АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/2623/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/119/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_8 на вирок Теребовлянського районного суду від 02 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого: 27 травня 2014 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.15-ч.1ст.289, ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки, 10 листопада 2014 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі і відповідно до ч.4 ст.70 КК України вказаний вирок виконується самостійно від вироку Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року ,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у виді 3 років позбавлення волі та частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років і 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 10 листопада 2014 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 не застосовувалися.

Цивільний позов ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Теребовлянського району електромереж до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 210.78 грн. залишено без розгляду.

Долю речових доказів-вирішено.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 03 вересня 2014 року близько 00 год. 30 хв. з метою вчинення крадіжки чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, проходячи біля міського басейну в м.Теребовля по вул.Зазамче Тернопільської області, за допомогою пласкогубців таємно викрав із дерев`яної опори електропередач електричний провід марки А-35 довжиною 30 м, чим заподіяв шкоду ВАТ «Тернопільобленерго» в особі Теребовлянського району електромереж у розмірі 219. 78 грн. Після вчинення крадіжки електричного кабелю ОСОБА_9 залишив місце злочину та на вул. ім. Т.Шевченка в м. Теребовлі цієї ж ночі був затриманий працівниками міліції.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Тернопільської області не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд визнав доведеними і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України (вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.11.2014 року) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити остаточне покарання за цими злочинами у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27.05.2014 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_7 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, один з яких - під час іспитового строку.

Окрім цього, вироком Заліщицького районного суду Тернопільської ласті від 27.05.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15 - ч.1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Однак суд не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні другого кримінального правопорушення під час іспитового строку, практично одразу після його призначення. Отже, протиправна поведінка обвинуваченого носить стійкий, систематичний характер та підвищену суспільну безпечність, а тому, призначене вироком Заліщицького районного суду від 27.05.2014 року покарання 5 років позбавлення волі не буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищенаведене, вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача-суддю апеляційного суду, апелянта-прокурора, що бере участь в суді апеляційної інстанції, який підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає апеляцію прокурора безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені прокурором в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор оскаржує вирок суду першої інстанції в частині неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 засуджений 02 лютого 2015 року за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі і на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до 5 років 1 місяця позбавлення волі, оскільки й у нього є не відбутими два вироки постановлені:

- 27 травня 2014 року Заліщицьким районним судом за ч.2 ст.15 ч.1 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 10 листопада 2014 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст.70 КК України вказаний вирок виконується самостійно від вироку Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року.

Із таким застосуванням судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з положеннями ч.4 ст.70 КК України правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

ОСОБА_7 вчинив вказаний злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України 03.09.2014 року, тобто до постановлення Теребовлянським районним судом вироку від 10 листопада 2014 року за ч.3 ст.185 КК України, яким призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Враховуючи наведене, керуючись вищезгаданими нормами КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 за вчинення ним 03.09.2014 року злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд повинен був застосувати вимоги ч.ч. 1,4 ст.70 КК України, однак судом 02 лютого 2015 року при призначенні покарання ОСОБА_7 ця норма закону застосована не була.

Окрім цього, у відповідності до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_7 буд засуджений 27.05.2014 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст.289, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, під час призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків необхідно керуватись ч. 1 ст. 71 КК України.

Крім цього, ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочині.
Відповідно до вимог ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, щире каяття, визнання вини, сприяння органам слідства та суду в розкритті кримінального правопорушення.

Однак, поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_7 раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, один з яких - під час іспитового строку.

Отже, протиправна поведінка обвинуваченого носить стійкий характер та підвищу суспільну небезпечність, а тому призначене вироком Теребовлянського районного від 02 лютого 2015 року остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі колегія суддів вважає недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає до скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого та ухваленню нового вироку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області задовольнити частково.

Вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України (вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2014 року) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання за цими злочинами у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком , частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2