УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/1304/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.263 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №285/1304/13-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Вважає вирок щодо нього незаконним, а висновки суду невідповідними фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, посилається на неконкретність пред`явленого йому обвинувачення. Наголошує, що судом не надано належної оцінки суперечливим висновкам судово-психіатричної від 05.11.2013 р., у тому числі і те, що розлади його психічного стану документально підтверджені з 2009 року.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурор Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду залишити без змін. При цьому, вважає, що апеляційні доводи обвинуваченого є безпідставними та такими, що спростовуються зібраними матеріалами кримінального провадження. Крім того, звертає увагу на те, що ході розгляду справи судом першої інстанції, згідно з вимогами ч.3 ст.349 КПК України, було ухвалено рішення про недоцільність дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які обвинуваченим та його захисником не оспорювались, а тому і обставини, на які вказує останній у своїй апеляційній скарзі, не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку в зв`язку з позбавлення його права на таке оскарження.
Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_6 391 грн. 20 коп. судових витрат за проведену судово-балістичну експертизу.
Речові докази - десять патронів калібру 9 мм. вирішено знищити.
Відповідно до вироку суду, 19.02.2013 року ОСОБА_6 на смітнику, у дворі будинку по АДРЕСА_2 , виявив сімнадцять предметів, тринадцять з яких, є патронами калібру 9 мм, один - цільовим гвинтівочним патроном калібру 7,62 мм, два військові патрони калібру 5,45 мм., з яких один із трасуючою кулею, та один військовий патрон калібру 7,62 мм. Вказані патрони є боєприпасами, виготовленими заводським способом та придатні для проведення пострілів. Усвідомлюючи, що знайдені ним предмети є боєприпасами, ОСОБА_6 помістив їх в свою сумку, яка була при ньому та став умисно, без передбаченого законом дозволу, носити при собі. Цього ж дня, близько 13 години, ОСОБА_6 , слідуючи біля будинку по вул. Волі, 4 в м. Новоград-Волинський, був зупинений працівниками міліції, які при огляді його речей виявили в сумці, що знаходилась при ньому, вищевказані боєприпаси.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника про необхідність задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до звукозапису судового засідання від 12.11.2014 року обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду провадження пояснив, що на смітнику знайшов кульок із сухарями, який забрав із собою. Після цього, коли йшов по вулиці його зупинили працівники міліції. При огляді вказаного кулька із сухарями працівниками міліції були виявлені патрони. Про наявність цих патронів в кульку він дізнався при його огляді працівниками міліції. При цьому ж, обвинувачений заявив, що у вчиненому розкаюється.
Зазначеними показаннями обвинувачений ОСОБА_6 фактично заперечив наявність у нього умислу на вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тоді як для такої кваліфікації прямий умисел є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, тобто оспорив обставини, які органом обвинувачення були вмінені йому у вину.
Проте, суд першої інстанції безпідставно визнав такі показання обвинуваченого як повне визнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та незаконно прийняв рішення про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість в ході судового розгляду не перевірялися, будь-які докази з цього приводу не досліджувалися, висновки суду у вироку про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, є непідтвердженими.
За вказаних обставин, суд першої інстанції всупереч вимог ч.6 ст.22 КПК України не створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що згідно ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування вироку.
Оскільки, при скасуванні вироку, з врахуванням вимог ч.3 ст.404 КПК України остаточно вирішити дане кримінальне провадження за вище наведених обставин в апеляційному порядку є неможливим, а ч.1 ст.415 КПК України не передбачено таку підставу для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції як порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України, за відсутності інших положень процесуального закону, які б регулювали вказане питання кримінального провадження, апеляційний суд вважає за можливе застосувати вимоги ст.7, ч.6 ст.9, ч.6 ст.22 КПК України, та скасувавши вирок, призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 407,412, 415 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково. Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2014 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :