АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: 11кп/791/368/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: за участю прокурора: ОСОБА_5 ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року відносно:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радгоспне Скадовського району Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Фастівського міського суду Київської області від 09.03.2004 року за ст. 185 ч 2, ст. 186 ч 2 КК України , вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 18.07.2005 року за ст. 121 ч 2 КК України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладенням передбачених п.п. 3,4 ст. 76 КК України обов`язків.

Запобіжний захід не обирався.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 14.07.2013 року за місцем свого тимчасового проживання у будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , таємно умисно із корисливого мотиву повторно викрав із гаманця ОСОБА_8 та обернув на свою користь 500 грн. та 10000 російських карбованців, що згідно курсу валют станом на 14.07.2013 року еквівалентно 2490 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 2990 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна( крадіжка) , вчинена повторно.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 років 3 місяців років позбавлення волі .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд при призначенні покарання не застосував положення ст. 69-1 КК України, відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, його розмір не повинен перевищувати 3 років 3 місяців позбавлення волі. Також зазначає, що суд належним чином не врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив злочин середньої тяжкості , а тому безпідставно звільнив його від відбування призначеного покарання.

Інші учасники кримінального провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вбачається, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, те, що він раніше судимий, судимість не погашена, посередню характеристику за місцем проживання, і вказав на необхідність призначення покарання в межах санкції статті, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Проте на думку колегії суддів свій висновок щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням суд взагалі не вмотивував.

Так, хоча суд і зазначив із чого він виходив призначаючи обвинуваченому покарання, проте фактично не врахував, що обвинувачений раніше двічі був судимий за тяжкі, в тому числі і корисливі злочини, його визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості, яке він вчинив через невеликий проміжок часу після умовно- дострокового звільнення від відбування призначеного за попереднім вироком покарання, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання стати на шлях виправлення. Не в повній мірі враховані і дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, суспільнокорисною діяльністю не займається , неповнолітніх дітей не має, а тому, на думку судової колегії, у суду були відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 через неможливість досягнення мети покарання без реального його відбування обвинуваченим.

Також колегія суддів вважає, що при визначенні ОСОБА_7 міри покарання суд допустив неправильне застосування кримінального закону.

Згідно з вимогами ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, щиро розкаявся, а з матеріалів провадження вбачається, що він повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, що підтверджено розпискою останнього про відсутність претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого ( а.п. 22) .

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Зазначене свідчить про те, що суд за наявності пом`якшуючих обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України та відсутності обтяжуючих обставин, при визначенні розміру покарання ОСОБА_7 не врахував положення ст. 69-1 КК України, оскільки призначив йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, що перевищує дві третини максимального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, який складає п`ять років позбавлення волі.

За таких обставин призначений обвинуваченому строк покарання підлягає зниженню до меж, встановлених ст. 69-1 КК України, а саме до 3 років 3 місяців позбавленя волі з відбуванням покарання в умовах ізоляції від суспільства. .

Таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50 КК України та буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене , апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню , а у даному кримінальному провадженні має бути ухвалений новий вирок в частині призначеного покарання .

Керуючись ст. ст. 404, 407,409, 413 , 420 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити .

Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 лютого 2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням скасувати , ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку суду.

В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судді: