Справа № 1-184/11
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 13.04.2012

13 квітня 2012 року Октябрський райсуд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Загорулько О.С., Дудка А.С.

за участю прокурора Кадигроба В.О.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3, будучи суддею Печенізького районного суду Харківської області і виконуючи обовязки представника судової влади, являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав хабар за наступних обставин.

3 березня 2008 року до Печенізького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на домоволодіння № 17 по вул. Петровського в смт. Печеніги Харківської області, на підставі якої суддя Іващенко Ю.П. відкрив провадження у цивільній справі № 2-84.

Під час розгляду справи, 18 квітня 2008 року ОСОБА_3 в розмові з представником позивача ОСОБА_5, в приміщенні суду, діючи умисно, з корисливих спонукань, в інтересах позивача ОСОБА_6, використовуючи надану йому судову владу, запропонував ОСОБА_5 передати йому хабар в розмірі 400 доларів США за прийняття рішення по цивільній справі № 2-84 на користь позивача.

23 квітня 2008 року суддя Іващенко Ю.П., реалізуючи умисел, спрямований на одержання хабара в розмірі 400 доларів США, отримав від ОСОБА_5 частину обумовленої суми хабара в розмірі 200 доларів США і домовився про передачу йому 7 травня 2008 року решти хабара 200 доларів США.

7 травня 2008 року суддя Іващенко Ю.П., в період часу між 13 год. 30 хв. і 14 год., в приміщенні Печенізького районного суду Харківської області, в смт. Печеніги, вул. Леніна, 48-а видав ОСОБА_5 копію рішення суду від 22 квітня 2008 року за своїм підписом, яким за ОСОБА_4 визнано право власності на домоволодіння № 17 по вул. Петровського в смт. Печеніги, після чого одержав від ОСОБА_5 200 доларів США решту обумовленої суми хабара за прийняття вказаного рішення.

Таким чином, суддя Іващенко Ю.П. одержав від ОСОБА_5 хабар 400 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає 2020 грн., за прийняття рішення по цивільній справі № 2-84 на користь позивача ОСОБА_4

Допитаний в ході розгляду справи в суді підсудний ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та відмовився давати показання в силу статті 63 Конституції України.

Крім повного визнання ним своєї вини у вчиненні злочину, його винуватість у цьому повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі та перевірених в ході її судового розгляду доказів.

Свідок ОСОБА_5, в суді, показала, що в кінці січня на початку лютого 2008 року до неї звернувся її знайомий ОСОБА_4 з проханням оформити домоволодіння, яке дісталося йому від його матері ОСОБА_7 У зв'язку з тим, що вона раніше працювала в агентстві нерухомості, то погодилася на вказану пропозицію, зібрала необхідні документи та за дорученням поручителя представляти його інтереси в суді підготувала позовну заяву, яку подала до Печенізького районного суду в Харківській області. В ході першої розмови з нею як з представником ОСОБА_4 суддя Іващенко Ю.П. запропонував передати йому 400 доларів США за винесенння рішення про визнання права власності на домоволодіння та задоволення позовних вимог, попередивши, що в разі незгоди з цим в позові може бути відмовлено. Після розмови з суддею вона порадилася з ОСОБА_4 і розповіла йому про вимогу судді передати йому 400 доларів США. Останній обурився, сказав, що таких грошей у нього немає та не погодився на запропоновані умови. Після цього 23 квітня 2008 року вона звернулася в УБОЗ УМВС України в Харківській області із заявою про вимагання суддею Печенізького районного суду Іващенком Ю.П. хабара в сумі 400 доларів США. В цей же день для перевірки заяви нею були надані частина грошових коштів в сумі 200 доларів США, які вона передала судді Іващенку Ю.П. після судового засідання в коридорі в суду. ОСОБА_3 прийняв від неї як хабар 200 доларів США, поклав їх в кишеню своїх джинсів, та запитав за решту хабара в сумі 200 доларів США, які вона пообіцяла принести після винесення рішення. Тоді він запропонував їй приїхати після святкових днів 6 або 7 травня 2008 року і забрати рішення про визнання права власності за ОСОБА_4

7 травня 2008 року нею для перевірки заяви були надані грошові кошти в сумі 200 доларів США, які в її присутності та в присутності двох понятих були оглянуті, номери купюр були переписані, після чого гроші були вручені їй. Приблизно о 13 год. 30 хв. вона приїхала в смт. Печеніги, попередньо зв'язавшись по телефону з суддею Іващенком Ю.П., який в телефонній розмові повідомив їй про те, що рішення суду про визнання права власності на домоволодіння за ОСОБА_4 готове і вона може приїхати та забрати його. В назначений час вона приїхала в суд, де ОСОБА_3 передав їй рішення суду про визнання права власності на домоволодіння за ОСОБА_4, після чого запросив її до канцелярії суду, де вона написала заяву на отримання рішення суду і розписалася в журналі про його отримання. Після того як отримала рішення суду вона разом з ОСОБА_3 вийшла в коридор, де передала йому іншу частину хабара в сумі 200 доларів США, які той взяв та поклав їх до кишені куртки, після чого був затриманий працівниками міліції.

Свої показання свідок підтвердила в ході зводин віч-на-віч з ОСОБА_3 та в ході відтворення обстановки і обставин події з її участю, протоколи про що були досліджені в суді (том 3 а. с. 58-60, 142-143).

Із показань свідка ОСОБА_8, які він дав в суді, слідує, що 23 квітня 2008 року до нього на той час оперуповноваженого з ОВС УБОЗ ГУ МВС У Харківській області звернулась з заявою про вимагання підсудним хабара за позитивне вирішення спору на користь її поручителя громадянка ОСОБА_5, надавши при цьому мікроаудиокасету з зафіксованим на ній змістом розмови. Він прийняв від неї заяву, належним чином зареєстрував її, відібрав від неї пояснення та разом з іншими оперативними працівниками підрозділу прослухав запис розмови з складанням її стенограми. Після порушення кримінальної справи щодо підсудного слідчим і одержанням дозволу суду на проведення обшуку в приміщенні Печенізького районного суду він брав участь в затриманні ОСОБА_3 після одержання ним хабара від ОСОБА_5 При цьому, коли він разом з іншими співробітниками УБОЗ зайшов в приміщення суду, то побачив підсудного, який стояв і розмовляв з ОСОБА_5 Остання, побачивши їх, почала виходити з суду, а ОСОБА_3 дістав з кишені 200 доларів США і викинув їх на підлогу, після чого був затриманий, а вказані гроші вилучені слідчим.

Аналогічні по суті показання в суді дав свідок ОСОБА_9, на той час оперуповноважений з ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області, який разом з ОСОБА_8 приймав заяву від ОСОБА_5 про вимагання хабара підсудним та проводив її перевірку і затримання останнього після одержання хабара.

Свідок ОСОБА_10, в суді, показала, що вона на той час працювала секретарем судового засідання Печенізького районного суду Харківської області і в такій якості брала участь у розгляді цивільної справи суддею Іващенком Ю.П. за позовом ОСОБА_4, представником за дорученням якого в справі виступала ОСОБА_5 Вона підтвердила, що 22 квітня 2008 року на останньому засіданні суду були присутні сам позивач, його представник ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_11, який як і позивач підтвердив належність майна останньому та користування ним. На цьому засіданні було прийняте кінцеве рішення про задоволення позовних вимог, хоча датоване воно було 23 квітня 2008 року. Про обставини отримання хабара підсудним їй нічого невідомо.

Факт участі в суді в якості свідка при розгляді справи за позовом ОСОБА_4 підтвердив під час судового розгляду справи свідок ОСОБА_11, який показав, що приблизно за місяць до того він разом з ОСОБА_5 заїжджав до ОСОБА_4 додому і бачив як той проживає та веде господарство. Приблизно через місяць на прохання ОСОБА_5 він брав участь у цивільній справі, де представником за дорученням позивача виступала остання, як свідок та розповідав про ці обставини.

Свідок ОСОБА_12, в суді, показав, що в один із днів квітня 2008 року він працівниками міліції був запрошений понятим при зверненні громадянки ОСОБА_5 з заявою про вимагання у неї хабара підсудним. В його присутності були переписані номери грошових купюр та вручені останній для передачі хабара, а також було прослухано аудиозапис розмови на маленькій касеті, яку та надала, з підсудним, зміст якої свідчив про пропозицію ОСОБА_3 дати йому хабара за позитивне вирішення спору. Про це був складений протокол, який він підписав.

Аналогічні показання в суді дав свідок ОСОБА_13, який також був понятим разом з ОСОБА_12 при виконанні цієї слідчої дії.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15, які працівниками УБОЗ були залучені до участі в справі як поняті 7 травня 2008 року, в суді показали, що в їх присутності в той день в приміщенні УБОЗу громадянці ОСОБА_5 були вручені 200 доларів США купюрами по 100 доларів, які були нею надані, в їх присутності оглянуті з переписуванням серії і номерів, та оброблені люмінесцентним препаратом «Промінь -1». Після висихання препарату вони були освітлені ультрафіолетовою лампою та світились жовто-зеленим світлом. На чистий аркуш паперу був поміщений контрольний зразок препарату «Промінь-1». Про це був складений протокол, який вони підписали. Їм було повідомлено, що ОСОБА_5 повинна їх передати судді Печенізького суду Іващенку Ю.П., на його пропозицію, як хабара за вирішення цивільного спору на користь її довірителя. Після цього всі учасники слідчої дії виїхали в смт. Печеніги, де після прибуття, зайшли в приміщення Печенізького районного суду Харківської області. В коридорі суду вони побачили підсудного ОСОБА_3, який витягнув із лівої кишені куртки гроші, кинув їх на підлогу та намагався вийти з приміщення суду. Він був зупинений працівниками міліції. Слідчим йому було оголошено постанову про проведення обшуку в суді, автомобілі підсудного та особистого обшуку останнього. При проведенні особистого обшуку були освітлені руки та одяг ОСОБА_3 ультрафіолетовою лампою. Долоні його рук світились жовто-зеленим кольором. З них були зроблені змиви. Вилучені, кинуті підсудним на підлогу гроші в сумі 200 доларів США, а також його одяг світились таким же кольором, як і долоні його рук. Номера і серії вилучених купюр співпадали з тими, які були вручені свідку ОСОБА_5 в приміщенні УБОЗу для давання хабара підсудному. Гроші, шкіряна куртка та змиви з рук ОСОБА_3 були вилучені слідчим з місця скоєння злочину. Про це був складений протокол, який вони підписали. Вони також були присутні при проведенні обшуку в службових приміщеннях суду та в автомобілі підсудного, що було засвідчено в протоколі ними підписаному.

Вказані свідки підтвердили свої показання при відтворенні обстановки і обставин події злочину в ході досудового слідства, протоколи про що були досліджені в суді (том 3 а. с. 61-62, 63-64).

Згідно протоколів огляду і вручення грошових коштів від 23 квітня та 7 травня 2008 року (том 1 а. с. 28, 127) громадянці ОСОБА_5 були вручені гроші, в першому випадку, в сумі 200 доларів США купюрами по 100 доларів кожна, номера і серії яких: DF 50390651 В та НВ 66289032 В, а в останньому, в сумі 200 доларів США купюрами по 100 доларів, оброблені спеціальним люмінесцентним препаратом «Промінь-1», номера і серії яких АВ732974 М та АВ 21927306 І.

Відповідно до протоколу обшуку від 7 травня 2008 року (том 1 а. с. 48-56) під час особистого обшуку підсудного долоні і пальці його рук світились жовто-зеленим освітленням та з них були зроблені змиви. З підлоги були вилучені гроші в сумі 200 доларів США купюрами по 100 доларів, номера і серії яких АВ732974 М та АВ 21927306 І, тобто співпадають з тими, які були вручені громадянці ОСОБА_5 для давання хабара підсудному. При їх освітленні ультрафіолетовою лампою вони світились жовто-зеленим кольором.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин, виробів № 5464 від 31 липня 2008 року (том 2 а. с. 68-71) на лицьовій і зворотній сторонах грошових купюр номіналом 100 доларів, номера і серії яких АВ732974 М та АВ 21927306 І, на ватному тампоні з правої руки ОСОБА_3, на поверхні матеріалу шкіряної куртки останнього маються нашарування спецзасобу (люмінофору). Сліди спецзасобу (люмінофору), виявлені на поверхні ватного тампону зі змивами з правої руки ОСОБА_3 і сліди спецзасобу (люмінофору), які виявлені на поверхні його шкіряної куртки мають спільну родову належність з люмінофором, який виявлений на поверхні представлених купюр і люмінофору, наданого в якості зразка-помітки.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису № 5490 від 22 травня 2009 року (том 2 а. с. 87-100) на оптичному CD-R компакт диску «Esperanza», наданому громадянкою ОСОБА_5, міститься аудиозапис розмови між нею і ОСОБА_3, зміст якого відповідає її показанням про розмову, яка відбулась між нею і підсудним в Печенізькому суді 22 квітня 2008 року.

Із змісту аудиозапису на оптичному CD-R компакт диску «Esperanza» вбачається, що ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 передати йому хабара в сумі 400 доларів США за винесення рішення про визнання права власності на домоволодіння в смт. Печеніги за ОСОБА_4

Вина підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також:

- протоколами від 24 квітня та 8 травня 2008 року проведення оперативно-розшукових заходів відносно судді Печенізького районного суду Іващенка Ю.П. в рамках ОРС «Вершитель» № 1008007, в ході яких 23 квітня та 8 травня 2008 року проводились оперативно-технічні заходи, зафіксовані на відеокасети ВИДЭО-8 Sony МР-90 № 043 та ВИДЭО-8 Sony МР-90 № 046 (том 3 а. с. 97, 101-102);

- висновком судової криміналістичної експертизи матеріалів і засобів відео-звукозапису № 254/412 від 8 лютого 2010 року (том 2 а. с. 126-153), з якого слідує, що на відеокасетах ВИДЭО-8 Sony МР-90 № 043 та ВИДЭО-8 Sony МР-90 № 046 містяться відеозапис розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 23 квітня та 7 травня 2008 року про давання хабара і його передачу в ці ж дні частками по 200 доларів США за кожним разом;

- копією цивільної справи № 2-84/2008, в якому міститься рішення від 22 квітня 2008 року про визнання права власності по закону на домоволодіння № 17 по вулиці Петровського в смт. Печеніги за ОСОБА_4 (том 1 а. с. 58-99);

- постановою Верховної Ради України від 6 березня 2003 року № 629-6 про обрання ОСОБА_3 суддею безстроково (том 3 а. с. 182-187);

- речовими доказами по справі (том 3 а. с. 166-167);

- іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку, що вони зібрані у визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України порядку, а тому є допустимими, які такими й приймаються судом, та в повному обсязі доводять вину підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Даючи оцінку показанням свідка ОСОБА_5, суд виходить з того, що вони в повній мірі узгоджуються з іншими, наведеними вище доказами по справі і їм відповідають, а тому суд приймає їх до уваги як правдиві та покладає в основу обвинувачення підсудного.

Таким же суд приймає до уваги і визнання підсудним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки воно в повній мірі підтверджується іншими доказами по справі і їм не суперечить. Визнання своєї вини підсудним суд розцінює як його щире каяття в цьому та усвідомлення протиправності вчиненого.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі предявленого обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, в будь-якому вигляді хабара за виконання чи невиконання в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто за ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції до 11 червня 2009 року).

Обставинами, які помякшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, суд не знаходить.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд враховує, що вчинений підсудним злочин являється тяжким.

Суд також враховує конкретні обставини справи, те, що підсудний вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у його вчиненні та щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, стан його здоровя, здоровя членів його сімї та сімейний стан, наявність обставин, що помякшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи час, що пройшов з моменту вчинення ним злочину, те, що відповідно до Постанови Верховної Ради України підсудний звільнений у відставку і не працює в посаді, яку він обіймав на момент вчинення злочину, суд вважає за можливе звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України.

З цих же підстав суд не вважає за необхідне позбавляти підсудного відповідно до статті 54 КК України кваліфікаційного класу судді, який він мав на час, коли обіймав посаду судді.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати за проведення судових експертиз по справі (том 2 а. с. 68, 78, 87, 126, 158) віднести на рахунок держави, оскільки вони проведені за рахунок бюджетного фінансування.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 81 КПК України.

Керуючись статтями 321, 323 та 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на пять років з позбавленням права обіймати посади, повязані з відправленням правосуддя строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_3 у вигляді взяття під варту змінити на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

В строк відбування покарання зарахувати час його перебування під вартою з 13 березня по 13 квітня 2012 року в звязку з обранням щодо нього запобіжного у вигляді взяття під варту по цій справі.

Судові витрати віднести на рахунок державного бюджету.

Речові докази: гроші в сумі 200 доларів США купюрами по 100 доларів, серії і номер яких АВ 73297478 М В2, АВ 21927306 І В2 повернути за належністю; шкіряну куртку-піджак, яка належить засудженому, повернути йому ж; змиви з рук підсудного та контрольний зразок змиву знищити; інші зберігати при матеріалах справи (том 3 а. с. 166-167, 168-169).

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_16