№621/3687/13-к
Пр.1-кс/621/347/2013

УХВАЛА
Іменем України
29.11.2013 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В., розглянув клопотання ОСОБА_1 про арешт майна,
в с т а н о в и в :
До клопотання додані: заяви ОСОБА_1 від 05.11.2013 року та 06.11.2013 року до Міністерства внутрішніх справ, Начальника Головного Слідчого управління та начальника ГУМВС України в Харківській області; заява ОСОБА_1 від 12.11.2008 року на адресу Голови Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області; повідомлення Київської дирекції ДП поштового звязку «Укрпошта» від 04.04.2012 року; заява ОСОБА_4 від 23.02.2006 року до КП «Зміївського БТІ».
Ознайомившись з заявою ОСОБА_1, та додиними матеріалами, дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 170 КПК України, визначено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач, як вбачається з ч. 1 ст. 171 КПК України.
Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави, у звязку з якими потрібно здійснити арешт майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Частиною 5 ст. 171 КПК України, встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, предявила цивільний позов. Права та обовязки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема незрозумілим є процесуальний статус ОСОБА_1 у зазначеному вище кримінальному провадженні чи є він цивільним позивачем і відповідно чи підпадає під субєктивний склад, визначений ч. 1 ст. 171 КПК України, визначений для подання заяви про накладення арешту.
Крім того, на виконання вимог ч. 3 ст. 171 КПК України, не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Слід зазначити про те, що згідно до ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином ОСОБА_1 не позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 93 КПК України шляхом ініціювання відповідних клопотань шляхом подання їх слідчому, прокурору та оскаржити відповідні рішення органу досудового розслідування у разі не згоди з ними, слідчому судді, в порядку, передбаченому ст. 303 К ПК України.
Зокрема, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування- потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8)рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником
Частина 3 статті 172 КПК України, регламентує - слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, клопотання ОСОБА_1, належить йому повернути для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,
у х в а л и в :
1.Повернути клопотання про арешт майна ОСОБА_1, для усунення недоліків.
2.Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: