У Х В а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А., Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 15 липня 2008 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 4 вересня 2007 року щодо нього,

в
с т а н о в и л а :

вироком Бориславського міського суду
Львівської області від 1 червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

такого, що не має судимості,

засуджено:

за
ч. 2 ст. 191 КК України до обмеження волі на строк один рік і шість місяців з
позбавленням права займати керівні посади в загальноосвітніх навчально-виховних
закладах строком на один рік;

за
ч. 1 ст. 366 КК України до обмеження волі на строк один рік з позбавленням
права займати керівні посади в загальноосвітніх навчально-виховних закладах
строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1. визначено остаточне
покарання обмеження волі на строк один рік і шість місяців з позбавленням права
займати керівні посади в загальноосвітніх навчально-виховних закладах на один
рік.

На підставі п. 5 ст. 7-1 КПК України засудженого від відбування
призначеного покарання звільнено, а кримінальну справу щодо нього закрито у
зв'язку із закінченням строків давності.

За ч. 1 ст. 367 КК України ОСОБА_1. виправдано.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 4 вересня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1. скасовано, а справу провадженням закрито на підставі ст. 49 КК України.

Згідно з вироком ОСОБА_1.
було засуджено за те, що він, працюючи директором середньої загальноосвітньої
школи № 2 в смт. Східниця Львівської області, будучи службової особою, з метою
незаконного обернення неналежного йому державного майна на свою користь, з
листопада 1997 року по квітень 1998 року, зловживаючи своїм службовим
становищем, одержав від виконуючого обов'язки завідуючого господарством
зазначеної школи ОСОБА_2 та привласнив бюджетні кошти, а саме заробітну плату
ОСОБА_3. за період з 1 листопада 1997 року в сумі 92 грн. 97 коп., ОСОБА_4 за
період з 2 січня 1998 року по 15 квітня 1998 року в сумі 172 грн. 14 коп., а
всього на загальну суму 265 грн. 11 коп., яка нараховувалась вказаним особам на
підставі виданих ОСОБА_1. завідомо неправдивих документів про прийом ОСОБА_3.
та ОСОБА_4 на роботу для обслуговування шкільних теплотрас, а також на підставі
внесених ОСОБА_2 на виконання вказівки ОСОБА_1. в табелі обліку використаного
працівниками школи робочого часу за листопад, грудень 1997 року; січень-квітень
1998 року відомостей про нібито відпрацьовані ОСОБА_3. та ОСОБА_4. години, які
він засвідчив своїм особистим підписом та гербовою печаткою школи. Проте
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. у вказаній школі не працювали, ОСОБА_1. особисто робіт по
обслуговуванню шкільної теплотраси не виконував.

У касаційній скарзі ОСОБА_1.
порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду в частині підстав закриття
справи щодо нього. Вважає, що справу необхідно закрити на підставі ч.1 п. 2 ст.
6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що ухвала
апеляційного суду постановлена з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону. Вказує на те, що апеляційним судом не
виконані вказівки суду касаційної інстанції щодо перевірки доводів апеляції
засудженого.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора Сорокіної О.А., яка частково
підтримала касаційну скаргу й просила скасувати ухвалу апеляційного суду, а
справу направити на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 399 КПК
України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є
обов'язковими для апеляційної інстанції при повторному розгляді справи.

Як убачається з матеріалів справи
колегія суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ухвалою від 17 травня 2007 року
скасувала ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 жовтня 2006 року,
а справу направила на новий апеляційний розгляд.

При цьому, колегія суддів зазначила,
що апеляційний суд, залишаючи апеляцію засудженого ОСОБА_1. без задоволення, не
навів у ухвалі переконливих аргументів на спростування доводів засудженого і не
зазначив підстав, з яких визнав його апеляцію необґрунтованою, а лише послався
на докази, якими обґрунтовано вирок. Доводи, що були викладені в апеляції
засудженого не проаналізував і відповіді на них не дав.

Проте, в порушення вимог ст. 399 КПК
України апеляційний суд при новому розгляді, задовольняючи апеляції прокурора в
повному обсязі, а засудженого ОСОБА_1. частково, та скасовуючи вирок місцевого
суду, і закриваючи провадження по кримінальній справі на підставі ст. 49 КК
України, не виконав вказівок викладених в ухвалі Верховного Суду України, а
також вимог ст. 377 КПК України щодо наведення докладних мотивів прийнятого
рішення не дослідив зібрані по справі докази, не дав їм та висновку суду першої
інстанції належної оцінки, не перевірив кожен із доводів апеляції засудженого
щодо відсутності в його діях складу злочину.

Отже, апеляційний суд мав перевірити
кожен із доводів апеляції засудженого щодо відсутності в його діях складу
злочину та вказати чи обґрунтовано судом першої інстанції прийнято рішення про
доведеність винності ОСОБА_1. у
пред'явленому обвинуваченні. І лише за обставин підтвердження даного
обвинувачення вирішити питання щодо можливості закриття кримінальної справи з
підстав, передбачених ст. 49 КК України.

За таких обставин, коли апеляційний суд не
виконав вказівок суду касаційної інстанції, ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд.

Отже, апеляційний суд допустив
порушення чинного кримінально-процесуального законодавства, що істотно вплинуло
на правильність прийняття рішення, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України, є підставою для
скасування ухвали апеляційного суду.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно розглянути справу з дотриманням чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 4 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Синявський О.Г. Коротких
О.А. Школяров В.Ф.