Справа № 310/8383/13-к
ВИРОК

Іменем України

31 березня 2014 рокуБердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі колегії суддів

головуючого судді Богомолової Л.В.

суддів Морока С.М., Пахоменко О.Г.

при секретарі Рибалка Н.М.

за участю прокурора Федорченко К.В.

за участю захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бердянську
кримінальне провадження № 310/5689/13-к по
звинуваченню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Бердянськ Запорізької
області, громадянин України, українець,
освіта середня освіта, знаходиться в
цивільному шлюбі, має одну
неповнолітню дитину, не працює,
проживає та зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимий:

1. 08.02.2006 року Бердянським міськрайонним
судом Запорізької області за ч. 1 ст.296,
ч. 1 ст.185, ч.2 ст.121, 70 КК України до 8 років
позбавлення волі, звільнений 02.03.2012
року постановою Вольнянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 11.01.2012 року
умовно-достроково 11.01.2012 року на не
відбутий строк покарання 1 рік 7 місяців
5 діб позбавлення волі

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115, ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК
України,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець м.
Харкова, громадянин України, українець,
освіта середня, одружений, не працює,
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3,
раніше засуджений:

1. 15.06.1999 року Комінтернівським районним
судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.1 ст.215-3, ч.3
ст.193 КК України ( в редакції КК 1960 року)
до 3 років позбавлення волі з
застосуванням ст..46-1 КК України ( в
редакції КК 1960 року) з відстрочкою на 2
роки та штрафом в сумі 680 гривень,

2. 01.12.2000 року Комінтернівським районним
судом м. Харкова за ч.2 ст.206, ст.43 КК
України ( в редакції КК 1960 року) до 3
років 2 місяців позбавлення волі,
звільнений 12.03.2003 року постановою
Жовтневого районного суду м. Харків від
04.03.2003 року умовно-достроково на не
відбутий строк 5 місяців 24 дні,

2. 03.10.2006 року Червонозаводським
районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3
ст.289, ст.ст.70, 71 КК України до 9 років 3
місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115, ч.2 ст.28, ч.2 ст.125, ч.1
ст.186 КК України,

суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013 року приблизно о 00 годин 35
хвилин ОСОБА_7, знаходячись разом з
ОСОБА_8 біля магазину «Оскар», за
адресою: Запорізька область м.
Бердянськ вул. Франко, навпроти будинку
№32, у результаті безпричинних образ
виказаних ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_7, між
ними раптово виникли неприязненні
відносини. Після чого ОСОБА_7 разом з
ОСОБА_8 на мопеді поїхали з вказаного
місця.

У наступному, 08.04.2013 року приблизно о 00
годин 40 хвилин ОСОБА_7 за допомогою
мобільного телефону повідомив ОСОБА_6
про обставини, які мали місце біля
магазину «Оскар», за адресою:
Запорізька область м. Бердянськ вул.
Франко, навпроти будинку №32. Після чого
у ОСОБА_6 раптово виникло неприязнене
ставлення до ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Після чого, 08.04.2013 року приблизно о 01
годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з
ОСОБА_7, знаходячись біля крамниці
«Оскар», яка розташована за адресою:
Запорізька область м. Бердянськ вул.
Франко, навпроти будинку №32, діючи
умисно, на ґрунті раптово виниклих
неприязнених відносин, почали
наносити ОСОБА_3 багаточисельні удари
руками та ногами по голові та різним
частинам тіла останньому, від чого
ОСОБА_3 впав та втратив свідомість.

Продовжуючи свої дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
не зважаючи, що ОСОБА_3 не чинить опір та
перебуває у непритомному стані, діючи
умисно, спільно, з мотивів особистої
неприязні, нанесли не менше тринадцяти
ударів ногами по голові ОСОБА_3, при
цьому ОСОБА_6 завдав ОСОБА_3 удар
скляною пляшкою по голові, від чого
пляшка розкололася.

Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинили
свої дії та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7
залишили місце вчинення злочину,
спричинивши ОСОБА_3, відповідно до
висновку судово-медичної експертизи
№71 від 09.07.2013 року, тілесні ушкодження в
області голови, яке супроводжувалось
забоєм головного мозку середнього
ступеня з залишенням на час експертизи
легкої пірамідальної симптоматики
справа з помірним
лікворно-гіпертинзіонним синдромом,
яке кваліфікується, як ушкодження
середнього ступеня тяжкості за
ознаками тривалості розладу здоров'я,
тривалістю більш ніж 21 день.

Крім того, 08.04.2013 року приблизно о 01
годині ОСОБА_6 за попередньою змовою з
ОСОБА_7, знаходячись біля крамниці
«Оскар», яка розташована за адресою:
Запорізька область м. Бердянськ вул.
Франко, навпроти будинку №32, діючи
умисно, на ґрунті раптово виниклих
неприязнених відносин, почали наносити
ОСОБА_5 багаточисельні удари руками та
ногами по голові та різним частинам
тіла, від чого ОСОБА_5 впав та
усвідомлюючи, що його життю та здоров'ю
загрожує реальна небезпека, перестав
чинити опір.

У наслідок завданих тілесних
ушкоджень, відповідно до висновку
судово-медичної експертизи за №134 від
11.04.2013 року, ОСОБА_5 спричинено
крововиливи, садна в області спинки
носа, закритий перелом кісток спинки
носа без зміщення та без порушення
зовнішнього носового дихання.
Вищевказані ушкодження
кваліфікуються, як легкі тілесні
ушкодження, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я.

Крім того, 08.04.2013 року приблизно о 01
годині 05 хвилин ОСОБА_7, знаходячись
біля крамниці «Оскар», яка розташована
за адресою: Запорізька область м.
Бердянськ вул. Франко, навпроти будинку
№32, не ставлячи ОСОБА_6 про свої наміри,
умисно, з корисних мотивів, з метою
викрадення чужого майна, ігноруючи той
факт, що ОСОБА_5 від спричинених йому
тілесних ушкоджень перебуває у
свідомому стані та може спостерігати
за його злочинними діями, а також те, що
за його діями спостерігає ОСОБА_10, який
перебував у той час на місці вчинення
злочину, з кишені куртки та штанів
відкрито заволодів майном ОСОБА_5, а
саме: мобільним телефоном «Samsung»
вартістю 50 гривень та грошовими
коштами на загальну суму 250 гривень. При
цьому ОСОБА_7 у подальшому розпорядився
викраденим майном на свій власний
розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5
матеріальну шкоду на загальну суму 300
гривень.

Після чого, 08.04.2013 року приблизно о 01
годині 08 хвилині ОСОБА_7, знаходячись
біля крамниці «Оскар», яка розташована
за адресою: Запорізька область м.
Бердянськ вул.Франко, навпроти будинку
№32, не ставлячи ОСОБА_6 про свої наміри,
умисно, з корисних мотивів, з метою
відкритого викрадення чужого майна,
ігноруючи той факт, що ОСОБА_5 від
спричинених йому тілесних ушкоджень
перебуває у свідомому стані та може
спостерігати за його злочинними діями,
а також те, що за його діями спостерігає
ОСОБА_10, який перебував у той час на
місці вчинення злочину, шляхом
вільного доступу, відкрито заволодів
майном ОСОБА_4, а саме: велосипедом
«Superior» вартістю 2400 гривень. Після чого
ОСОБА_7 з викраденим майном з місця
вчинення злочину зник, розпорядившись
викраденим на свій розсуд, заподіявши
ОСОБА_4 матеріальну шкоду на
вищевказану суму.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_6 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.2
ст.28, ч.2 ст.125 КК України визнав повністю
і пояснив суду, що він дійсно скоїв цей
злочин за вказаними у вироку
обставинами.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_6 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.2
ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115 КК України визнав
частково і пояснив суду, що він дійсно
спричинив потерпілому тілесні
ушкодження середньої тяжкості, але він
не мав ніякого наміру вбивати
потерпілого і з кваліфікацією його дій,
як замах на вбивство він повністю не
згоден, оскільки при наявності у нього
наміру на вбивство потерпілого ОСОБА_3,
у нього не було ніяких перешкод для
цього. Він заперечує наявність і
застосування в нього ножа, в руках у
нього був великий ключ від гаража і
більше нічого не було.

У скоєному він розкаюється, просить суд
суворо його не карати.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_7 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, за ч.2
ст.28, ч.2 ст.125 КК України при наданні
пояснень в якості обвинуваченого не
визнав, після дослідження письмових
доказів, наданих прокурором, свою вину
за ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України визнав
повністю.

У пред'явленому звинуваченні
обвинувачений ОСОБА_7 свою вину, при
вказаних у вироку обставинах, свою вину
за ч.2 ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115, ч.1 ст.186 КК
України не визнав і пояснив суду, що він
дійсно спричинив потерпілому ОСОБА_3
тілесні ушкодження, але він не мав
ніякого наміру вбивати потерпілого, з
місця події ніякого майна він не
забирав і не викрадав.

У скоєному він розкаюється, просить суд
строго його не карати.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7
повністю підтверджується поясненнями
потерпілих та свідків.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду,
що 08.04.2013 року він разом з дружиною був в
гостях, де вживали алкогольні напої,
потім посварилися і він пішов додому.
По дорозі зайшов в магазин «Оскар», де
узяв пиво та зустрів знайомих ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 Коли вони стояли розмовляли,
під'їхали 2 чоловіка на мопеді. ОСОБА_6
кинувся на нього з ножем і почалася
бійка, другого чоловіка він не пам'ятає.
Більше він нічого не пам'ятає, оскільки
прокинувся в лікарні. Раніше ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 він не знав.

Цивільний позов він не заявляв

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду,
що 08.04.2013 року близько 24 годин він разом
з ОСОБА_5 біля магазина «Оскар» пили
пиво. Він був з велосипедом, який
знаходився біля магазина. Хвилин через
30 підійшов ОСОБА_3 Бійку він не бачив,
оскільки відходив, а коли підійшов,
ОСОБА_3 вже лежав, все обличчя у нього
було в крові, поряд лежали стекла від
пляшки. ОСОБА_5 не було і куди він
подівся він не знає. Там же він знайшов
сім. карту з мобільного телефону. Він
викликав швидку допомогу для ОСОБА_3,
після чого побачив, що немає його
велосипеда.

Разом з ОСОБА_3 він на швидкій
допомозі поїхав в лікарню. Велосипед
йому повернули в ході досудового
слідства. Раніше обвинувачених він не
знав і конфліктів з ними у нього не
було.

Цивільний позов він не заявляв і
цивільних вимог до обвинувачених він
не має.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду,
що 08.04.2013 року близько 24 годин він разом
з ОСОБА_4 біля магазина «Оскар» пили
пиво. У нього з собою був мобільний
телефон «Самсунг», флешка і 200 гривень.
До магазина під'їжджав мопед, до яких
підходив ОСОБА_3, але конфлікту у них не
було, оскільки вони знаходилися
недалеко. Він пам'ятає початок бійки,
коли на мопеді під'їхали обвинувачені,
по поведінці яких було видно, що вони
агресивно набудовані. Він витягнув
руку, але удари йому почали наносити в
основному в голову, 1 удар в живіт.
Пам'ятає, що лежав на плитці, пам'ятає,
що його волочили по асфальту. Про те, що
у нього вкрали майно, він не пам'ятає,
пізніше встановив, що пропав мобільний
телефон, який йому повернули в міліції.
Сім. карту від мобільного телефону йому
приніс ОСОБА_4 Пам'ятає, що його бив
ОСОБА_7

Раніше обвинувачених він не знав
і конфліктів з ними у нього не було.
Підтверджує, що цього дня він випив
пляшку горілки і дві пляшки пива.

Цивільний позов він не заявляв

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що
вона 08.04.2013 року знаходилася вдома.
Приблизно у 21-22 години до них додому
приходили ОСОБА_6 і ОСОБА_7, але у зв'язку
з чим не знає. Вона чула, що вони голосно
розмовляли, на підвищених тонах з
матір'ю і батьком. Коли вона виходила в
кухню, бачила, що вони всі разом за
столом вживали спиртне.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що
08.04.2013 року вона посварилася з дочкою
ОСОБА_15. Вона з чоловіком прийшла з
гостей і обидва були в стані
алкогольного сп'яніння. Після 21 години
прийшли ОСОБА_6 і ОСОБА_7, щоб взнати
чому плаче її дочка ОСОБА_16, тому
голосно розмовляли. Вони зайшли на
кухню і вони всі разом стали випивати
горілку, яка у них була вдома. Коли
горілка закінчилася, вона разом з
ОСОБА_7, на його мопеді, поїхали в нічний
магазин «Оскар». Коли під'їхали до
магазина, вона з мопеда не вставала,
біля магазина стояли 3 хлопці і пили
пиво, як згодом виявилося потерпілі по
справі. ОСОБА_3, як їй потім стало
відомо, став до них чіплятися, говорив,
що він з міліції, підійшов до них, почав
махати руками, зачепив її рукою, а
ОСОБА_7 відхилився. Вони від'їхали від
магазина, ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_6 і
сказав, що їх образили біля магазину,
після чого вони знову приблизно через 30
хвилин під'їхали до магазину вже
втрьох, тобто разом з ОСОБА_6 Вона
залишилася сидіти на мопеді біля ринку,
а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 пішли до
магазину, де почалася бійка. Билися 4
людини, один хлопець втік. Коли бійка
закінчилася, один хлопець лежав біля
магазина, а другий хлопець лежав на
дорозі. Вона сіла на мопед, але він не
завівся, тоді вона сіла на велосипед, а
ОСОБА_7 на мопед, а ОСОБА_6 поїхав на
машині. Звідки узявся велосипед вона не
знає. Вона багато випила алкоголю, тому
всі події пам'ятає погано. Ножа вона ні
у кого з обвинувачених не бачила.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що
08.04.2013 року разом з дружиною ОСОБА_8 були
в гостях, де він багато випив спиртного
і увечері вже були у себе вдома. Після 21
години до них додому прийшли ОСОБА_6 з
ОСОБА_7, з якими він разом з дружиною
пили горілку на кухні. Потім він пішов
спати, оскільки вже був сильно п'яний.
Ножа він ні кого не бачив, про події, що
відбулися, йому нічого не відоме.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що
він 08.04.2013 року приблизно у 1 ночі їхав
додому на своєму автомобілі з дівчиною
і зупинився біля цілодобового магазина
«Оскар» по вул. Франко у м. Бердянську.
Зупинивши машину, він побачив бійку, в
якої обвинувачені били потерпілих,
один з яких лежав. Він підійшов до них і
сказав, щоб вони припинили свої дії,
оскільки обидва потерпілих вже лежали
і були без свідомості, він підійшов і
подивився на них. Він бачив, як ОСОБА_5
вставав, його знову били, у нього було
побите обличчя, потім його тягнули за
комір куртки по асфальтовій плитці
обидва обвинувачених в калюжу. Удар по
голові ОСОБА_3 він не бачив, почув звук
розбитої пляшки, коли обернувся
побачив біля голови лежачого ОСОБА_3
осколки від розбитої пляшки. Потерпілі
ніякого опору обвинуваченим не чинили.
Після його слів обвинувачені
заспокоїлися, ОСОБА_6 попросив підвезти
його додому, на що він погодився і
висадив ОСОБА_6 на перехресті вулиць
Винокуренко - Лермонтова у м.
Бердянську.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 повністю підтверджена
письмовими доказами, наданими
прокурором:

- протоколом огляду місця події від
08.04.2013 року з фототаблицею до протоколу
( а.с.15-20 т.2), в ході котрого було
вилучено 6 осколків з пляшки пива
«Рогань», шийка з пляшки пиво 0,5 літри, 3
змиви,

- протоколом огляду місця події від
09.04.2013 року ( а.с.21-24 т.2), в ході котрого
було вилучено напроти будинку 18 по вул.
Бородіна велосипед з надписом на рамі
«Superior» ( спортивний) синього кольору,

- протоколом огляду місця події від
09.04.2013 року ( а.с.26-28 т.2), в ході котрого
ОСОБА_19 добровільно видала мобільний
телефон «Samsung E 1081 Т» у корпусі моноблок
чорного кольору, IMEI НОМЕР_1.

- протоколом пред'явлення речей для
впізнання потерпілому ОСОБА_5 від 10.04.2013
року ( а.с. 29-30 т.2), згідно якого
потерпілий ОСОБА_5 впізнав свій
мобільний телефон «Samsung E 1081 Т» у
корпусі моноблок чорного кольору, IMEI
НОМЕР_1, добровільно виданий ОСОБА_19

- висновком судово - медичної
експертизи № 134 від 11.04.2013 року відносно
ОСОБА_5 ( а.с. 53 -54 т.2), згідно якого ОСОБА_5
спричинено крововиливи, садна в
області спинки носа, закритий перелом
кісток спинки носа без зміщення та без
порушення зовнішнього носового
дихання. Вищевказані ушкодження
кваліфікуються, як легкі тілесні
ушкодження, які потягли за собою
короткочасний розлад здоров'я,

- висновком судово - медичної
експертизи № 139 від 11.05.2013 року відносно
ОСОБА_3 ( а.с. 57 -58 т.2),

- висновком судово - медичної
експертизи № 232 від 07.06.2013 року відносно
ОСОБА_3 ( а.с. 59 -61 т.2),

- висновком судово - медичної
імунологічної експертизи № 489 від
10.06.2013 року ( а.с.76-79 т.2), згідно висновків
котрої, у слідах на чоловічій куртці, що
належить ОСОБА_7 знайдена кров, що не
виключає походження крові від
потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_3

- висновком судово - медичної
імунологічної експертизи № 488 від
10.06.2013 року ( а.с.80-83 т.2), згідно висновків
котрої, у змиві з місця події «біля
магазина «Оскар» по вул. Франко буд.32 в
м. Бердянську», вилученому 08.04.2013 року
знайдена кров людини, що указує на
походження крові від потерпілих
ОСОБА_5 і ОСОБА_3,

- висновком судово - медичної
експертизи № 140 від 11.04.2013 року ( а.с.84
т.2), згідно висновків котрої, у ОСОБА_6
ніяких тілесних ушкоджень не знайдено,

- висновком судово - медичної
комісійної експертизи № 71/к від 09.07.2013
року відносно ОСОБА_3 ( а.с. 85 -97 т.2),
згідно якого ОСОБА_3 завдано тілесні
ушкодження в області голови, яке
супроводжувалось забоєм головного
мозку середнього ступеня з залишенням
на час експертизи легкої пірамідальної
симптоматики справа з помірним
лікворно-гіпертинзіонним синдромом,
яке кваліфікується, як ушкодження
середнього ступеня тяжкості за
ознаками тривалості розладу здоров'я,
тривалістю більш ніж 21 день,

- протоколом огляду DYD-R з магазину
«Оскар» від 11.06.2013 року, від 17.06.2013 року (
а.с.98-99, 106-107 т.2), на якому міститься
відеозапис подій між потерпілими та
обвинуваченими 08.04.2013 року,

- протоколом обшуку буд. АДРЕСА_2 по
місцю мешкання ОСОБА_7 від 30.04.2013 року (
а.с.108-112 т.2), в ході котрого вилучені
кросівки, сорочка, кепка ОСОБА_7,

- актом амбулаторної, комплексної
судово психолого - психіатричної
експертизи відносно ОСОБА_7 № 339 від
03.06.2013 року ( а.с. 113-122 т.2), згідно якої
ОСОБА_7 хронічним психічним
захворюванням не страждав і не
страждає, а має специфічний розлад
особи по мозаїчному типу. В період
здійснення інкримінованого йому
правопорушення ознак тимчасового
хворобливого розладу психічної
діяльності не мав, а знаходився в стані
простого алкогольного сп'яніння. Отже,
він міг віддавати собі звіт в своїх
діях і керувати ними. По своєму
психічному стану в даний час він також
може віддавати собі звіт в своїх діях і
керувати ними. У примусових заходах
медичного характеру він не має потреби.

Даючи оцінку поясненням обвинувачених
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115
КК України, суд приходить до
наступного:

Органи досудового слідства,
вірно встановивши фактичні обставини
вчиненого злочину, дали діям
обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7
неправильну юридичну оцінку,
кваліфікувавши їх як замах на умисне
вбивство потерпілого ОСОБА_3

Із показань обох обвинувачених
вбачається, що наміру вбивати ОСОБА_3
вони не мали. Образившись на те, що
перед цим потерпілий ОСОБА_3
безпричинно підійшов до ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, став до них чіплятися, ображати,
ударив рукою ОСОБА_8 і спробував
завдати удару ОСОБА_7, через що вони
швидко від'їхали від магазина, вони
під'їхали до магазину, щоб поговорити з
ними та проучити їх, а коли стали до них
підходити, то ОСОБА_3, побачивши їх, став
в стійку, зняв куртку і тоді вони
зрозуміли, що будуть битимуться.

Будь-яких доказів того, що
обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали
намір позбавити потерпілого ОСОБА_3
життя, у справі немає. Про відсутність
такого наміру свідчать також характер
взаємовідносин між ними як до, так і
після вчинення злочину і припинення
злочинних дій за відсутності перешкод
для їх продовження.

Ці показання узгоджуються з
іншими зібраними у справі доказами,
зокрема показаннями свідка ОСОБА_8,
даними протоколів огляду місця
злочину, висновками судово-медичної
експертизи щодо характеру і
локалізації заподіяних тілесних
ушкоджень у потерпілого ОСОБА_3

Відповідно до частини першої
статті 15 УК України і роз'яснень, які
містяться в п. 4 ухвали Пленуму
Верховного Суду України від 07.02.2003 року
№ 2 "Про судову практику у справах про
злочини проти життя і здоров'я особи " -
замах на умисне вбивство може бути
здійснений лише з прямим наміром, коли
особа усвідомлює суспільно
небезпечний характер свого діяння,
передбачає його суспільно небезпечні
наслідки і бажає їх настання, але такі
наслідки не настали з не залежних від
його волі обставин.

Твердження обвинувачення про
те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
завдаючи потерпілому ОСОБА_3 багато
чисельні удари руками та ногами по
голові та різним частинам тіла
потерпілого ОСОБА_3, а також завдання
обвинуваченим ОСОБА_6 удару скляною
пляшкою по голові ОСОБА_3, від чого
пляшка розкололася повинні були знати
про можливі наслідки таких дій, тобто
обвинувачення дійшло до висновку, що
обвинувачені діяли із непрямим умислом
на вбивство.

З матеріалів кримінальної
справи вбачається, що в основу
звинувачення обвинуваченим ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115 КК
України встановлено емоційне
сприйняття органом досудового
слідства дій обох обвинувачених при
огляданні відеозапису 08.04.2013 року,
відображених відеокамерою,
встановленою на магазині «Оскар»,
запис з якою на диску був наданий
органу досудового слідства.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне виключити з пред'явленого
звинувачення обом обвинуваченим
використовування ОСОБА_6 ножа, оскільки
з оглянутого в судовому засіданні
відеозапису не встановлено, що в руках
у ОСОБА_21 був безпосередньо ніж.

Так, в ході досудового слідства ні при
огляді місця події, ні при обшуку житла
ОСОБА_6 і особистому огляді
обвинуваченого, ніж знайдений не був,
допитані судом свідки ножа у ОСОБА_6 не
бачили, обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7
застосування ножа заперечують, а
свідчення потерпілого ОСОБА_3 про те, що
в руках у ОСОБА_22 був ніж нічим не
підтверджуються, враховуючи при цьому
стан алкогольного сп'яніння
потерпілого і одержану їм травму, в
результаті якої він подій, що фактично
відбулися, не пам'ятає і свідчення як
потерпілого висловлює, посилаючись на
оглянутий їм відеозапис в ході
досудового слідства.

Посилання обвинувачення на те, що
ОСОБА_6 приставляв до шиї потерпілого
ОСОБА_3 ніж, нічим не підтверджується,
оскільки ніяких тілесних пошкоджень у
потерпілого ОСОБА_3 у області шиї,
характерних при застосуванні ножа, не
було, а приставляння до шиї потерпілого
якогось предмету, який за твердженням
обвинувачення нагадує формою ніж, не
можна покласти в основу звинувачення
обом обвинуваченим, оскільки дане
твердження є тільки припущенням.

Відсутність наміру на
позбавлення життя потерпілого ОСОБА_3
підтверджується і тим, що ніяких
характерних пошкоджень ні на шиї
потерпілого, ні на інших його частинах
тіла, при обставинах, висловлених в
обвинуваченні, не встановлено.

Пункт 22 ухвали Пленуму
Верховного Суду України від 07.02.2003 року
№ 2 "Про судову практику у справах про
злочини проти життя і здоров'я особи " і
судова практика орієнтує на те, що для
з'ясування змісту і спрямованості
наміру особи, при дослідженні доказів
необхідно виходити з сукупності всіх
обставин скоєного діяння, зокрема
враховувати спосіб, знаряддя злочину,
кількість, характер і локалізацію
поранень і інших тілесних пошкоджень,
причини припинення злочинних дій,
поведінку винного і потерпілого, яка
передували події, їх відносини.

Як видно з матеріалів
кримінальної справи, свідчень
обвинувачених, потерпілих і свідків,
допитаних судом, обвинувачені ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і потерпілий ОСОБА_3 раніше
знайомі не були, між ними склалися
неприязні відносини, звинувачені і
потерпілі знаходилися в стані
алкогольного сп'яніння і за наявності
наміру обвинувачених на позбавлення
життя потерпілого ОСОБА_3, перешкод для
доведення своїх дій у обвинувачених не
було.

Орган досудового слідства,
кваліфікуючи дії обвинувачених ОСОБА_6
і ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115 УК
України не привів доказів того, що
обидва обвинувачених бажали настання
для потерпілого ОСОБА_3 наслідків у
вигляді смерті.

Вказані обставини спростовують
висновки органу досудового слідства
про здійснення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочину,
передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.28, ч.1 ст.115
УК України.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне
перекваліфіковувати дії обох
обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за
наслідками, що фактично настали, тобто
за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження,
тобто умисне ушкодження, яке не є
небезпечним для життя і не потягло за
собою наслідків, передбачених у статті
121 цього Кодексу, але таке, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.

Суд не приймає твердження
обвинуваченого ОСОБА_7 в тому, що він не
визнає свою вину за ч.2 ст.28, ч.2 ст.125, ч.1
ст.186 КК України, оскільки скоєння ім.
дій відносно потерпілих ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 зафіксовані відеокамерою,
встановленою на магазині «Оскар»,
судом оглянутий диск з відеозаписом, на
якому зафіксовані дії обох
обвинувачених 08.04.2013 року, після огляду
якого обидва обвинувачених погодилися
з тим, що дійсно на відеозапису
зафіксовані вони і усі їх дії по
відношенню до потерпілих. Крім того,
кваліфікація дій обвинуваченого
ОСОБА_7 відносно потерпілого ОСОБА_5
повністю підтверджується висновком
судово-медичної експертизи за №134 від
11.04.2013 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у
скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.28,
ч.2 ст.125 КК України визнав повністю.

Таким чином непослідовні, суперечливі
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 і
невизнання ним своєї вини в скоєному
злочинів за ч.2 ст.28, ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК
України суд розцінює, як бажання
уникнути відповідальності за скоєні
ним умисні злочини і такі доводи
обвинуваченого повністю
спростовуються зібраними по справі
доказами.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по
справі суд приходить до висновку, що
вина обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в
здійсненні злочину, передбаченого ч.2
ст.28, ч.2 ст. 125 КК України доведена і їх
дії слідує кваліфікувати за ч.2 ст.28, ч.2
ст. 125 КК України, як умисне завдання
легких тілесних ушкоджень, що
спричинило короткочасний розлад
здоров'я, вчинене за попередньою змовою
групою осіб.

Оцінюючи в сукупності всі обставини
по справі суд приходить до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_7 в
здійсненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 186 КК України доведена і його дії
слідує кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК
України, як відкрите викрадення чужого
майна.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до
уваги, що він розкаюється в здійсненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.125
КК України, задовільно
характеризується за місцем мешкання,
як пом'якшувальні вину обставини.

Як обтяжливі вину обставини, суд
приймає до уваги рецедів злочинів,
скоєння злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Розглядаючи особу
обвинуваченого суд приймає до уваги, що
обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться на
«Д» огляді у лікаря-нарколога в КП
«БПНД» з 1998 року, суспільно-корисною
працею не займався.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_7 суд приймає до
уваги, що він задовільно
характеризується за місцем мешкання,
має одну неповнолітню дитину, як
пом'якшувальні вину обставини.

Як обтяжливі вину обставини, суд
приймає до уваги рецедів злочинів,
скоєння злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Розглядаючи особу
обвинуваченого суд приймає до уваги, що
обвинувачений ОСОБА_7 проживав у м.
Бердянську без реєстрації, постійне
місце мешкання у м.Харків,
суспільно-корисною працею не займався.

Вирішуючи питання про
призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 міри покарання, суд приймає до
уваги, що відповідно до ст. 65 КК України
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначено покарання необхідне й
достатнє для її виправлення і
попередження нових злочинів. Виходячи
з указаної мети й принципів
справедливості, співмірності та
індивідуалізації, покарання повинно
бути адекватним характеру вчинених
дій, їх небезпечності та даним про
особу винного. Отже ці дані підлягають
обов'язковому врахуванню. Крім того,
під час вибору покарання мають
значення обставини, які його
пом'якшують та обтяжують, відповідно до
положень статей 66, 67 КК України.

Виходячи з вимог ст. 65 КК
України суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, суспільну
небезпечність винних дій
обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Призначаючи покарання
обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія
суддів приймає до уваги ступень
тяжкості вчиненого обвинуваченими
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинів, спосіб
вчинення злочинів, їх мотиви, спільні
дії обох обвинувачених і вважає, що
призначене судом покарання буде
необхідним і достатнім для виправлення
обвинувачених і попередження ними
нових злочинів.

З урахуванням цих даних у
сукупності суд вважає щодо можливості
виправлення обвинувачених ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 тільки з ізоляцією від
суспільства.

Таким чином, при призначенні покарання,
суд враховує характер і ступень
тяжкості злочину, конкретні обставини
справи, вказані дані про особи ОСОБА_6
та ОСОБА_7, їх відношення до скоєного,
думку потерпілих про призначення
суворого покарання обвинуваченим та
вважає, що виправлення і перевиховання
обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливо
тільки з ізоляцією від суспільства,
призначивши покарання в межах більш
суворої статті, а саме санкції ч.1 ст.122
КК України обвинуваченому ОСОБА_6,
призначивши покарання в межах більш
суворої статті, а саме санкції ч.1 ст.186
КК України обвинуваченому ОСОБА_7

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_6 суд вважає
необхідним застосувати ст.71 КК України
та к призначеному судом покаранню
частково приєднати не відбуту частину
покарання за вироком Бердянського
міськрайонного суду від 08.02.2006 року.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на проведення експертиз
по справі віднести за рахунок
державного бюджету.

Речові докази по кримінальному
провадженню вирішити згідно ст.100 КПК
України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.28,
ч.2 ст.125 КК України і призначити йому
покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді
позбавлення волі на строк три роки, за
ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України у виді 200
годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України
призначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити три роки
позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України
призначити покарання по сукупності
вироків та к призначеному судом
покаранню частково приєднати не
відбуту частину покарання за вироком
Бердянського міськрайонного суду від
08.02.2006 року, остаточно призначити
покарання чотири роки позбавлення волі
з відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені
злочину, передбаченого.1 ст.122, ч.2 ст.28,
ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК України і призначити
йому покарання за ч.1 ст.122 КК України у
виді позбавлення волі на строк три
роки, за ч.2 ст.28, ч.2 ст.125 КК України у
виді 200 годин громадських робіт, за ч.1
ст.186 КК України у виді чотирьох років
позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України
призначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити чотири роки
позбавлення волі з відбуванням
покарання в кримінально-виконавчій
установі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7
залишити попередній - тримання під
вартою.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обчислювати з 09 квітня
2013 року.

Речові докази по кримінальному
провадженню, які знаходяться в камері
речових доказів по Бердянського МВ
ГУМВС України в Запорізької області за
постановою слідчого СВ Бердянського МВ
ГУМВС України в Запорізькій області
від 15.06.2013 року: 6 фрагментів скла з
пляшки 0,5 л пива «Рогань», три змиви з
місця пригоди, зразки крові ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_3 - знищити,
кросівки темного кольору, дублянку
коричневого кольору, кепку коричневого
кольору - повернути ОСОБА_7 .

Витрати на проведення експертиз по
справі віднести за рахунок державного
бюджету.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Запорізької області
через Бердянський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, у разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його
проголошення вручається ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 і прокурору.

Головуючий Суддя підпис

Суддя підпис