Справа № 333/1151/15-к
Провадження № 1-кп/333/177/15
ВИРОК
19 березня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжя, українки, громадянина України, освіта середня, не заміжньої, працюючої касиром у магазині «Сільпо», зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимої, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -
Згідно обвинувального акту, 30.01.2015 року, в денний час, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що її дії залишаться непоміченими, шляхом вільного доступу з лівої внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_4 , таємно викрала мобільний телефон «Nokia», модель С2-03, у корпусі чорного кольору, вартістю 400 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить. Після цього, ОСОБА_5 разом із викраденим майном зникла з місця скоєння злочину та у подальшому, розпорядилася викраденим майном на свій розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 спричинила матеріальний збиток на суму 400 гривень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані слідчим за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинна понести обвинувачена. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавленні волі строком 1 рік зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік на підставі ст.75 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
У судовому засіданні обвинувачена визнала свою вину у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, у повному обсязі та пояснила, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.
Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного.
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.
Судом встановлено, що потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Перевіривши зміст угоди про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, і обставини, що пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття та усунення заподіяної шкоди.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченій ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 і призначення останній узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Цивільний позов, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 не застосовувався.
Питання про долю речового доказу суд вирішує відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia», модель С2-03, у корпусі чорного кольору, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 залишити останньому.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченою виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1