ВИРОК

іменем України

18
червня 2007 року Шишацький районний суд Полтавської області у складі
головуючого - судді Колоса Ю.А. при секретарі Євченко О.В., за участю прокурора Ситника Р.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в смт. Шишаки кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Халепці Лубенського району,
жителя АДРЕСА_7, українця, громадянина України, не одруженого, працюючого в ТОВ «Агрофірма імені Довженка»
фуражиром, не судимого, у скоєнні злочинів, передбачених
ст. ст. 162 ч.1, 296 ч.1 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачується в тому, що він 11
березня 2007 року приблизно о 1 годині 30 хвилин в селі Бухуни Шишацького
району Полтавської області, перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння, діючи з
прямим умислом, направленим на незаконне
проникнення до житла громадян та на грубее
порушення громадського порядку,
усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки
і бажаючи їх настання, безпричинно, із хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи особливу зухвалість, порушуючи право громадян на відпочинок і
спокій, прийшов до будинку ОСОБА_2, почав стукати у вікна і двері, а після того,
як господар не відчинив двері,
шляхом розхитування відкрив двері та без дозволу власника протиправно
проник до житлового будинку потерпілого ОСОБА_2
На неодноразові вимоги господаря будинку припинити хуліганські дії не
реагував.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні інкримінованих йому
злочинів визнав повністю і показав, що
11 березня 2007 року він та його друзі ОСОБА_3
і ОСОБА_4 гуляли по АДРЕСА_7. Побачивши,
що в будинку ОСОБА_2
працює телевізор, вони вирішили
зайти в будинок, щоб попросити закурити.
Коли виявили, що двері будинку замкнені
зсередини, ОСОБА_1 почав гупати ногами в
двері, стукати у вікна, кричати господарю будинку щоб він відкрив
двері. Коли ОСОБА_2 не відкрив
двері, ОСОБА_1 вдарив у двері ногою
після чого посмикав їх і двері відчинились. Зайшовши в будинок, він включив світло і побачив, що ОСОБА_2
лежить на ліжку. ОСОБА_2
став кричати на них за те, що зайшли в
будинок без його дозволу, став вимагати
щоб вони вийшли з будинку. ОСОБА_4 і Попович зразу ж вийшли, а ОСОБА_1 став сперечатись з господарем після
чого також вийшов з будинку.

Аналогічні
показання ОСОБА_1 давав і в ході досудового слідства (а.с. 69, 70). Після
роз'яснення учасникам судового розгляду
ст. 299 КПК України та за їх згодою
суд визнав недоцільним
дослідження доказів стосовно
тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії
ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 296 ч.1 КК України як хуліганство, тобто,
грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжується особливою
зухвалістю.

Кваліфікація
дій підсудного за ст. 296 ч.1 КК України
знайшла своє підтвердження і в судовому засіданні.

Органами досудового слідства
дії ОСОБА_1 також
кваліфіковані по ст. 162 ч.1
КК України, як незаконне проникнення до
житла громадян.

Проте, суд з такою кваліфікацією дій підсудного
погодитись не може, оскільки проникнення
у житло потерпілого було однією із складових частин об'єктивної сторони
хуліганських дій ОСОБА_1. Саме у незаконному проникненні до житла виявилась
особлива зухвалість ОСОБА_1 та зневага до загальноприйнятих норм поведінки у
суспільстві.

Тому суд
виключає з обвинувачення підсудного ст.
162 ч.1 КК України.

В
судовому засіданні також не знайшло підтвердження, що при скоєнні злочину підсудний ОСОБА_1
перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Тому суд
виключає з обвинувачення підсудного таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Призначаючи
покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, особу винного, обставини,
що пом'якшують покарання та обставини,
що обтяжують покарання.

ОСОБА_1
до кримінальної відповідальності притягається вперше, скоїв злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання та за місцем роботи
характеризується позитивно.

Суд
також враховує думку потерпілого, який в
судовому засіданні просив суд призначити підсудному покарання не пов'язане з
позбавленням волі.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття підсудного та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

Згідно
медичного висновку Шишацької ЦРЛ ОСОБА_1
здоровий, працездатний, примусового лікування від алкоголізму не
потребує.(а.с. 47)

Враховуючи
вищенаведені обставини, суд дійшов
висновку, що виправлення ОСОБА_1 та попередження скоєння ним нових злочинів
можливо досягти без обмеження волі, а
тому на підставі ст. 75 КК України його
можна звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 296 ч.1 України
і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від
відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік.

На
підставі ст. 76 КК України зобов'язати
ОСОБА_1 в період іспитового строку не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місця
проживання, роботи або навчання та
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

ОСОБА_1
по обвинуваченню у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 162 ч.1 КК
України визнати невинним і виправдати за відсутністю в його діях складу
злочину.

Запобіжний
захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку
в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15
днів з наступного дня після його проголошення.