Справа № 694/1334/14-к Провадження №1-кп/694/85/14
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
на підставі угоди про примирення
11.08.2014 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2003 він повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ? прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи із січня 2011 року і по теперішній час, однак від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини злісно ухиляється, на виклики та попередження судового виконавця не реагує, мір щодо погашення заборгованості, яка утворилася по аліментам не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Заборгованість за аліментами, від сплати яких ОСОБА_4 злісно ухилявся в період з 01 січня 2011 року по 01 травня 2014 рік в загальній сумі становить 26 643 грн. 61 коп.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Під час досудового розслідування досягнуто згоди між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 щодо укладання угоди про примирення.
Ця угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України та містить наступні положення:
1. Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.03.2003 року він повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ? прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи із січня 2011 року і по теперішній час, однак від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини злісно ухиляється, на виклики та попередження судового виконавця не реагує, мір щодо погашення заборгованості, яка утворилася по аліментам не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
Заборгованість за аліментами, від сплати яких ОСОБА_4 злісно ухилявся в період з 01 січня 2011 року по 01 травня 2014 року становить 26 643 грн. 61 коп.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України.
2. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину та зобов`язався повністю відшкодувати шкоду, завдану потерпілій.
3. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 80 годин громадських робіт.
4. Підозрюваний ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є:
а) для підозрюваного чи обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України;
б) для потерпілої обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
5. Підозрюваному ОСОБА_4 зрозуміло, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.
Угода про примирення підписана сторонами та разом із обвинувальним актом надійшла до суду.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у підготовчому судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому їй обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.
Також суд з`ясував у потерпілої ОСОБА_3 чи цілком вона розуміє та роз`яснив їй наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про примирення винуватості, укладену між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої в угоді міри покарання.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 475 КПК України,
Затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладену 26 червня 2014 року в м. Звенигородка Черкаської області.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1