніс постанову про перекваліфікацію дій
ОСОБА_1 зі ст.86-1 КК України 1960 р. на 190 ч.4 КК України 2001 р., порушивши
кримінальну справу.
Переважна кількість матеріалів справи ( том 1 -
а.с.4-351; том 2 -а.с.2-11,50-75) є взагалі не завіреними фотокопіям з іншої
справи, однак на зазначені аркуші справи слідчий посилається в обвинувальному
висновку як на докази винності ОСОБА_1 у інкримінованому йому діянні.
Разом з тим, слідчим поза увагою залишено ту обставину,
що судом як докази у відповідності до положень ст.65 КПК України можуть бути визнані лише допустимі дані, отримані
у встановленому законом порядку, з належним закріплення та засвідчення порядку
Окрім цього, слідчий після порушення кримінальної справи
всупереч вимогам ст.22 КПК України, окрім допиту ОСОБА_1, фактично не здійснив
жодної слідчої дії, спрямованої на проведення досудового слідства і встановлення обставин справи та одразу ж
пред'явив обвинувачення. Не допитаними виявились свідки по справі, слідчим не
допитана ОСОБА_3, не проведені очні ставки, в результаті чого не
конкретизованими залишаються дії підсудного, які можуть входити до об'єктивної
сторони складу того чи іншого злочину.
У відповідності зі ст.64 КПК України під час досудового
слідства доказуванню, зокрема, підлягають подія злочину ( час, місце, спосіб,
інші обставини), винність обвинуваченого, характер і розмір шкоди, завданої
У відповідності зі ст.62 Конституції України ніхто не
доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно ст.22 КПК України
слідчий не вправі перекладати обов'язок доказування на обвинуваченого, разом з
тим ним не здійснено належних дій по збиранню доказів по справі, досудове
слідство по якій фактично не проводилось, а обвинувачення ґрунтується на
ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого
ст.191 ч.5 КК України, суб'єктивна сторона зазначеного злочину
характеризується наявністю прямого умислу, корисливого мотиву та мети.
Прокурором на досудовому слідстві в наданні згоди на
обрання міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно ОСОБА_1 відмовлено
“за недостатністю доказів ( !) ”.
вимог законодавства орган досудового слідства в рамках даної
кримінальної справи зобов'язаний був належним чином перевірити версію
обвинуваченого щодо його невинності, прийняти законне рішення стосовно
наявності ознак того, чи іншого злочину у діях ОСОБА_1 чи відсутності
Окрім цього, органом досудового слідства ОСОБА_1 суттєво
обмежено в його праві захищатися всіма законними способами при вирішенні
клопотань обвинуваченого та його захисника.
У відповідності зі ст.221 КПК України слідчий зобов'язаний
задовольнити клопотання обвинуваченого, якщо обставини, для з'ясування
яких заявлено клопотання, мають значення для справи.
Про відмову задовольнити клопотання слідчий складає
мотивовану постанову.
При виконанні вимог ст.218 КПК України адвокатом заявлено
клопотання, в якому вона вказує на відсутність доказів винності її підзахисного
у вчиненні інкримінованого діяння, зазначає про те, що в рамках даної справи не
допитано жодного свідка.
Всупереч вимогам ст.130 КПК України слідчий, відмовляючи
в задоволенні клопотання, вказав, що вина ОСОБА_1 доведена повністю, однак
жодним чином не мотивував, чому він відкидає доводи захисту, зокрема, стосовно
того, що по справі необхідно допитувати свідків.
Повторне клопотання адвоката слідчим теж відхилено
безпідставно та немотивовано.
Під час додаткового розслідування необхідно провести слідчі дії, спрямовані
на встановлення всіх обставин справи, оперативно - розшукові заходи по
встановленню місцезнаходження ОСОБА_3, безпосередньо допитати всіх свідків по
справі, провести очні ставки, з'ясувати обставини, що як викривають
обвинуваченого у вчиненні злочину, так і виправдовують його, згідно вимог
закону про допустимість та достатність доказів прийняти рішення по справі.
Суд бере до уваги також ту обставину, що на даний час за ініціативою
прокуратури м.Києва Верховним судом України вирішується питання про перегляд
вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_3 в частині виключення вказівки на
вчинення злочину за попередньою змовою з ОСОБА_1

Згідно ст.16-1 КПК України на суд покладається функція
розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві
слідчим органам.

Суд в судовому засіданні позбавлений можливості з
дотримання процесуальної природи судового розгляду усунути вказані грубі
порушення вимог закону, належним чином
провести збирання доказів, навіть на підставі положень ст.315-1 КПК України (
надання судових доручень), оскільки такі доручення можуть бути надані лише з
метою уточнення та перевірки вже здобутих доказів.

Таким чином, кримінальна справа стосовно ОСОБА_1 підлягає
направленню прокурору Голосіївського
району м. Києва для організації додаткового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 62 Конституції
України, 16-1,22, 64, 281 КПК України,

П
О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч. 5 КК України, направити
прокурору Голосіївського району м. Києва для організації додаткового
розслідування.

Запобіжний
захід стосовно ОСОБА_1 залишити без змін
- підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва протягом
7 діб з дня її винесення.

Суддя О.БІЛОЦЕРКІВЕЦЬ