Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001665 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу підготовчого судового засідання Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що при складанні обвинувального акта відносно ОСОБА_6 не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення не узгоджено формулювання обвинувачення, так як слідчий зазначив лише ті обставини, за яких працівники міліції припинили злочин та затримали ОСОБА_6 з наркотичним засобом.

Крім цього, як зазначено в ухвалі суду, при складанні обвинувального акту була порушена послідовність викладення його складових частин, а саме викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, чого не можна робити.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту № 0001665 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання щодо відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не врахував, що фактичні обставини кримінального правопорушення, у тому місце придбання ОСОБА_6 наркотичного засобу та час його зберігання, повинні викладатись так, як їх вважає встановленими прокурор.
Крім того, як зазначає прокурор у своїй скарзі, в обвинувальному акті послідовно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, чітко сформулювано обвинувачення та вірно вказано правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , а посилання на висновок експерта у тексті обвинувального акта є необхідним.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Ця ж норма закону передбачає, що обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2014 року за № 0001665, який було складено слідчим СВ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 та затверджено прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_8 , вказаний процесуальний документ, як обґрунтовано зазначено в ухвалі суду, не в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Зокрема, всупереч вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 фактично не містить в собі формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме на час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та які вказують на об`єкт і об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки зазначені в обвинувальному акті відомості про те, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненими повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, свідчать лише про правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а не про формулювання обвинувачення взагалі, яке фактично, незважаючи на доводи скарги прокурора, відсутнє.

Крім цього, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення не були зазначені встановлені відомості про кількість особливо-небезпечного наркотичного засобу, який ОСОБА_6 незаконно придбав, а потім зберігав при собі без мети збуту.

Посилання в обвинувальному акті на будь-які докази, у тому числі висновки експерта, щодо кількості вилученого у ОСОБА_6 наркотичного засобу, не може бути визнане обґрунтованим, оскільки це не передбачено законом, а надання суду таких доказів чи інших документів до початку судового розгляду взагалі забороняється.

У зв`язку з цим твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що посилання на висновок експерта у тексті обвинувального акта є необхідним, слід визнати не тільки безпідставним, а й таким, що суперечить вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні повинна бути залишена без задоволення, оскільки ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001665 за ч. 2 ст. 309 КК України відносно ОСОБА_6 повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/634/2015

Категорія: ч.2 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1