Справа № 716/1887/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2015 року Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

з участю сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР під №0000006 від 23.11.2012 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
08 листопада 2012 року біля 16:00 години обвинувачений ОСОБА_4 знаходячись на території ТОВ «Мрія Буковини» в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області, переслідуючи прямий умисел направлений на таємне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з використанням трактора, таємно викрав три елементи вакуумного пресу «СМК-28» або «СМ-443-А», які без інших деталей є непридатними, загальною вагою 3000 кг вартістю 4800
гривень, належний ПП «Добринівський цегельний завод». Своїми діями спричинив потерпілому
матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України визнав повністю, розкаявся у вчиненному. Заявив клопотання та надав письмову заяву про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Захисник в судовому засіданні також підтримав заявлене своїм підзахисним клопотання та просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор не заперечував щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії середньої тяжкості. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно вимог ст.66 КК України та обставин, що обтяжують покарання, згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 приймає до уваги, що останній повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий та є особою похилого віку, пенсіонером.
З урахуванням всього вищевикладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті, враховуючи вимоги ст.53 ч.2 КК України. Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до п. «ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року, звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, передбачений ч.1 ст.185 КК України до набрання чинності Законом України „Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, є особою, що досяг пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією форми №1 (а.с. 111).
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року із змінами внесеними згідно закону, установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Обставин, які б перешкоджали застосуванню амністії, відповідно до ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання на підставі ст.1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1 п. «ґ», 8, 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», п.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
На підставі ст.1 п. «ґ» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1