АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/267/15 Справа № 207/2588/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

29 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000417 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

було закрите кримінальне провадження та звільнено від кримінальної відповідальності за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинуваченим ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга на вищевказану ухвалу, в якій останній просить скасувати ухвалу суду та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі ст. 28, пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_7 посилається на те, що постановлена ухвала є незаконною та необґрунтованою, а докази, які містяться в матеріалах провадження і на підставі яких було складено обвинувальний акт, носять суперечливий характер та не доводять його вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях. При цьому, ОСОБА_7 звертає увагу на те, що в судовому засіданні, суд примушував його давати потрібні районному суду показання і у такий спосіб порушив його право, визначене ст. 63 Конституції України.

Оскаржуване судове рішення свідчить про те, що суд першої інстанції розглянувши заявлене ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, враховуючи ті обставини, що

Провадження № 11-кп/774/267/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
обвинувачений раніше не судимий, а вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а також думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання, прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 підтримав принесену апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

На думку прокурора, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки ухвала місцевого суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність та необґрунтованість ухвали місцевого суду, колегія суддів вважає безпідставними.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений акцентує увагу на тому, що суд порушив його право, визначене ст. 63 Конституції України, шляхом примушення його давати в судовому засіданні показання, які необхідні суду.

Однак, аудіо запис на технічному носії інформації свідчить про надуманість та безпідставність вказаних доводів апеляційної скарги обвинуваченого, так як наведений вище запис свідчить про те, що безпосередньо ОСОБА_7 в судовому засіданні було заявлено клопотання щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності /а.с. 26 технічний носій інформації/.

Закриваючи кримінальне провадження та звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Так, частиною 4 ст. 286 КК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно ч. 3 ст. 288 КК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як сторона кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , користуючись наданим йому кримінально-процесуальним законом правом, в судовому засіданні місцевого суду 25 листопада 2014 року звернувся до суду з вказаним клопотанням, і цього ж дня суд за результатами розгляду клопотання постановив ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України /а.с. 25 том 6/, так як обов`язковою умовою для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності є виключно наявність згоди цієї особи на закриття справи з відповідної підстави.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 інкримінувались кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, які відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минули три роки.

Дослідженими матеріалами підтверджено, що кримінальні правопорушення, які ставляться у вини ОСОБА_7 мали місце, згідно обвинувального акту, 24 жовтня 2011 року /а.с. 1 том 6/.

Враховуючи вищенаведені норми КК України та КПК України та вказані вище конкретні обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вислухавши думки учасників судового провадження стосовно заявленого ОСОБА_7 клопотання постановив у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення, яке колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.

При цьому, заявивши вищевказане клопотання ОСОБА_7 позбавив себе права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувана ОСОБА_7 ухвала місцевого суду постановлена згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

За таких обставин принесена ОСОБА_7 апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, якою було закрито кримінальне провадження та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області