Справа № 11- 733/ 07 Головуючий у 1-ій інстанції
ч.2 ст. 125 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16"
жовтня 2007 року колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

Головуючого Ржепецького
О.П.

суддів Тимошевського
В.П., Олещук Т.Л.

при
секретарі Ішутко
В.М.

за
участю прокурора Буц
Г.О.

потерпілого ОСОБА_2

виправданої ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
потерпілого ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09
серпня 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Советська Гавань Хабаровського краю, Росія,
громадянка України, мешканка АДРЕСА_1, не судима, виправдана за
ч. 2 ст.125
КК України за
недоведеністю обвинувачення.

ОСОБА_1
обвинувачувалася ОСОБА_2 у тому, що 05.02.2006 року у вечірній час, коли він
знаходився за місцем свого проживання на кухні в квартирі АДРЕСА_1, його донька
ОСОБА_2 на грунті неприязних відносин умисно нанесла йому декілька ударів
важким предметом по голові, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, які
призвели до короткочасного розладу здоров'я.

Вироком
суду підсудну ОСОБА_1 виправдано за недоведеністю цього обвинувачення.

В
апеляції ОСОБА_2 просить виправдувальний вирок скасувати, постановить новий
вирок, яким засудити ОСОБА_1 за ч.2 ст. 125 КК України. Вважає, що висновок
суду про недоведеність вини ОСОБА_1 не
відповідає фактичним обставинам
справи. Суд, на його
думку, не

мотивовано і не об'єктивно взяв до уваги показання ОСОБА_1, свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4., відкинувши його показання, та безпідставно виправдав
ОСОБА_1 Вказує на те, що вказані свідки - зацікавлені особи, їх показання не
правдиві, наполягає на тому, що тілесні ушкодження йому спричинила саме ОСОБА_1
при обставинах, на які він вказав в скарзі.

Заслухавши
доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_2 в підтримку апеляції, виправданої
ОСОБА_1, яка просила залишити вирок без зміни, а апеляцію без задоволення,
думку прокурора, який вважав, що вирок законний, для скасування якого немає
підстав, вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Виправдовуючи
підсудну ОСОБА_1 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив докази по справі, надав їм належну оцінку
та правильно дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні цього
злочину.

Як
вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 обвинувачував ОСОБА_1 в тому, що
остання 05.02.2006 року за місцем їх проживання в ході сварки нанесла йому
декілька ударів важким предметом по голові, спричинивши йому легкі тілесні
ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров'я.

Але в
судовому засіданні при дослідженні доказів це обвинувачення ОСОБА_1
підтвердження не знайшло.

Так,
підсудна ОСОБА_1, даючи показання суду, вину не визнавала, поясняла, що саме
ОСОБА_2, спровокувавши сварку з нею, почав її бити. На крик прийшов її син
ОСОБА_4., який намагався зупинити дії ОСОБА_2 Але останній став наносити удари
ОСОБА_4. В цей момент її донька ОСОБА_3, захищаючи їх від ОСОБА_2, ударила його
табуретом по голові.

Показання
ОСОБА_1 підтверджуються показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4., які дали аналогічні пояснення про обставини події.

Показання
підсудної та свідків узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, в
тому числі:

матеріалами
перевірки, яка проводилась Ленінським РВ міліції м. Миколаєва за даним фактом.
За результатами перевірки встановлено, що саме за таких обставин, на які
вказали ОСОБА_1 та її діти в суді, були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_2, про що зазначено
в мотивувальній частині постанови від 08.02.2006р. про відмову в порушенні
кримінальної справи за ст. 296 КК України ( а.с. 6);

актом
судово-медичного обстеження № 177 від 08.02.2006р. (а.с. 4). ОСОБА_2 під час
медичного обстеження не заперечував, що йому були спричинені тілесні ушкодження
в ході сварки 05.02.2006р. з донькою ОСОБА_5., онуком ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_3, табуретом по голові,
про що записано в акті з його слів. Згідно висновку експерта у ОСОБА_2 виявлені
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Дані
тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в строк
та при обставинах, на які вказував ОСОБА_2

актами
судово - медичних обстежень № 178, 167 від 08.02.2006р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4.
(а.с. 8, 9), які вказували, що 05.02.2006р. були побиті ОСОБА_2 Згідно
висновків експерта у ОСОБА_1 та ОСОБА_4. виявлені легкі тілесні ушкодження, які
утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо в строк та при обставинах,
на які вони вказували.

Надавши
оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд першої інстанції правильно
зробив висновок про недоведеність обвинувачення ОСОБА_2 ОСОБА_1 за ч.2 ст. 125
КК України, вказавши на те, що в своєї сукупності докази по справі вказують на
інші обставини, при яких ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, та на іншу особу,
яка спричинила їх.

За таких
обставин колегія суддів вважає доводи апелянта про невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи безпідставними, а виправдувальний вирок
відносно ОСОБА_1 законним та обґрунтованим. А тому підстав для скасування
вироку не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а виправдувальний вирок
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2007 року відносно
ОСОБА_1 - без зміни.