Справа
№ 1-60 Категорія
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
червня 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області

в
складі: головуючого - судді Невара О.В.

при
секретарі Леферович
І.М.

з
участю прокурора Лікунова
Ю.О.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши
при попередньому розгляді у відкритому судовому засіданні у смт. Маневичі справу про обвинувачення
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Ківерці Волинської області,
мешканки с Старосілля Маневицького району Волинської області, українки,
громадянки України, з повною
вищою освітою, одруженої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, підприємця,
раніше не судимої,

обвинуваченої
у вчиненні злочинів, передбачених ч.
1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
обвинувачується в тому, що вона, являючись приватним підприємцем, який здійснює свою діяльність на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1від
06.03.2003 року, здійснюючи стосовно
найманих працівників організаційно-розпорядчі обов'язки та займаючись
роздрібною торгівлею промисловими і продовольчими товарами в магазині с. Ситниця
Маневицького району, діючи
умисно, фактично прийнявши на роботу на
посаду продавця зазначеного магазину ОСОБА_1,
жительку с Ситниця
Маневицького району, у встановлений
законом строк трудові відносини з нею належним чином не оформила та
використовувала її найману працю в період з квітня 2006 року по травень 2007
року, виплату заробітної плати проводила
в „конвертах" і обов'язкових відрахувань із заробітної плати не
здійснювала, що є грубим порушенням ст. 43
Конституції України, ст. ст.
21, 24, 24-1 КЗпП України, ст.
ст. 1, 3,
21, 23, 24, 30
Закону України „Про оплату праці",
ст. ст. 7, 11, 14 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
ст. ст. 2, 4, 17, 19
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття", ст. ст.
2, 6-8, 10 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
ст. ст. 6-7 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності
та витратами, зумовленими народженням і
похованням" і яке потягнуло за собою істотні порушення її трудових та
конституційних прав на захист і опіку зі сторони держави, а саме: право на працю шляхом укладення
трудового договору, право на включення часу
роботи в трудовий стаж працівника, право
на щорічні відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної
плати, право на матеріальне забезпечення
в порядку соціального страхування в старості,
а також у випадку хвороби, повної
або часткової втрати працездатності,
право на звернення до суду для вирішення трудових спорів, тощо. Аналогічним чином з 31.03.2006 року по
5.01.2007 року не був укладений трудовий договір про трудові відносини з
жителькою с Ситниця
Маневицького району ОСОБА_2, яка у
вказаний період часу фактично працювала продавцем цього ж магазину.

Крім
того, ОСОБА_3 всупереч
вимогам ст. ст.
2, 10 Закону України „Про
відпустки", ст. 74 КЗпП України, якими передбачено надання щорічних відпусток
тривалістю 24 календарні

дні із
збереженням місця роботи і середнього заробітку, не надала упродовж роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_2
щорічні чергові відпустки та не виплатила їм за час невикористаної відпустки
грошової компенсації, чим грубо порушила
конституційне право вказаних осіб на відпочинок, передбачене
ст. 45 Конституції України.

Внаслідок
грубого порушення законодавства про працю підприємцем ОСОБА_3 в доход держави в
особі управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі не надійшли
кошти в сумі 2868 гривень 44 копійки,
тобто, через вказані дії
підприємця ОСОБА_3 держава не отримала коштів на зазначену суму.

Крім
того, ОСОБА_3, будучи приватним підприємцем, здійснюючи стосовно найманих працівників
організаційно-розпорядчі обов'язки і будучи суб'єктом малого підприємництва -
фізичною особою - платником єдиного податку,
фактично використовувала з квітня 2006 року по травень 2007 року найману
працю ОСОБА_1, і з квітня 2006 року по
січень 2007 року - найману працю ОСОБА_2,
без заключения з ними
трудових договорів, будучи згідно ст. 17
Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" відповідальною за
нарахування, утримання та сплату податку
до бюджету, в 2006-2007 роках склала і
подала до Маневицького відділення Ківерцівської міжрайонної державної податкової
інспекції звіти форми 1 ДФ за 1-4 квартали 2006 року та 1 квартал 2007
року, до яких внесла відомості, що не відповідають дійсності, зокрема про відсутність використання вказаних
найманих працівників за час їх роботи без укладення трудових договорів.

Суд вважає, що ОСОБА_3 вчинила
злочини передбачені ч. 1 ст. 172 КК,
ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки грубо порушила законодавство про
працю, а також вчинила службове підроблення, тобто внесла до офіційних документів завідомо
неправдиві відомості, а також видала
завідомо неправдиві документи.

Згідно
п. „б" ст. 1 Закону України „Про амністію" від 19
квітня 2007 року особи, не позбавлені
батьківських прав, які на день набрання
чинності цим Законом мають дітей, яким
не виповнилося 18 років, засуджені за
умисні злочини, за які законом
передбачено покарання, менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти
років, звільняються від покарання у виді
позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі.

Відповідно
до ст.
6 Закону України „Про амністію" звільняються від кримінальної
відповідальності в порядку та на умовах,
визначених цим Законом,
особи, які підпадають під
дію ст.
1 цього Закону, кримінальні
справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті судами або розглянуті, але вироки не набрали законної сили, про злочини,
вчинені до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинила злочини
невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України „Про амністію" від
19 квітня 2007 року, тобто до 9 червня
2007 року, має на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, що підтверджується
дослідженими судом свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2, виданими Старосільською сільською радою
Маневицького району, НОМЕР_3, виданим Красноперекопським міським відділом
РАЦСу АР Крим, довідкою про склад сім'ї
№ 714 від 14.05.2007 року, виданою
Старосільською сільською радою Маневицького району, свою вину в інкримінованих їй злочинах
визнала повністю, проти закриття
кримінальної справи згідно Закону України „Про амністію" не
заперечує, суд вважає, що кримінальна справа про обвинувачення
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 172 КК,
ч. 1 ст. 366 КК України, підлягає закриттю внаслідок акту
амністії, який усуває застосування
покарання за вчинене нею діяння.

Керуючись
п. 4 ст. 6 КПК, ст.
248 КПК України, ст. 1, 6 Закону України „Про амністію" від
19 квітня 2007 року, суд, -

ПОСТАНОВИ В:

Кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.
172 КК, ч. 1 ст.
366 КК України, провадженням
закрити внаслідок акту амністії, що
усуває застосування покарання за вчинене діяння.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_3
- підписку про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

Речові
докази - трудову книжку на ім'я ОСОБА_2
- передати ОСОБА_2, трудову
книжку, особову медичну книжку на ім'я
ОСОБА_1- передати ОСОБА_1

На постанову може бути подана апеляція до
апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом 7
діб з дня її винесення.