Справа № 534/141/15-к
№ 1-кп/534/60/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів Комсомольського міського суду Полтавської області
в складі: головуючого судді суддів:ОСОБА_1 Окунь ОСОБА_2 Куц ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 Руденко ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Комсомольську кримінальну справу (кримінальне провадження №0001049) за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого слюсарем на ВАТ «Полтавський ГЗК», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и л а :
15 грудня 2014 року близько 01 год. 00 хв. потерпілий ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_10 знаходилися у квартирі останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. На ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виникла сварка, яка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 не менше 16 ударів руками та ногами по обличчю та верхнім кінцівкам. Під час бійки у ОСОБА_10 виник умисел на позбавлення життя потерпілого, для чого він схопив кухонний ніж та заподіяв ОСОБА_12 поверхові різані рани в області носа, правої щоки, після чого умисно з силою наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар в область шиї, завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді повного пересічення зовнішньої сонної артерії, часткового пересіченням яремної вени, ушкодженням м`яких тканин шиї, трахеї та крововиливами у м`які тканини шиї, середостіння шийного і грудного відділу хребта, з масивною зовнішньою кровотечею.

Смерть потерпілого ОСОБА_12 настала на місці події в результаті отримання проникаючого ножового поранення шиї з ушкодженням декількох судин, у тому числі сонної артерії, що ускладнилось гострою масивною зовнішньою крововтратою, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе визнав частково та пояснив, що потерпілий ОСОБА_12 є рідним братом його дружини ОСОБА_13

14 грудня 2014 року близько 18 години потерпілий ОСОБА_12 разом із своєю дружиною ОСОБА_14 прийшли до квартири обвинуваченого, де вживали алкогольні напої. Близько 22 години з приводу давніх образ між ним та ОСОБА_12 виникла сварка, яка переросла у бійку, під час якої вони боролися. Їх розняли жінки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Через деякий час ОСОБА_12 став поводитися агресивно і між ними знову виникла бійка, під час якої вони нанесли один одному по декілька ударів. І на цей раз їх розборонили. Заспокоївшись ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перемістилися до кухні, де вирішили випити ще пива для примирення, і знову між ними відновилася сварка, під час якої ОСОБА_12 вдарив обвинуваченого кулаком в обличчя, від чого останній впав обличчям до полу, а потерпілий продовжив наносити йому удари руками і ногами. Коли ОСОБА_10 вдалося підвестись, він побачив в руці ОСОБА_14 кухонний ніж. Обвинувачений вибив цей ніж та підняв його з підлоги. ОСОБА_10 намагався захистися від нападу ОСОБА_12 і наніс йому декілька ударів руками, останній теж відповідав ударами кулаків. Крім того, розмахуючи ножем перед обличчям потерпілого, ОСОБА_10 відступав назад до коридору та перечепившись впав навзнак, а ОСОБА_12 на нього. Під час падіння потерпілий шиєю наштрикнувся на кухонний ніж, який ОСОБА_10 тримав у правій руці. Після цього ОСОБА_12 підвівся, перемістився до кімнати, де і помер. Обвинувачений стверджував, що ініціатором бійок був потерпілий.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини в умисному вбивстві потерпілого, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 (дружина обвинуваченого та сестра загиблого) підтвердила в судовому засіданні, що 14 грудня 2014 року на її запрошення ОСОБА_12 разом із дружиною та дітьми знаходилися у них в її квартирі. Вони вживали алкогольні напої і між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виникла сварка. Згодом сім`я ОСОБА_15 залишила квартиру, а через деякий час потерпілий повернувся і у нього з обвинуваченим знову виникла сварка, в яку втрутилася ОСОБА_13 та заспокоїла їх. Поспілкувавшись з братом, ОСОБА_13 пішла до спальної кімнати і через незначний час знову почула як брат та чоловік голосно сварилися. Вибігши з кімнати, ОСОБА_13 побачила, що вони б`ють один одного кулаками. Потім вона не помітила, що відбулося, але побачила у брата кров. Останній пройшовши декілька кроків, впав в кімнаті та помер.

Залучена до провадження в ході судового розгляду в якості потерпілої, ОСОБА_14 підтвердила, що у вечорі 14 грудня 2014 року вона разом із чоловіком прийшла до подружжя ОСОБА_16 , де вони вживали пиво та горілку. Близько 21 години між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з ініціативи останнього, розпочалася сварка, жінки їх заспокоювали. ОСОБА_14 прохала чоловіка не чіпляти обвинуваченого та поїхати додому. Подружжя ОСОБА_15 разом і дітьми вийшли з квартири обвинуваченого, але коли приїхало таксі, ОСОБА_12 повернувся, сказавши, що бажає продовжити співбесіду із ОСОБА_10 та з`ясувати з ним стосунки. Через деякий час ОСОБА_14 дізналася, що її чоловік загинув.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що очевидцем згаданих подій він не був. Завдану йому шкоду у вигляді витрат на поховання сина відшкодовано у повному обсязі.

Свідки ОСОБА_17 (брат обвинуваченого) та ОСОБА_18 показали, що прибувши на прохання обвинуваченого до його квартири, вони побачили в кімнаті труп ОСОБА_12 . Обвинувачений повідомив, що він вже викликав працівників міліції.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.12.2014 року в квартирі АДРЕСА_3 було виявлено труп гр-на ОСОБА_12 з ознаками насильницької смерті, плями речовини бурого кольору схожі на кров, кухонний ніж та одяг ОСОБА_10 з нашаруванням подібної речовини (а.с.43).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №778 від 22.01.2015 року (а.с.150) на трупі ОСОБА_12 виявлено наступні тілесні ушкодження:

проникаюча колото-різана рана правої бічної поверхні шиї з двома додатковими надрізами у заднього кінця, по ходу ранового каналу глибиною 11 см з повним пересіченням зовнішньої сонної артерії, частковим пересіченням яремної вени, ушкодженням м`яких тканин шиї, трахеї та крововиливами в оточуючі м`які тканини шиї і середостіння шийного і грудного відділів хребта, з масивною зовнішньою кровотечею і кровотечею в просвіт трахеї, бронхів, гортані, глотки, зовнішніх дихальних шляхів та порожнину рота з наступним заковтуванням крові в порожнину шлунка, синець правої бічної поверхні шиї по нижньому краю вказаної рани; різана лоскутоподібна рана кінчика носа; дві поверхневі різані рани правої щоки в ділянці кута нижньої щелепи; забійна рана правої щоки; гематома лівого плеча; множинні синці обличчя в правій лобній, лівій лобній ділянках, на верхній повіці правого ока, у зовнішнього кута лівого ока та на його нижній повіці, на слизовій оболонці нижньої губи та в ділянці підборіддя справа, множинні синці правої верхньої кінцівки в ділянці плечового суглобу, плеча, передпліччя, кисті та її пальців, синець лівого передпліччя з переходом на ліктьовий суглоб, синець в проекції лівої ключиці з крововиливом в оточуючі м`які тканини, крововиливи в м`які тканини правої лопатки.

ОСОБА_12 було спричинено не менше 20 ударів травмуючої дії, одне з яких колото-різане ушкодження шиї та три різані ушкодження обличчя.

Проникаюча колото-різана рана правої бічної поверхні шиї утворилося в результаті одноразової дії предмета з колюче-ріжучими властивостями, можливо клинка і леза ножа в напрямку зверху до низу, з права на ліво, лезо якого в момент нанесення удару було орієнтоване до задньої поверхні шиї, з послідуючою зміною положення клинка в рані на глибині його занурення лезом дещо догори і виймання клинка ножа з рани, з упором на лезо за рахунок чого й утворився додатковий надріз у заднього кінця рани і «Г» подібної форми ушкодження трахеї, та за ступенем тяжкості відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння і прямого наслідкового зв`язку зі смертю.

Різана лоскутоподібна рана кінчика носа та дві поверхові рани правої щоки утворилися в результаті ріжучої дії леза ножа, можливо при розмахуванні останнім на рівні обличчя.

Інші тілесні ушкодження утворилися від не однократної дії тупих твердих предметів, можливо ногами, руками, стиснутими в кулак.

Всі вище вказані тілесні ушкодження, виявлені на тілі трупа гр. ОСОБА_12 , носять характер прижиттєвих і могли утворитись в час, незадовго до смерті, а деякі з них, безпосередньо перед настанням смерті останнього.

Враховуючи характер колото-різаної рани шиї та ушкодження м`яких тканин, судин та трахеї по ходу ранового каналу, ОСОБА_12 , після спричинення йому даного ушкодження міг жити малий проміжок часу, який вираховується від декількох секунд до декількох хвилин, та міг здійснити декілька кроків, а от будь-які активні дії (кричати, чинити опір і т.д.) здійснювати не міг.

Смерть ОСОБА_12 настала в проміжок часу з 23 год. 30 хв. 14.12.2014 року по 01 год. 00 хв. 15.12.2014 року в результаті отримання проникаючого ножового поранення шиї з ушкодженням декількох судин по ходу ранового каналу, що ускладнилось гострою масивною зовнішньою крововтратою, яка і стала безпосередньою причиною смерті. Між заподіяним ОСОБА_12 колото-різаним пораненням шиї та його смертю є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Найбільш вірогідне взаєморозташування ОСОБА_12 та нападаючого в момент спричинення колото-різаного поранення шиї, було у вертикальному положенні обличчями та передніми поверхнями тіла оберненні один до одного, про що свідчить характер колото-різаної рани в ділянці шиї та сліди крові, залишені на одязі трупа.

Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили на наявність на тілі трупа гр. ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, характерних для боротьби чи самозахисту, не виявлено.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові, взятій від трупа гр. ОСОБА_12 , виявлено етиловий спирт концентрації 2,3 проміле, в сечі - 2,9 проміле, що відносно живої людини має ознаки алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1449 від 12.01.2015 року (а.с.160-161) у обвинуваченого ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна перенісся, верхньої губи, тулуба; крововиливу під слизову оболонку верхньої губи; синців тулуба, лівої верхньої кінцівки, які утворились від неодноразової дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею контактування, індивідуальні особливості яких в пошкодження не відобразились; тілесне ушкодження у вигляді садна тулуба, кільцеподібної форми, яке утворилось від одноразової дії тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею контактування, якими могли бути зуби людини, або інші предмети з подібними характеристиками; тілесні ушкодження у вигляді саден на задній поверхні обох ліктьових суглобів, могли утворитися як від ударної дії тупих предметів, так і внаслідок удару цими анатомічними ділянками об тверді предмети, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразились; шкіряної рани лівої верхньої кінцівки, яка утворилась від одноразової дії тупого предмета з ріжучими властивостями, якими могло бути лезо клинка ножа, або предмет з подібними характеристиками.

Зазначені і тілесні ушкодження утворились можливо у вказаний строк, про що свідчить їх характер, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. На момент судово-медичної експертизи об`єктивних ознак тілесних ушкоджень, які могли свідчити про самозахист не виявлено. Дані тілесні ушкодження не характерні для утворення як в результаті падіння з висоти власного зросту з одночасним контактом о тверду площину або виступаючі предмети, так і при нанесенні власноруч, про що свідчить локалізація та механізм утворення, виявлених тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу огляду від 16.12.2014 року обвинувачений ОСОБА_10 добровільно видав слідчому одяг, в якому він знаходився під час вчинення злочину (а.с.80).

Проведеними по справі судово-імунологічними експертизами встановлено, що кров ОСОБА_12 виявлено: на одязі потерпілого, вилученому в Кременчуцькому СМЕ (а.с.92); на куртках, светрі, штанах спортивних, фрагментах шпалер та змивах, вилучених в квартирі обвинуваченого (а.с.86-110).

Згідно висновків судово-медико-криміналістичних експертиз колото-різані ушкодження, виявлені на правій бічній поверхні шиї трупа ОСОБА_12 могли утворитися від дії ножа, вилученого в квартирі обвинуваченого ОСОБА_10 . Додатковий надріз утворився вірогідніше при зміні дії клинка в рані. На спортивних штанах ОСОБА_10 та майці і джинсах ОСОБА_12 виявлені краплі крові, які утворилися в результаті падіння крапель «мілких», рідкої крові, з предмета несучого її на собі. На футболці, в якій ОСОБА_10 був в момент вчинення злочину, крапель крові не виявлено (а.с.126,128).

При судово-медичному дослідженні піднігтьових пластин з рук та ніг обвинуваченого ОСОБА_10 виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_12 не виключається (а.с.120).

При проведенні судово-медичної експертизи ножа (а.с.111), вилученого на місці події, крові не виявлено, що пояснюється показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що після вчинення злочину він його помив.

Крім того, представником державного обвинувачення в якості доказу винуватості ОСОБА_10 приєднано до справи протокол проведення слідчого експерименту від 16.12.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_10 (а.с.67).

Однак, із змісту протоколу вбачається, що слідчий СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_19 обмежився лише складенням вступної та заключної частини протоколу. Описова частина цього протоколу містить лише відомості про те, що «Слідчий експеримент проводився при природному (штучному) освітлені, в приміщенні і на вулиці», проте послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, як цього вимагає п.2 ч.3 ст.194 КПК України, в протоколі не зазначені.

Відповідно до вимог ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.

Згідно ч.2 ст.104 КПК України у випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що при проведенні слідчого експерименту є обов`язковим складення протоколу, який має містити відомості, визначені п.2 ч.3 ст.104 КПК України. Процесуальний закон дозволяє не відображати описову частину лише в протоколі допиту та за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. Тому приєднаний до справи диск з відеозаписом слідчого експерименту не може замінити собою протокол процесуальної дії, а являється лише додатком до протоколу процесуальної дії, у розумінні ст.105 КПК України, і самостійного доказового значення не має.

В судовому засіданні представником державного обвинувачення замість описової частини протоколу оголошено документ за підписом слідчого під назвою «Текст до слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 від 16.12.2014 року» (а.с.70-74), з яким, в порушення вимог ч.4 ст.104 КПК України, не було ознайомлено учасників процесуальної дії.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що докази, отримані в результаті згаданої процесуальної дії є недопустимими і тому не враховуються судом при ухваленні вироку. З цих же підстав, не можуть бути враховані відомості, отримані при додатковій судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_12 №778/1 від 22.01.2014 року, проведеної за результатами згаданого слідчого експерименту (а.с.157).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувальний акт та приєднані до судового провадження матеріали не містять відомостей про те, що слідчому ОСОБА_19 доручалося здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні (ч.1 ст.214 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 наполягав на тому, що умислу на спричинення смерті ОСОБА_12 він не мав, він захищався від агресивних дій потерпілого і заподіяв йому летальне тілесне ушкодження з необережності.

Але колегія суддів вважає наведені твердження обвинуваченого неспроможними, розцінює їх як обраний спосіб захисту і тому не приймає до уваги з наступних підстав.

Так, наведені показання обвинуваченого ОСОБА_10 спростовуються об`єктивними даними, отриманими в ході судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_12 . Згідно висновку №778 та роз`яснень судово-медичного експерта ОСОБА_20 , проникаюча колото-різана рана шиї не могла утворитися в результаті падіння потерпілого на ніж, на що вказує глибина раньового каналу, для утворення якого необхідне прикладення достатньої сили в момент удару ножем для занурення його клинка на глибину 11-ти см, а також утворення синця ударної дії під нижнім краєм рани, що однозначно вказує на те, що мав місце саме цілеспрямований удар ножем, який утримувався зафіксованою кістю нападника. Характер раньового каналу, його направлення та послідуюча зміна положення клинка в рані на глибині його занурення теж вказує на неспроможність доводів обвинуваченого.

З висновків судово-імунологічних експертиз вбачається, що на футболці обвинуваченого, в якій він був одягнутий в момент заподіяння фатального поранення, слідів крові не виявлено, що вказує на те, що в цей момент ОСОБА_12 та ОСОБА_10 не могли знаходитися в горизонтальному положенні, як про це зазначає останній, бо проникаюче поранення шиї супроводжувалося масивною зовнішньою крововтратою і у будь-якому разі залишились би сліди крові на футболці обвинуваченого.

Суд вважає хибними доводи обвинуваченого про те, що відсутність крапель крові на його футболці обумовлена тим, що коли ОСОБА_12 лежав на обвинуваченому, він закрив рукою рану на шиї та на четвереньках переповз до кімнати. Так, згідно роз`яснень судово-медичного експерта в момент заподіяння потерпілому поранення шиї з пошкодженням сонної артерії мала місце масивна пульсуюча кровотеча (фонтан крові), що підтверджується протоколом огляду місця подій, відповідно до якого в коридорі на шпалерах виявлені численні бризки крові (а.с.56 фото №15). За таких обставин, відсутність крапель крові на футболці обвинуваченого може свідчити лише про те, що в момент спричинення потерпілому смертельного поранення він та обвинувачений знаходилися у вертикальному положенні. Про це також свідчать краплі крові, виявлені на спортивних штанах обвинуваченого та джинсах потерпілого, які згідно висновків судово-медико-криміналістичних експертиз утворилися в результаті падіння крапель «мілких», рідкої крові, з предмета несучого її на собі (а.с.126,128). Виявлені краплі крові на вказаних штанах та джинсах не могли б утворитися при переповзанні потерпілого на четвереньках через обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 зазначила, що бачила той момент, коли у ОСОБА_12 з шиї бризнула кров і в цей моменти він та ОСОБА_10 перебували на ногах.

Під час демонстрації в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_10 в присутності судово-медичного експерта підтвердив надані ним показання щодо механізму заподіяння потерпілому ножових поранень. Враховуючи розміри знаряддя вчинення злочину, а саме загальну довжину ножа 30,6 см., довжину його леза 17,2 см. (а.с.128), тісноту в коридорі на місці заподіяння летального поранення, та обстановку, в якій потерпілий та обвинувачений були максимально наближені один до одного, суд вважає слушним роз`яснення судово-медичного експерта про те, що за вказаних обвинуваченим обставин, спричинити потерпілому ножові поранення неможливо. Це вказує на те, що під час заподіяння ножових поранень обвинувачений знаходився на відстані, достатньої для розмахування 30-тисантиметровим ножем та для нанесення ним удару в область шиї.

Оцінюючи дослідженні та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні умисного злочину проти життя особи. Його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України, так як він вчинив умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 .

Колегія суддів вважає хибними твердження обвинуваченого про те, що він не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 і розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Згідно з роз`ясненням, яке міститься у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 27 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи з сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

При кваліфікації дій ОСОБА_10 колегія суддів дійшла висновку, що обставини справи та характер дій обвинуваченого свідчать про те, що ОСОБА_10 , який наніс потерпілому ОСОБА_12 декілька ножових поранень у тому числі у життєво важливий орган шию з ушкодженням сонної артерії, усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його наслідки та свідомо допускав заподіяння смерті потерпілого.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 наполягав на тому, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень та смерті потерпілого він не мав, останній першим «накинувся» на нього і він був вимушений захищатися.

Але колегія суддів вважає зазначені твердження неспроможними, до уваги їх не приймає і розцінює як обраний спосіб захисту, так як вони спростовуються наведеними вище доказами.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, виходячи з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини справи в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обстави, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не засуджувався, одружений, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює слюсарем на ВАТ «Полтавський ГЗК», має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до медичного висновку ОСОБА_10 практично здоровий, фізичний труд виконувати може, примусового лікування від алкоголізму і наркоманії не потребує (а.с.166-173).

Відповідно висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_10 є осудним та під дію ст.19 ч.2, ч.3 та ст.20 КК України не підпадає. В період вчинення інкримінованого йому протиправного діяння ОСОБА_10 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, не виявляв ознак недоумства чи іншого хворобливого стану психіки, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_10 не знаходився в емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації, а також не знаходився в стані вираженого емоційного збудження або емоційної напруги, що можуть розглядатись як психологічна підстава сильного душевного хвилювання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , колегія суддів враховує добровільне відшкодування завданої злочином майнової шкоди.

Виходячи із змісту п.1 ч.1 ст.66 КК України, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений ОСОБА_10 не заперечуючи факту заподіяння смерті потерпілого, своєї вини в умисному вбивстві, при обставинах встановлених судом, не визнав. В ході судового слідства надавав показання, в яких викладав вигадану версію захисту про необхідну оборону з його боку. Під час судового розгляду, намагаючись уникнути суворого покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, заявляв, що в смерті ОСОБА_12 винен сам потерпілий бо накинувся на нього.

З аналізу наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений ОСОБА_10 висловлює жаль не з приводу вчиненого злочину, а з приводу можливого покарання, своєї провини фактично не визнає, тому немає підстав для врахування такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.

Враховуючи, що під час розслідування згаданого злочину обвинувачений ОСОБА_10 органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих обставин справи не надавав, а навпаки вживав заходи для знищення слідів крові на знарядді вчинення злочину, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність врахування обвинуваченому в якості обставини, яка пом`якшує покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, є хибними.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, крім наведених вище обставин, суд також враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_12 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості, фактично був ініціатором сварок та бійок з обвинуваченим.

Наявність на тілі обвинуваченого чисельних тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи могли утворитися в результаті ударів руками та ногами, об`єктивно підтверджуються показання обвинуваченого в тій частині, що у вечорі 14 грудня 2014 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 неодноразово виникали обопільні бійки. Показання дружини ОСОБА_12 про повернення потерпілого до помешкання обвинуваченого з метою з`ясування з ним стосунки, та показання свідка ОСОБА_13 , свідчать про те, що, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_12 чіплявся до обвинуваченого, провокував його та ініціював з ним бійки.

З наведеного вбачається, що згадана віктимна поведінка потерпілого, з урахуванням неприязнених відносин з обвинуваченим, стала приводом і джерелом конфлікту, який закінчився трагічно.

Враховуючи викладене, часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його молодий вік та позитивні характеристики, в тому числі відсутність судимостей, те що він одружений і має на утримані неповнолітню дитину, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе в умовах ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України. Підстав для призначення покарання із застосуванням статті 69 КК України не вбачається.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 9418,67 грн. майнової та 500000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивують витратами на поховання і моральними стражданнями з приводу втрати сина (а.с.26). В ході судового розгляду завдану потерпілому майнову шкоду було відшкодовано у повному обсязі, тому потерпілий ОСОБА_8 на задоволенні позову в цій частині не наполягав. Приймаючи до уваги, що потерпілий ОСОБА_8 не відмовився від своїх вимог в частині стягнення відшкодування моральної шкоду, колегія суддів вирішує його на підставі наявних у справі доказів.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину та ступень його вини, характер завданих потерпілому мук і страждань від втрати його сина, обставинами його загибелі, істотністю змін в життєвих відносинах та укладі життя ОСОБА_8 , тяжкість негативних наслідків тощо, а також віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_12 . Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинуваченого, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, та реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди має становити 75000 грн.

Потерпілою ОСОБА_14 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 не заявлявся.

Питання про речові докази по справі вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-дактилоскопічної експертизи в розмірі 196,56 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст.ст.124,126 КПК України (а.с.134).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Визнати ОСОБА_22 винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченого залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з часу фактичного затримання, тобто з 15 грудня 2014 року (а.с.60).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_8 відшкодування завданої морально шкоди в розмірі 75000 грн. .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення судової експертизи розмірі 196,56 грн. (а.с.134).

Речові докази, які зберігаються в Комсомольському МВ УМВС України в Полтавській області, а саме: светр, куртку, спортивні штани, фрагменти шпалер, змиви РБК та ніж, вилучені в квартирі ОСОБА_10 15.12.2014 року, зрізи нігтьових пластин та одяг ОСОБА_12 , вилучені в Кременчуцькому СМЕ 16.12.2014 року, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_10 , вилучені 15.12.2014 року знищити.

Куртку ОСОБА_10 , вилучену під час затримання 15.12.2014 року, повернути його родичам.

Диск із записом слідчої експерименту залишити при справі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Головуючий підпис ОСОБА_1
Судді підпис ОСОБА_23
підпис ОСОБА_24 .

Згідно з оригіналом.

Головуючий суддя ОСОБА_1