Справа № 146/745/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 17.06.2005 року Ленінським районим судом м. Вінниці, за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 12.03.2012 року Томашпільским районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі; 18.07.2013 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 342 КК України до 1700 грн штрафу, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_5 , будучи засуджений 17.06.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 186, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробувальним протягом іспитового строку на два роки, постановою Томашпільського районного суду від 16.10.2006 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано й засудженого направлено для відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин за наступних обставин.
12.11.2013 року близько 00.00 години ночі ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля приміщення «Ощадбанку», що розташований по вул. Леніна в смт. Томашпіль Вінницької області, зустрівши жителя с. Новокрасне Розділянського району Одеської області ОСОБА_6 , умисно, із корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, наніс останньому один удар рукою в область обличчя, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця у правій виличній ділянці, які згідно висновку судово - медичної експертизи №186 від 13.11.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито викрав у нього гроші в сумі 150 гривень та з місця вчинення злочину втік, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, суду пояснив, що ударів не наносив, грошей у ОСОБА_6 не забирав. Вказав, що того вечора від 21:00 год. знаходився в кафе, що розташоване під рестораном по вул. Леніна в смт. Томашпіль. В кафе вживав спиртні напої та перебував там до його закриття. Після того як кафе закрилося ОСОБА_7 підвіз його додому своїм автомобілем. Вказав, що згодом переслав ОСОБА_6 на картковий рахунок грошові кошти у сумі 250-300 грн. аби у нього не було проблем із міліцією, оскільки він раніше судимий.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 12.11.2013 року біля 22:00 год. перебував в центрі смт. Томашполя та очікував на автобус аби доїхати в смт. Вапнярка. Не дочекавшись автобуса, вирішив піти в сторону пожежної частини, згодом знову повернувся в центр, так як подумав що все-таки чимось доїде. Однак, знову нічого не дочекавшись вирішив піти в с. Пеньківку щоб переночувати. Проходячи біля «Ощадбанку» вирішив зняти трохи грошей в банкоматі. Після того як зняв гроші в сумі біля 150 грн. та відійшов від банкомату в сторону тротуару, відчув як ззаду хтось похлопав його по плечу та запитав звідки він та куди йде? На що він відповів що йде в с. Пеньківку. Тоді незнайомець сказав що ти напевно вже прийшов та наніс йому удар в обличчя, від якого він впав на землю. Лежачи на землі він витягнув з кишені гроші та простягнув їх нападаючому, прохаючи при цьому щоб той його не бив. Коли той відійшов він підвівся з землі та побіг в сторону пожежної частини. Через деякий час ОСОБА_5 перерахував йому на картковий рахунок грошові кошти у сумі 250 грн. аби у нього не було претензій до обвинуваченого.
20.11.2014 року потерпілий ОСОБА_6 написав до суду заяву у якій просив вподальшому справу слухати без його участі.Притензій до ОСОБА_5 немає.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що працює таксистом. Того вечора його викликали в с. Липівку двоє дівчат, імен яких не пам`ятає, аби він завіз їх в смт. Томашпіль. Даних дівчат він привіз в кафе що розташоване під рестораном. В кафе вони перебували утрьох, оскільки дівчата попросили його аби він їх зачекав, щоб з ним поїхати додому. Коли вони виходили на вулицю курити, то до нього підійшов хлопець на ім`я ОСОБА_8 та повідомив, що якийсь чоловік бив по його машині та шукав його. Згодом, коли вони вдруге вийшли курити, ОСОБА_8 вказав на потерпілого, який в цей час проходив по протилежній стороні дороги зі сторони центра в напрямку пожежної частини. Тоді він перейшов на іншу сторону дороги, присвітив на потерпілого ліхтариком та запитав чому він бив по його автомобілю та шукав його. Але, оскільки, останній був у дуже п`яному стані і не розумів про що його запитують він розвернувся та пішов до автомобіля. Коли він йшов назад то бачив як в сторону потерпілого пішов ОСОБА_5 , який згодом підійшов та попросив підвезти його додому, на що він погодився та підвіз його до вулиці де той проживає.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з ОСОБА_10 святкували день народження дитини у неї вдома в с. Липівка. Ввечері вони вирішили поїхати в смт. Томашпіль аби продовжити святкування. Тоді вона зателефонувала до ОСОБА_7 , який працює таксистом та попросила його аби він завіз їх в смт. Томашпіль. Коли вони приїхали, то вже було пізно і всі магазини були закриті тому вони вирішили піти в кафе «Райдуга», а ОСОБА_7 попросили аби він їх зачекав так як хотіли з ним поїхати назад в с. Липівку. В кафе взяли пляшку вина та пішли в кабінку, а таксист взяв за свої кошти каву та присів біля них. Згодом до них підійшов ОСОБА_5 в руках у якого була пляшка пива, однак вона попросила його вийти, оскільки хотіла поспілкуватися зі своєю сестрою. Тоді ОСОБА_5 вийшов з кабінки та пішов. Через деякий час вони вийшли на вулицю курити. Перебуваючи на вулиці вони почули крики зі сторони «Ощадбанку» та вирішили піти подивитися що там відбувається. Перейшовши на іншу сторону дороги вона помітила ОСОБА_5 та потерпілого, який в цей час лежав на землі та просив щоб той його не бив. При цьому вона чула фразу від потерпілого «пусти не бий, я все віддам». Тоді вони розвернулися та пішли до автомобіля та попросили ОСОБА_7 аби він їх завіз додому. Неподалік автомобіля ОСОБА_7 знаходилась компанія молодих людей в яких вона запитала що відбувається, на що ОСОБА_11 їй відповів, «що це «Філя» когось там лупить». Коли вони сідали в машину до них підійшов ОСОБА_5 та попросив, щоб ОСОБА_7 підвіз і його. Їдучи дорогою ОСОБА_5 просив таксиста щоб той завіз його на заправку, аби він там скупився, однак, останній відмовився та висадив його біля якоїсь вулички, а їх завіз додому в с. Липівку.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що того вечора вона із своєю сестрою ОСОБА_9 та таксистом на ім`я ОСОБА_12 перебували в кафе «Райдуга». Коли вони знаходилися в одній з кабінок, до них підійшов обвинувачений та деякий час розмовляв з таксистом. Через деякий час вони вийшли на вулицю курити вона почула, що через дорогу біля «Ощадбанку» відбувається якась суперечка та вирішила подивитись. Перейшовши через дорогу та підійшовши на відстань біля двох метрів до хлопців, вона побачила як ОСОБА_5 наніс удар рукою в область обличчя потерпілому, від якого той впав на землю, а ОСОБА_5 в цей час промовив фразу «давай гроші». Тоді таксист взяв її за руку та перевів через дорогу назад до автомобіля. Коли вони збиралися уже їхати додому до них знову підійшов ОСОБА_5 та попросив таксиста аби той підвіз його додому, на що останній погодився. Їдучи в автомобілі ніяких розмов про гроші та обставини бійки не було, ОСОБА_5 лише попросив таксиста щоб він підвіз його на заправку, однак той відмовився та висадив обвинуваченого біля якоїсь вулички, після чого завіз їх в с. Липівку.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що того вечора близько 23:00 год. перебував в кафе «Райдуга». До нього підійшов знайомий та повідомив, що хтось стукав по його машині та запитував чи він ОСОБА_12 друг. Коли він вийшов на вулицю то бачив, що по іншій стороні дороги йшов якийсь хопець, обличчя якого він не бачив, оскільки було темно. Тоді ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перейшли через дорогу до даного хлопця та запитали чи це він стукав по автомобілю. Через деякий час вони повернулися, а він забрав працівницю кафе та повіз її додому.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що того вечора з братом перебував біля кафе «Райдуга» де придбали пляшку горілки. На барі їх обслуговувала ОСОБА_14 . Коли вони перебуваи на вулиці, то бачив там двох хопців, одним з яких був таксист ОСОБА_15 , та двох дівчат що були з ними. Що відбувалось далі не пам`ятає, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння. Після того як ОСОБА_14 закриа кафе вони сіли в автомобіль та поїхали по домівках.
Свідок ОСОБА_14 суду вказала, що в кафе «Райдуга» проходила практику. 12.11.2013 року бачила обвинуваченого в кафе, який на барі взяв пляшку пива та покинув заклад. Коли вона закривала кафе то бачила як ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 переходили дорогу.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що був понятим під час проведення слідчої дії впізнання особи, яка проходила в кабінеті слідчого. Для впізнання було представлено чотири особи. ОСОБА_5 стояв крайнім справа. Після того як до кабінету зайшов потерпілий то він одразу не міг визначити особу, яка на нього напала, але згодом вказав на ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він був запрошений у якості статиста для проведення слідчої дії впізнання. Загалом їх було чотири чи п`ять чоловік, серед них знаходився і ОСОБА_5 . Впізнавав ОСОБА_6 , який згодом вказав на обвинуваченого, як він пояснив, що впізнав його за тілобудовою та рисами обличчя.
Свідок ОСОБА_18 , пояснив, що також був статистом під час проведення слідчої дії впізнання особи. Вказав, що слідча дія проходила в кабінеті слідчого в Томашпілському РВ УМВС України. Серед статистів знаходився і ОСОБА_5 . Коли до кабінету зайшов ОСОБА_6 то деякий час їх роздивлявся, а згодом вказав на обвинуваченого.
Слідчий Томашпільського РВ УМВС України ОСОБА_19 суду пояснив, що він є заступником начальника слідчого відділу Томашпільського РВ УМВС та проводив слідчу дію впізнання особи. Слідча дія відбувалася в службовому кабінеті в Томашпільському РВ УМВС. Для проведення впізнання було запрошено троє статистів, ОСОБА_5 та двоє понятих. Впізнавав потерпілий ОСОБА_6 . Всі статисти та ОСОБА_5 були одягнені в чорні куртки. ОСОБА_5 стояв крайнім справа. Коли зайшов потерпілий то деякий час всіх роздивлявся, а потім вказав на обвинуваченого.
Слідча Томашпільського РВ УМВС України ОСОБА_20 щодо недолучення до матеріалів справаи відеозапису з камер спостереження «Ощадбанку», суду пояснила, що вони звертались із таким клопотанням до слідчого судді, про те їм було відмовлено.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема:
- протоколом прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13 листопада 2013 року, згідно якого слідчим Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_20 прийняла усну заяву від ОСОБА_6 про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення. (а.с.2).
висновком експерта №186 від 13.11.2013, згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_6 у останнього виявлено легкі тілесні ушкодження (а.с. 14).
протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.11.2013 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 , як такого, що скоїв грабіж відносно нього (а.с. 44-45).
протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2013 року, згідно якого на ділянці вул. Леніна, що розташована в смт. Томашпіль за участю потерпілого ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент (а.с. 46-48).
протокол проведення слідчого експерименту від 4 березня 2014 року, згідно якого у смт. Томашпіль по вул. Леніна за участю свідка ОСОБА_10 було проведено слідчий експеримент (а.с. 89-91).
- протоколом одночасного допиту осіб від 21.03.2014 року, згідно якого допитували ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 показання свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що його винність у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Даючи оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов об`єктивного висновку, що показання обвинуваченого про те, що він непричетний до даного злочину, є спробою уникнути відповідальності за злочин, який йому інкримінуються, оскільки досліджені у судовому засіданні належні та допустимі докази, які суд поклав у основу підтвердження встановлених обставин, свідчать про зворотнє.
У суда відсутні підстави сумніватись в достовірності показів ОСОБА_6 щодо вчинення відносно нього ОСОБА_5 злочину, та показів свідка ОСОБА_10 , яка безпосередньо бачила як обвинувачений вдарив та вимагав гроші у потерпілого, а також показів свідка ОСОБА_9 , яка також була присутня про вказаній події і чула як потерпілий лежачи на землі казав обвинуваченому «пусти не бий, я все віддам».
Крім того, твердження обвинуваченого про те що він ОСОБА_6 не бив і гроші не забирав, спростовується тим, щоОСОБА_5 після вчиненя злочину в рахунок відшкодування завданої шкоди перерахував потерпілому гроші. Факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 підтверджується висновком експерта №186 від 13.11.2013 р.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення злону в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, посередньо характеризується, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, вину не визнав, не розкаявся, томусуд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, слід призначення покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті за якою кваліфіковано його діяння.
Оскільки відносно ОСОБА_5 за вчинений злочин обирається міра покарання у виді позбавлення волі та з метою не ухилення від даного покарання, суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід передбачений ст.181 КПК України у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.
Цивільний позов потерпілий ОСОБА_6 в кримінальному провадженні не пред`являв, тому суд роз`яснює потерпілому, що він, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені, відповідно до вимогч.7 ст.128 КПК України, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати за залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винниму вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
До вступу вироку у законну силу обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю за місцем його реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Роз`яснитиОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
3) заборонитиОСОБА_5 залишати житло цілодобово, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1