Провадження 1-кс/127/885/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Вінницького міського суду Вінницької області заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 по скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про бездіяльність слідчої ОСОБА_8 за №127/24565/14-к, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали до Вінницького міського суду Вінницької області заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_7 по скарзі на бездіяльність слідчого ОСОБА_8 (номер справи 127/24565/14-к).

Дану заяву заявниця мотивувала тим, що незважаючи на їх неодноразові звернення із заявами про відведення з їх справ судді ОСОБА_7 , який за їх оцінкою, є злочинцем, про що подана заява про злочин, примусове правосуддя у Вінницькому міському суді не визнає права на відвід як гарантії права на справедливий та неупереджений суд. Крім того, суддя ОСОБА_7 продовжує вчиняти нові злочини проти їх родини.

Так, ще 21.01.2014 року вони звернулися до голови Вінницького міського суду із заявою про застосування судом, за приписами андискримінаційного законодавства України, заходів розумного пристосування у вигляді призначення усіх справ, що розглядаються судом за їх участі, після 11:00 год.

Також, 19.11.2014 року вони подали в цій справі №127/24565/14-к повторне клопотання про застосування судом за приписами анти дискримінаційного законодавства України, заходів розумного пристосування у вигляді призначення усіх справ, що розглядаються судом за їх участі, після 11:00 для усунення непрямої дискримінації ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Незважаючи на наведене, слідчий суддя Вінницького міського суду ОСОБА_7 призначив розгляд справи на 06.02.2015 року раніше 11:00 год. і в такій спосіб дискримінував ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в доступі до приватного життя за ознакою інвалідності. Така непряма дискримінація щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинена суддею ОСОБА_7 , підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 161.2 КК України.

Наведений факт свідчить про продовження здійснення суддею ОСОБА_7 усвідомленої та навмисної цілеспрямованої злочинної діяльності шляхом відкритого цинічного попирання прав людини стосовно їх родини.

Враховуючи, вище вказане заявники просили задовольнити їх заяву, з метою недопущення порушення норм ст. 75 КПК України та відвести слідчого суддю ОСОБА_7 в справі №127/24565/14-к та передати її на розгляд іншому судді.

Відповідно до ст. 107 ч.1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Враховуючи те, що від сторін не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду її заяви про самовідвід, тому суд вважає за можливим розглянути дану заяву без застосування технічних засобів фіксування.

В судове засідання заявники не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду заяви повідомлялися своєчасно та належним чином. Слідчий суддя, вважає можливим розглянути заяву у їх відсутність.

Слідчий суддя ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином. Слідчий суддя, вважає можливим розглянути заяву у його відсутність.

Враховуючи вище вказане, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11, рішення суду від 09.01.2013) зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Як правило, безсторонність судді означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

Крім того, враховуючи Рекомендації N (94) 12, щодо "Незалежності, дієвості та ролі суддів", яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників Міністрів від 13 жовтня 1994 р. та яка застосовується по відношенню до кожної особи, яка здійснює судочинство; до кола цих осіб належать ті, на кого покладено вирішення питань конституційного, кримінального, цивільного, комерційного та адміністративного права. Так, незалежність суддів має бути гарантована відповідно до положень Конвенції та конституційних принципів, а також судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось. У законі мають бути передбачені санкції проти осіб, які намагаються у такий спосіб впливати на суддів. Судді мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне тлумачення фактів та чинне законодавство. Судді не зобов`язані давати звіт щодо справ, які знаходяться в їх провадженні, ніякій особі, яка не належить до системи судової влади. На розподіл судових справ між суддями не повинно впливати бажання однієї із сторін у справі або будь-якої особи, яка є зацікавленою в результатах цієї справи. Такий розподіл може здійснюватись, наприклад, шляхом жеребкування, через систему автоматичного розподілу за алфавітним порядком або через іншу подібну систему. Суддя не може бути увільнений від провадження у справі без поважних на те причин, якими є важке захворювання або особиста заінтересованість цього судді у справі. Кожна із причин, так само як і порядок увільнення, повинні бути визначені законом, і на них ніяк не можуть впливати інтереси уряду чи адміністративних органів. Рішення щодо увільнення когось із суддів від провадження у справі повинно прийматись уповноваженим органом, який наділений такою ж незалежністю в плані судочинства як і самі судді. А також, Рекомендацію CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яка була ухвалена Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, відповідно до якої Судді під час проведення судового розгляду повинні захищати права та свободи всіх осіб однаково, поважаючи їхню гідність. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання. Судді мають діяти без будь-якого неналежного зовнішнього впливу на судовий розгляд і відповідно поводитися. Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Крім того, щодо обставин, передбачених пп. 3,4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, наголошує на тому, що особа має обґрунтувати, чому суддя, члени його сім`ї чи близькі родичі заінтересовані у результатах кримінального провадження. Такими обставинами можуть бути надання зазначеною особою консультацій чи інших послуг як на передодні, так і в процесі провадження, якщо до прийняття рішення у справі усно або письмово вона висловлювала свою думку про винуватість або невинуватість особи, перебуває у дружніх або неприязних стосунках з будь-ким із учасників провадження, перебуває у службовій, матеріальній чи іншій залежності від них.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 по скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про бездіяльність слідчої ОСОБА_8 за №127/24565/14-к, слід відмовити, оскільки дана заява є спробою тиску та впливу на незалежність слідчого судді ОСОБА_7 , а також є безпідставною та не вмотивованою.

Заявницею не було надано слідчому судді, будь-якого доказу щодо неприязного відношення до неї слідчого судді ОСОБА_7 , а також заінтересованості його у розгляді даної скарги, а також заявниця не обґрунтувала наявність існування інших обставин які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_7 щодо розгляду скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про бездіяльність слідчої ОСОБА_8 за №127/24565/14-к.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 35, 75, 76, 80, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:
В заяві ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_7 по скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про бездіяльність слідчої ОСОБА_8 за №127/24565/14-к відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: