Справа № 461/2904/15-к
Провадження № 1-кп/461/219/15
Галицький районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 ,
їх захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання захисника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про накладення арешту на квартиру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
05 червня 2015 року захисник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання, в якому просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, щокримінальним правопорушенням заподіяно потерпілому ОСОБА_4 фізичну, матеріальну та моральну шкоду. На стадії досудового розслідування потерпілий подав цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1100,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000,00 грн. З метою забезпечення даного позову вважає, що необхідно накласти арешт на вищевказану квартиру, яка належить обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_6 .
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 підтримали внесене клопотання з підстав, викладених у такому та просили таке задоволити.
Прокурор в судовому засіданні підтримав внесене клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та їх захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання.
Заслухавши клопотання, думки учасників процесу з приводу такого, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із наявної в матеріалах кримінального провадження довідки, виданої 29 вересня 2014 року ЛКП «Княже місто», у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають 5 осіб, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 (т.2 а.с.244 м.к.п.).
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Враховуючи вищенаведене та вивчивши клопотання, суд приходить до висновку, що оскільки заявником не доведено необхідності такого арешту, не обґрунтовано, що обраний ним спосіб арешту є найменш обтяжливим, розумним та співмірним,не порушить права осіб, які зареєстровані та проживають у вищевказаній квартиріта не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а тому в задоволенні такого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд
у задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1