Справа № 1303/687/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/1/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

їх захисниківадвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , цивільного відповідача ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на вирок Буського районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року,

встановила :
Цим вироком ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючого судимості в

силу ст. 89 КК України, проживаючого за адресою :

АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за :

п.п.7,12 ч.2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі ;

ч.2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі ;

ч. 3 ст. 357 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_6 визначено у виді чотирнадцяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується із 24 грудня 2011 року.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючого судимості в силу

ст. 89 КК України, проживаючого за адресою :

АДРЕСА_2

визнано винним та засуджено за :

п.п.7,12 ч.2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі ;

ч.1 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі ;

ч.2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі ;

ч. 3 ст. 357 КК України на два роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_7 визначено у виді чотирнадцяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни взяття під варту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується із 23 грудня 2011 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» в користь потерпілого ОСОБА_13 100 тисяч грн. моральної шкоди, в користь потерпілої ОСОБА_14 100 тисяч грн. моральної шкоди, в користь потерпілої ОСОБА_10 50 тисяч гривень моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , працюючи на посаді провідників пасажирських вагонів у вагонній дільниці станції Київ-Пасажирський ДТГО «Південно-західна залізниця», 16-17 грудня 2011 року, перебуваючи при виконанні службових обов`язків провідників вагону №18 поїзду №81 сполученням Київ - Ужгород, відповідно до вимог нормативних документів, що діють на залізничному транспорті, були зобов`язані: забезпечувати безпеку пасажирів, створювати їм необхідний комфорт, культурно обслуговувати, бути ввічливими і люб`язними у спілкуванні, вимагати від них виконання діючих на залізничному транспорті правил, забороняти курити у непризначених для цього місцях; під час руху поїзда тримати бокові двері робочого та неробочого тамбурів закритими на внутрішні замки; дотримуватись правил техніки безпеки, пожежної безпеки, промислової санітарії, негайно вживати заходи щодо збереження життя пасажирів, відвернення аварії чи катастрофи у випадках, які загрожують безпеці руху; подавати сигнал зупинки поїзду, а також вживати інших заходів для їх зупинки у випадках, які загрожують життю та здоров`ю людей; про нещасний випадок, що трапився з пасажиром в поїзді, терміново повідомити начальника поїзду, прийняти участь у складанні акта встановленого зразка та надати потерпілому першу медичну допомогу.
Однак, ОСОБА_6 , нехтуючи покладеними на нього службовими обов`язками, за попередньою змовою з провідником цього ж вагону ОСОБА_7 , увійшли в довіру пасажира ОСОБА_16 , яка слідувала у вказаному вагоні із ст. Київ до ст. Стрий, вступивши з нею в особистий контакт та керуючись хуліганськими спонуканнями, вчинили умисне вбивство ОСОБА_16 при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час слідування у вказаному поїзді, запросили ОСОБА_16 в своє службове купе вагону №18, де копіювали з телефону ОСОБА_6 на її телефон «SAMSUNG GALAXY GIO GT » моделі GТ-S 5660 музику, не раз пригощали її кавою та сигаретами, які палили в робочому тамбурі вагону, отримали при цьому від ОСОБА_16 достатні відомості про неї (її діяльність, фізичні вади (близорукість), мету її поїздки, а також хто зустрічатиме ОСОБА_16 по прибуттю поїзда на ст. Стрий та інші відомості.
Крім того, під час перебування ОСОБА_16 в службовому купе провідників вагону №18, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наполегливо спонукали її до інтимної близькості. Отримавши від ОСОБА_16 категоричну відмову в такій близькості, злякавшись, що про це стане відомо її товаришу-працівнику правоохоронного органу (СБУ), який зустрічав її на станції Стрий, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили вбити ОСОБА_16 .
У подальшому ОСОБА_6 , маючи умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_16 , попередньо домовившись з ОСОБА_7 на виконання спільних дій, спрямованих на позбавлення життя ОСОБА_16 в робочому тамбурі вагону №18, користуючись довірою останньої, запросив її близько 3 год. 00 хв. 17 грудня 2011 року в тамбур покурити. ОСОБА_16 , погодившись на пропозицію ОСОБА_6 , вийшла з ним та ОСОБА_7 в тамбур без верхнього одягу та чобіт, будучи одягненою лише в майку та джинси.
Знаходячись з ОСОБА_16 та ОСОБА_7 у робочому тамбурі вказаного вагону, під час руху поїзду зі швидкістю понад 60 км/год, на 1428 кілометрі перегону Золочів - Красне Львівської залізниці ОСОБА_6 , будучи об`єднаним з ОСОБА_7 єдиним умислом на позбавлення життя ОСОБА_16 , нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі та явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, в той час, як ОСОБА_7 відвернув увагу ОСОБА_16 до себе, наніс ОСОБА_16 удар в голову металевою кочергою для чистки котла, заподіявши потерпілій поєднану травму голови у вигляді вдавленого перелому склепіння черепу, розмізження головного мозку, крововиливів у бічні шлуночки, в речовину головного мозку та під м`які оболонки головного мозку.
Привівши таким чином ОСОБА_16 у безпорадний стан, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізовуючи свій умисел, в 3 год. 16 хв. виштовхнули ОСОБА_16 з вагону у міжколійний простір. Від падіння з поїзда, що рухався, ОСОБА_16 отримала травми грудної клітки у вигляді перелому хребта у грудному відділі, переломів трьох ребер зліва із крововиливами у місцях переломів, а також одне садно в ділянці бороди, множинні садна по правій поверхні шиї з переходом на праву третину плеча та плечовий суглоб, одне садно у верхній третині лівого плеча, одне садно в ділянці грудної клітки, одне садно в ділянці попереку, рану та синець по задній поверхні лівої гомілки, травматичну ампутацію дистальних фаланг пальців правої стопи.
Як наслідок, від поєднаних травм тіла, спричинених ударом в голову кочергою та падінням з поїзда, що рухався, ОСОБА_16 померла. Всі ушкодження, відповідно до висновку № 05/2012 судово-медичної експертизи від 31.01.2012 року, утворилися у швидкій послідовності один за одним, прижиттєво і являються у прямому причинному зв`язку із настанням смерті та по ознаці як небезпечні для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 17 грудня 2011 року близько 3 год. 25 хв. після вчинення вбивства ОСОБА_16 , повернувшись з тамбуру у вагон № 18, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 таємно викрали особисте майно потерпілої ОСОБА_16 , яке знаходилось на місці № 43, на якому остання слідувала у вказаному вагоні, а саме: мобільний телефон SAMSUNG GALAXY GIO GT - S5660 з сенсорним екраном в корпусі чорного (темно-сріблястого) кольору, серійний номер НОМЕР_1 , вартістю 1 512 грн.; чоботи зимові, чорні, на хутрі, на широкому каблуку висотою 10 см., на замку типу «блискавка» вартістю 500 грн.; гроші в сумі 712 грн. 11 коп., золоті сережки з п`ятьма фіанітовими камінцями вартістю 340 грн.; жіночу сумку вартістю 240 грн.; цифровий фотоапарат Canon Power Shot А710 ІS в корпусі чорного кольору, серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 652 грн. 50 коп.; жіночу куртку темно-синього кольору вартістю 800 грн.; жіночу парасолю вартістю 35 грн.; пару жіночих рукавиць вартістю 30 грн.; окуляри для зору в футлярі вартістю 700 грн. та інше майно, а всього таємно викрали майна потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 6 495 грн. 61 коп.
Крім того, 17 грудня 2011 року близько 3 год. 25 хв., після вчинення вбивства ОСОБА_16 , повернувшись з тамбуру у вагон № 18, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , таємно викрали особисті документи ОСОБА_16 , які знаходились в сумці останньої на місці № 43 вказаного вагону, а саме: паспорт громадянина України ОСОБА_16 а також картку фізичної особи - платника податку про присвоєння ОСОБА_16 ідентифікаційного номера НОМЕР_3 .
Крім цього, 9 грудня 2011 року близько 5 год. 00 хв., перебуваючи при виконанні службових обов`язків провідника вагону № 18 поїзду № 81 сполученням Київ - Ужгород, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, ОСОБА_7 таємно викрав у пасажира названого вагону ОСОБА_15 мобільний телефон «NOKIA»-5800, вартістю 2818 грн. 90 коп., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора з номером НОМЕР_4 , вартістю 25 грн. та з сумою коштів на рахунку 35 грн., а також карта пам`яті на 1 ГБ, вартістю 80 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2 958 грн. 90 коп.
На вирок суду подано апеляції засудженими та цивільним відповідачем ДТГО « Південно-Західна залізниця» .

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, вказує на неповноту та однобічність досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Вказує, що суд, постановлюючи вирок, дав неправильну оцінку доказам у справі, які в свою чергу органом досудового слідства були досліджені з грубим порушенням вимог ст. 22 КПК України 1960 року. Покликається на те, що наявні у матеріалах справи докази не доводять його участь у умисному вбивстві потерпілої а доводять порушення ним правил техніки безпеки руху або експлуатації транспорту, що спричинило загибель людини. На його думку наведене підтверджується висновками судово-медичної експертизи, висновками судово-криміналістичних експертиз, судовою залізнично-транспортною експертизою, даними в судовому засіданні показами експертів, свідків. Просить вирок суду скасувати а кримінальну справу повернути прокурору для проведення додаткового розслідування.

Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції та доповненні до неї вважає вирок суду незаконним. Вказує на чисельні порушення вимог КПК України на досудовому слідстві та при розгляді справи в суді. Стверджує, що не вчиняв вбивства потерпілої. Вказує, що суд однобічно та поверхнево розглянув справу, дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, не взяв до уваги докази, які свідчать про його непричетність до інкримінованих злочинів. Не погоджується із вирішенням судом цивільного позову. Покликається на те, що суд не допитав всіх свідків у справі, в той час як покази, які вони давали на досудовому слідстві, поклав в основу вироку. Зазначає, що під час затримання працівники міліції застосовували до нього недозволені методи ведення слідства, вимагали оговорити себе або ОСОБА_7 у вчиненні вбивства потерпілої. Звертає увагу на відсутність у нього мотивів на вчинення інкримінованого злочину, а також на те, що будь-якої змови з ОСОБА_7 на вчинення злочинів у нього не було, будь-яких речей потерпілої у нього не знайшли. Просить вирок суду скасувати, кримінальну справу щодо нього закрити за відсутності в його діях складу злочину та направити кримінальну справу для проведення додаткового розслідування.

Цивільний відповідач ДТГО «Південно-Західна залізниця» у своїй апеляції не погоджується із вироком суду в частині вирішення цивільного позову. Вважає, що рішення суду про стягнення з залізниці шкоди є необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Покликається на те, що вина залізниці у вчиненні засудженими злочину проти потерпілої повністю відсутня, а отже законних підстав для стягнення із залізниці моральної шкоди на користь потерпілих осіб немає. Незважаючи на те, що злочинні дії, які призвели до смерті потерпілої, були вчинені засудженими у робочий час, за своїм змістом вказані дії не випливають з виконання ними трудових обов`язків і не тягнуть відповідальності залізниці, а відшкодування завданої шкоди має покладатися безпосередньо на працівників на загальних підставах позадоговірної відповідальності. Крім того, звертає увагу, що до засуджених за попередніми вироками судів не було встановлено жодних обмежень у вигляді позбавлення права обіймати конкретні посади або займатись певною діяльністю, в тому числі і займати посади провідників пасажирських вагонів. Таким чином, керівництво залізниці під час прийому на посаду провідників пасажирських вагонів не мало законних підстав відмовити ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у прийнятті на роботу за наявності вакантних посад. Просить вирок суду в частині задоволення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди з ДТГО «Південно-Західна залізниця» скасувати та постановити новий вирок, яким в цивільному позові до ДТГО « Південно-Західна залізниця» відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді, виступи засуджених та їх захисників, які підтримали апеляції засуджених, виступ представника цивільного відповідача, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора та потерпілих, які заперечили проти поданих апеляцій, розглянувши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 367 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни вироку при розгляді справи в апеляційному суді є, зокрема, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

За змістом ст. 370 КПК України 1960 року це такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та справедливий вирок.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 45 КПК України 1960 року участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов`язковою, зокрема, коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне ув`язнення.

Водночас, як видно з протоколу судового засідання ( т.10 а.с. 19), захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання 27.06.2013 року не з`явились, при цьому подали до суду клопотання, в якому просили відкласти розгляд справи. Проте суд, незважаючи на те, що в обвинуваченні підсудним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 санкція одного із інкримінованих злочинів передбачає довічне ув`язнення, провів судове засідання, у якому було допитано ряд свідків по справі, у відсутності захисників підсудних, чим порушив право підсудних на захист.

Крім цього, як видно із протоколу судового засідання ( т.10 а.с.185), в судовому засіданні 26 грудня 2013 року був відсутній захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_17 , а також колегією суддів звернуто увагу на відсутність захисників в судовому засіданні під час попереднього розгляду кримінальної справи ( т.8 а.с.60-62) .

Виходячи зі змісту п. 3 ч.2 ст. 370 КПК України 1960 року, вирок в усякому разі підлягає скасуванню, якщо порушено право обвинуваченого на захист.

Захисту такого права вимагає і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (п.3 „d ст. 6 ), яку ратифіковано Україною. Про обов`язковість застосування положень вказаної Конвенції та порушення її положень неодноразово зазначалось в рішеннях Європейського суду з прав людини за позовами проти держави Україна.

За викладених вище обставин, у зв`язку із істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального закону, вирок суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції зі стадії прийняття її до розгляду .

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції належить виконати всі вимоги закону, повно й всебічно дослідити обставини справи, перевірити доводи, які викладені у поданих апеляціях, в тому числі щодо вирішення цивільного позову, та постановити в справі законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів

ухвалила :
Апеляції засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , цивільного відповідача ДТГО «Південно-Західна Залізниця» на вирок Буського районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року задовольнити частково.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 30 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 скасувати а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду зі стадії прийняття її до розгляду.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4