Справа № 541/3486/13-к
Провадження № 1-кс/541/92/2013
У Х В А Л А

27 листопада 2013 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : слідчого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: прокурора Корсун В.С.

підозрюваного ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 А, зареєстрованого проживаючим ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, працюючого на посаді інженера Дочірнього підприємства „НЕК Укренерго, не судимого, підозрюваного по ст. 289 ч. 3 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затриманого 25 листопада 2013 року о 23 годині 35 хвилин, -

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3, звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1, зазначивши серед ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, 1) можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду, 2) можливість незаконно впливати на потерпілого, а також 3) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001552 від 25 листопада 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України.

В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що 25 листопада 2013 року, у нічний час, ОСОБА_1 незаконно заволодів транспортним засобом легковим автомобілем ОСОБА_4, застосувавши до останнього насильство, небезпечне для життя чи здоровя потерпілого.

Це клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав, просив задовольнити його.

Підозрюваний ОСОБА_1 при допиті судом, користуючись своїми процесуальними правами, викладеними у врученій йому памятці, відмовився від давання показань щодо клопотання, яке подане на розгляд слідчого судді.

Захисник ОСОБА_2 висловив думку про те, що жодний із ризиків, наведених слідчим у клопотанні не підтверджений доказами з посиланнями на конкретні матеріали, просив відмовити у задоволенні такого клопотання, пославшись на надані ним слідчому судді матеріали, які з позитивного боку характеризують його підзахисного.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий обґрунтовує доводи цього клопотання, суд приходить до висновку про те, що воно підлягає до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

Відповідно до ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосовування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам зазначених у пунктах 1 5 цієї частини статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі. Про таку підозру йому повідомлено 26 листопада 2013 року і ця підозра ним частково визнана в протоколі його допиту, як підозрюваного / а.п. 12, 13 /.

Оцінені слідчим суддею на підставі положень ст. 94 КПК України докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 згаданого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 198 КПК України не має приюдиціального значення.

Разом з тим слідчим суддею констатується, та обставина, що підозрюваний ОСОБА_1, не є мешканцем м. Миргорода чи району.

Статтею 194 ч. 1 пунктами 1 3 передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобовязаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши та оцінивши докази, надані слідчим, суд приходить до переконання про те, такий ризик, як можливість перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, є обґрунтованим, оскільки фактичне місце проживання підозрюваного не співпадає з місцем його реєстрації. Це підтверджується змістом копії протоколу його допиту, як підозрюваного, від 26.11. 2013 року та витягом копії його паспорта громадянина України / а.п. 13, 20 21, 29 /.

Решта ризиків, наведених у клопотанні, в супереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України не підтверджені з посиланням на конкретні матеріали, які до нього долучені, а гіпотетичні припущення слдічого, щодо наявності цих ризиків не доведені належними і допустимими доказами. Недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, якими слідчий обгунтовує доцільність застосування тільки домашнього арешту, як другого за суворістю виду запобіжного заходу, також не підтверджена належними доказами.

Як вбачається з наданих захисником матеріалів, які характеризують його особу підозрюваного, той має постійне місце проживання і роботи, власну сім*ю, за якими характеризується виключно позитивно, на утриманні має малолітню дитину, що вказує на наявність міцних соціальних зв*язків у місці постійного проживання, рані не є судимим, не ухиляється від проведення відповідних процесуальних дій. Відомості про оголошення йому про підозру у вчиненні іншого злочину чи злочинів відсутні.

З огляду на це та відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України, маються правові підстави для застосування слідчим суддею до підозрюваного більш мякого запобіжного заходу із переліку, встановлених ст. 176 КПК України.

При застосуванні такого запобіжного заходу слідчим суддею враховуються обставини, наведені у ст. 178 КПК України, а тому до згаданого підозрюваного слід застосувати особисте зобовязання, що в достатній мірі сприятиме досягненню мети застосування цього запобіжного заходу та запобіганню наявного ризику, констанованого слідчим суддею.

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176 178, 179, 193, 194, 196, 198 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

1. Клопотання слідчого СВ Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 від 27 листопада 2013 року про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Обрати відносно, підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 А, зареєстрованого проживаючим ІНФОРМАЦІЯ_4, підозрюваного по ст. 289 ч. 3 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобовязання, поклавши на цього підозрюваного на підставі положень ст. 194 ч. 3 КПК України зобовязання прибувати за кожною вимогою до Слідчого відділення Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області.

3. Копію цієї ухвали для відому та виконання негайно вручити підозрюваному, повідомивши його під розпис про покладене на нього зобовязання слідчим суддею, а також його захиснику.

4. Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору та направити для відому слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання для здійснення контролю за виконанням особистого зобовязання на основі вимог ч. 3 ст. 179 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5