Провадження № 1-кп/161/5/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 20 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002037, що надійшло з прокуратури м.Луцька 29.08.2014 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоіванівки, Оріхівського району, Запорізької області, мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, з середньою освітою, незаміжньої, українки, гр.України, раніше судимої, зокрема:

1. 21.06.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнена 25.05.2012 року по відбуттю покарання;

2. 14.10.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 30 липня 2014 року, близько 13.00 год. знаходячись у спальній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_5 , яка в цей час перебувала в іншій кімнаті та не спостерігала за її діями, шляхом вільного доступу таємно викрала із серванту мобільний телефон марки Samsung моделі GT-E1200M, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №91 від 14.08.2014 року становить 195 грн., у якому була наявна сім-картка стільникового зв`язку МТС, вартістю 10 грн., на рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 40 грн., чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 245 грн..

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.2 КК України.

Під час судового провадження між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 , 20.03.2015 року укладена угода про примирення. Згідно з угодою сторони погоджуються, про відсутність на час складання угоди матеріальних і моральних претензій з боку потерпілої ОСОБА_5 та на об`єм визнання вини обвинуваченою. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винуватою, віднесений до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.4,5 ст. 474 КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.53 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 .

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи, що підтверджено документально слід стягнути з обвинуваченої.

Речові докази, згідно ч.9 ст.100 КПК України, залишити за належністю законному володільцеві.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 20.03.2015 року у кримінальному провадженні №0002037 укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі .

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_6 слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung моделі GT-E1200M (а.к.п.33,34) залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_5 ..

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 в доход держави судові витрати по справі за проведення судово-товаризнавчої експертизи в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

ГОЛОВУЮЧИЙ: