Справа № 534/2795/14-к
Провадження 1-кп/534/23/15
ВИРОК
Іменем України
12 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін
прокурорів ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження № 0000367 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

02 липня 2007 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.ч.2, 3 ст.185, 69, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

18 червня 2008 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

30 березня 2011 року Ленінським районним судом Полтавської області за ст. 391, ст.71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 07 березня 2012 року по відбуттю строку покарання.

за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України
встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин:

В ніч з 08 на 09 травня 2014 року, підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно з корисливих спонукань здійснив крадіжку належного гр. ОСОБА_10 (а.с. 90) автомобільного причепу вартістю 2 450 грн. , і з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В подальшому, в продовження злочинної діяльності, протягом травня-вересня 2014 року, ОСОБА_4 вчинив ряд тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту за таких обставин:

В ніч з 30 на 31 травня 2014 року, підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_3 , повторно, маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, шляхом підбору ключа відімкнувши двері, проник в салон належного подружжю ОСОБА_11 автомобіля ВАЗ-21011, з держ. № НОМЕР_1 , і незаконно заволодівши згаданим автомобілем вартістю 10 282 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

В продовження злочинної діяльності, в ніч з 15 на 16 липня 2014 року, підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_4 , таємно, повторно з корисливих спонукань шляхом пошкодження велосипедного тросу здійснив крадіжку належного гр. ОСОБА_12 велосипеду марки PHOENIX вартістю 1805 грн., і з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В продовження злочинної діяльності, 10 серпня 2014 року в період часу з 03 год.00 хв. до 05.00 год., підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_5 , повторно, маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, шляхом пошкодження замку запалювання, незаконно заволодів належним потерпілій ОСОБА_6 мопедом NAVIGATOR LSTСВРХ 62001578 вартістю 1840 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

В продовження злочинної діяльності, 24 серпня 2014 року, в період часу з 00 год.30 хв. до 07.00 год. підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_3 , повторно, маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, шляхом пошкодження замку запалювання, незаконно заволодів належним потерпілому ОСОБА_7 мопедом VIPER MUDO вартістю 12000 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

В продовження злочинної діяльності, в період часу з 17 год.00 хв. 02 вересня 2014 року до 07.00 год. 03 вересня 2014 року, підсудний, знаходячись в дворі будинку АДРЕСА_6 , повторно, маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, шляхом пошкодження замку запалювання, незаконно заволодів належним потерпілому ОСОБА_13 мопедом YAMAHA LBXTCB3F57XO70171 вартістю 7200 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

В продовження злочинної діяльності, протягом періоду з квітня 2014 року до 13 вересня 2014 року, підсудний, знаходячись на території гаражного кооперативу, розташованого по вул. Строна в м. Комсомольську, повторно, маючи на меті незаконне використання транспортного засобу всупереч волі власника, шляхом злому належного потерпілому ОСОБА_9 гаражу, відімкнувши двері, проник в приміщення гаражу, звідки незаконно заволодів належним потерпілому мопедом SUSUKI вартістю 3000 грн., з місця події зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд.

Обвинувачений повністю визнав свою вину за епізодом викрадення автомобільного причепу, в інший частині пред`явленого обвинувачення заперечив власну причетність до вчинення інкримінованих злочинів.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили суду факти вчинення крадіжок належного їм майна за обставин, зазначених у вироку суду. Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до суду не з`явились, направивши заяви про розгляд справи в їх відсутність (т.2 а.с. 16,17).

Водночас, причетність ОСОБА_4 до вчинених інкримінованих правопорушень підтверджена у справі також рядом непрямих доказів, зокрема показаннями свідків, письмовими доказами та вилученими речовими доказами в їх сукупності по епізодам відповідно:

По епізоду від 09 травня 2014 року за фактом викрадення автомобільного причепу:
Автомобільний причеп , що значиться зареєстрованим за гр.. ОСОБА_10 (т.1 а.с. 90), згідно із показаннями гр. ОСОБА_14 був переданий їй власником на відповідальне зберігання, і знаходився на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_7 (т.1 а.с. 54). На причепі було відсутнє одне колесо, номерний знак від причепу зберігався у неї (т.1 а.с.61). Факт викрадення причепу був виявлений нею вранці 09 травня 2014 року, в зв`язку з чим була подана відповідна заява (т.1 а.с. 52).

Свідок ОСОБА_15 підтвердив суду, що в ніч на 09 травня 2014 року на прохання ОСОБА_4 допоміг останньому відкотити автомобільний причіп, що знаходився в дворі будинку по АДРЕСА_7 з місця його стоянки, поставити запасне колесо та причіпити його до машини, на якій вони в компанії з ОСОБА_16 в той вечір безцільно катались по місту.

На стадії досудового розслідування причіп був виявлений на території гаражного товариства по вул. Строна в м. Комсомольську (т.1 а.с.55-58), і постановою слідчого долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.1 а.с. 64).

По епізоду незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ-21011, з держ. № НОМЕР_1 , як об`єкта спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_11 :
Як пояснила суду ОСОБА_17 в ніч на 31 травня 2014 року автомобіль був залишений чоловіком на подвір`ї біля будинку, його зникнення було виявлене зранку 31 травня 2014 року, в зв`язку з чим була подана відповідна заява (т.1 а.с. 92-96). Зі слів чоловіка /нині покійного/ вона дізналась, що проникнення до салону автомобіля було здійснене шляхом підбору ключа.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що автомобіль ВАЗ-21011 в кінці червня-липня 2014 року купив у ОСОБА_4 за 2000 грн. на запчастини. Через три місяці після покупки відігнав його на одну з СТО в м. Кременчуці.

Факт перебування згаданого автомобілю на території СТО підтвердив суду свідок ОСОБА_19 , який займався ремонтом автомобіля. Там же, на території СТО - в м. Кременчуці по вул. Хорольській, 195 належний подружжю ОСОБА_11 автомобіль /зі зміненими номерами/ було виявлено органом досудового розслідування 17 серпня 2014 року (т.1 а.с. 97-101), ідентифікацію транспортного засобу було проведено по номеру шасі (т.1 а.с. 103-106). Постановою слідчого автомобіль долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.1 а.с. 104).

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 :
19 липня 2014 року велосипед потерпілої ОСОБА_12 (т.1 а.с. 123-124) був виданий працівникам міліції гр. ОСОБА_20 (т.1 а.с. 117-121, 122), який підтвердив суду, що згаданий велосипед за два дні до вилучення був придбаний ним у гр.. ОСОБА_4 на пропозицію останнього. Через два дні після придбання велосипед після випадкового впізнання його потерпілими та ідентифікацією за номером рами, видав працівникам міліції. Постановою слідчого велосипед долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.1 а.с. 125).

По епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 :
Як пояснив суду потерпілий мопед (т.1 а.с.133-134) було викрадено в ніч на 24 серпня 2014 року шляхом пошкодження замку запалення (т.1 а.с. 127-128). Частина комплектуючих від мопеду а також барсетка з документами на викрадений скутер та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 були виявлені працівниками міліції під час огляду одного з гаражів, який /зі слів ОСОБА_4 під час огляду/ знаходився тривалий час в його користуванні. та розташований на території гаражного товариства по вул. Строна в м. Комсомольську (т.1 а.с. 129-132).

Згадана обставина була підтверджена суду свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були залучені в якості понятих під час проведення огляду згаданого гаражу.

По епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_6 :
Суду потерпіла пояснила, що мопед, який знаходився на подвір`ї біля її будинку, було викрадено в ніч на 10 серпня 2014 року шляхом злому замку руля (т.1 а.с. 184-186). Мопед в розібраному стані був виявлений працівниками міліції 09 вересня 2014 року під час огляду одного з гаражів, який /зі слів ОСОБА_4 під час огляду/ знаходився тривалий час в його користуванні та розташований на території гаражного товариства по АДРЕСА_8 (т.1 а.с. 159-162).

Згадана обставина була підтверджена суду свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які були залучені в якості понятих під час проведення огляду згаданого гаражу.

Належний потерпілій мопед постановою слідчого долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.1 а.с. 190).

По епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_20 підтвердив суду, що влітку 2014 року ОСОБА_4 з ОСОБА_23 привезли йому під залог мопед SUSUKI чорного кольору, який невдовзі викупив батько ОСОБА_23 ОСОБА_24 . Сам ОСОБА_24 підтвердив суду, що мопед викупив на пропозицію свого сина, який повідомив про вигідний варіант, і на зустріч з ним приїхав з хлопцем, зовні схожим на ОСОБА_4 , а зі слів ОСОБА_20 дізнався, що мопед належить хлопцю, який був разом з його сином. Свідок також показав суду, що через несправність мопеду продав його згодом на авторинку в м. Кременчуці.

По епізоду заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_13
29 вересня 2014 року мопед потерпілого ОСОБА_13 ( т.1 а.с. 199-200) був виданий працівникам міліції гр. ОСОБА_25 (т.1 а.с. 197-198), який з його слів був придбаний ним у особи, в якій на стадії досудового розслідування він впізнав ОСОБА_4 (т.1 а.с. 203-206). Постановою слідчого транспортний засіб долучений до матеріалів справи в якості речового доказу (т.1 а.с. 202).

Крім того, причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих правопорушень підтверджена у справі також ще одним письмовим доказом протоколом проведення слідчого експерименту, згідно з яким обставини вчинених крадіжок та факти незаконного заволодіння транспортними засобами по всім пред`явленим епізодам були підтверджені самим обвинуваченим на стадії досудового розслідування ( т.1 а.с. 207-218), характер яких він пояснив суду тиском з боку працівників міліції.

Водночас, за відсутності відповідних даних щодо вчинення працівниками міліції будь-яких протиправних дій по відношенню до ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, у суду немає правових підстав поставити під сумнів достовірність та належність згаданого письмового доказу. Заперечення ОСОБА_4 власної причетності до вчинення інкримінованих злочинів розцінене судом нічим іншим, як спробою тлумачити події у вигідному для себе світлі, а наведені ним обґрунтування, які за посиланням сторони захисту є свідченням невинуватості в сукупності з відсутністю прямих доказів причетності його підзахисного до вчинення інкримінованих правопорушень, не є обставинами які в сенсі вимог ст..84 КПК України виключають інші, представлені у справі докази, в т.ч. непрямі, які у своєму логічному зв`язку, у відповідності до положень ст..85 КПК України за умови їх належності визнаються законом такими, що можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Крім того, наявність попередніх вироків, якими ОСОБА_4 був засуджений за вчинення умисних, /в т.ч. тяжких злочинів/, що були пов`язані із посяганням на власність, дають суду право, у відповідності до положень ч.3 ст.88 КПК України вважати дану обставину допустимим доказом тому, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення узгоджувались із певною звичкою обвинуваченого до вчинення правопорушень, направлених проти власності.
Отже, кваліфікація дій ОСОБА_4 за епізодами незаконного заволодіння транспортними засобами потерпілих - подружжя ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 за ч.2 ст.289 КК України є вірною, а його винуватість у їх вчиненні доведеною повністю, оскільки він повторно, за епізодом з ОСОБА_9 за ознакою проникнення в приміщення, вчинив ряд незаконних заволодінь транспортними засобами.

Вірною є також кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України за епізодами викрадення майна гр.. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , оскільки він таємно, повторно вчинив ряд крадіжок чужого майна.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив ряд повторних, тяжких умисних злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту. Проживає в родині з батьками. За місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. До взяття під варту не працював. Постійного джерела доходу не має. На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Від проходження медогляду відмовився, хворим себе не вважає.За місцем відбуття покарання за попереднім вироком характеризується як особа, «яка систематично порушує встановлений порядок відбування покарання, допустив 57 порушень режиму утримання, з них 7 разів поміщався до ДІЗО», під час відбування покарання був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.391 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд, приймаючи до уваги ту обставину, що підсудний раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і знову вчинив ряд умисних, тяжких злочинів через два роки після відбуття покарання, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен лише в умовах ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_7 позову ( т.1 а.с.85), суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому. визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість втраченого майна по справі встановлена органами досудового слідства і зі слів самого потерпілого на стадії досудового розслідування була визначена сумою 12 000 грн. (т.1 а.с.127), що не заперечувалось стороною захисту, з огляду на що заявлені потерпілим вимоги підлягають частковому /в межах встановленої органом досудового розслідування вартості викраденого майна/ задоволенню.

Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до положень ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України і признати йому покарання відповідно:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

за ч.2 ст.289 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід у відношенні засудженого залишити попередній тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 14 жовтня 2014 року з 19-30 год.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 ( т.1 а.с. 85) задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану злочином матеріальну шкоду в розмірі 12 000 грн.

Речові докази по справі (т.1 а.с. 64,104,125,135,202) залишити потерпілим, як їм належні.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_1