Справа № 11-544/11 Головуючий у І інстанції Соколов О.О.
Категорія - ч.2 ст.185 КК Доповідач Навозенко Л. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів Трейтяк О. П., Козака В. І.

з участю прокурора Гапєєвої Н. П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2

на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, мешканець м. Городня, Чернігівській області вул.Комінтерна,3, раніше судимий:

- 27 червня 2002 року Чернігівським районним судом за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 30 травня 2005 року Городнянським райсудом Чернігівської області за ч.2 ст.263 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

- 17 серпня 2005 року Городнянським райсудом Чернігівської області за ч.2 ст.309 КК України до 2років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 квітня 2006 року дії перекваліфіковані на ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання 1 року 8 місяців позбавлення волі.

- 05 лютого 2009 року Городнянським райсудом Чернігівської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Постановою Коростенського райсуду Житомирської області умовно-достроково звільнений від покарання, не відбуте покарання 6 місяців 14 днів.

- 21 лютого 2011 року Городнянським райсудом за ст. ст. 395, 71 КК України до 1 року позбавлення волі, -

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Городнянського райсуду від 21 лютого 2011 року призначено остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі .

Питання про речові докази вирішене в порядку ст. 81 КПК України.

Судом ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені злочину за таких обставин.

14 березня 2011 року близько 16 години ОСОБА_2 знаходячись в будинку своєї тітки ОСОБА_3, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон „NOKIA1110, б/в вартістю 200 грн. із СІМ-картою „Київстар вартістю 25 грн. всього на суму 225 грн., який належав ОСОБА_3, та мобільний телефон марки „NOKIA 1202 б/в вартістю 200 грн. разом з СІМ-картою „Київстар вартістю 25 грн., на рахунку якої було 14 грн., а всього на суму 239 грн.

В апеляції засуджений не заперечуючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій, доведеності його вини у скоєному, посилається та те, що судом при призначені покарання не враховано всі дані, які характеризують його особу, просить помякшити призначене судом покарання та врахувати вимоги Закону України „Про амністію.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляції, колегія суддів дослідивши доводи апеляції і матеріали кримінальної справи вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначених злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

В суді першої інстанції справу було розглянуто відповідно до правил, передбачених ч. 3 ст. 299 КПК України, тому у відповідності зі ст. 365 КПК України, висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, колегією суддів не перевірялись.

Колегія суддів вважає, що дії засудженого ОСОБА_2 судом правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України

Міра покарання засудженому ОСОБА_2 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з врахуванням тяжкості скоєного злочину, даних про особу засудженого, того що він раніше судимий. Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Не заслуговують на увагу і вимоги апеляції засудженого щодо застосування до нього вимог Закону України „Про амністію, оскільки відповідно до п. „г ст. 7 Закону України „Про амністію, амністія не застосовується до осіб, які після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

За вказаних обставин ОСОБА_2 не є субєктом, до якого можливе застосування Закону України „Про амністію у 2011 році.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 16 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_5