Справа № 744/1269/14-к
Провадження № 1-кп/739/12/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2015 р. м. Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000234 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липова Поляна Хустського району Закарпатської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2010 року за частиною другою статті 185, частиною другою статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК України) на підставі статті 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2014 року за частиною третьою статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосування статті 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

- вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року за частиною другою статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи засудженим 17 червня 2014 року Семенівським районним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та у період невідбутої частини покарання знову вчинив злочини за наступних обставин.

Так, 19 вересня 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку господарства ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна і в подальшому реалізуючи свій злочинний намір до кінця, діючи свідомо, з корисливих мотивів, користаючись тимчасовою відсутністю господаря та маючи вільний доступ до майна потерпілого, повторно, таємно зі столу кімнати будинку викрав мобільний телефон марки Fly DS103D, вартістю 182 грн. 65 коп. та утримуючи при собі викрадене майно залишив господарство ОСОБА_8 , отримавши реальну можливість розпорядитися та користуватися викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому матеріальні збити на суму 182 грн. 65 коп.

Також, 14 жовтня 2014 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, прийшов на пасовище, що знаходиться за автобусною станцією, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де випасалась свійська велика рогата худоба. Знаходячись на пасовищі та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, шляхом вільного доступу до пасовища, застосувавши власну фізичну силу, розв`язав мотузку, якою одна з корів була прив`язана до дерева, після чого таємно викрав чуже майно, а саме корову, вартістю 7 000 грн., яка належала ОСОБА_9 , мешканці будинку, розташованого по АДРЕСА_4 та утримуючи при собі викрадене, скориставшись реальною можливістю розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, повів її в напрямку вул. Першотравневої м. Семенівка Чернігівської області.

Крім того, 16 жовтня 2014 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Семенівка Чернігівської області, маючи умисел на вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, з використанням власної фізичної сили та металевого лому, шляхом пошкодження замикаючих пристроїв вхідних дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить приватному підприємцю ОСОБА_10 та розміщується за адресою: АДРЕСА_5 , проник до приміщення вказаного магазину, де доводячи свій злочинний намір до кінця, повторно, таємно скоїв незакінчений замах на крадіжку товарно-матеріальних цінностей, а саме: 2 пачок цигарок марки «President classic» вартістю 22 грн. 00 коп., 2 пачок цигарок марки «Прилуки класичні» вартістю 23 грн. 00 коп., 4 упаковок «Вермішель мівіна м`ясна» загальною вартістю 8 грн. 00 коп., 2 упаковок «Вермішель мівіна грибна» загальною вартістю 4 грн. 00 коп., 2 упаковок сухариків «Флінт з беконом» загальною вартістю 4 грн. 00 коп., 3 упаковок сухариків «Флінт з крабом» загальною вартістю 6 грн. 00 коп., 1 кг. бананів вартістю 25 грн. 00 коп., пляшки пива «Оболонь світле», об`ємом 2,5 л., вартістю 22 грн. 90 коп., пляшки пива «Чернігівське світле», об`ємом 2,5 л., вартістю 25 грн. 30 коп., а загалом на суму 140 грн. 20 коп., які забрав собі, але свої злочинні дії у вигляді отримання реальної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим на власний розсуд до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий власником магазину та працівниками міліції у середині приміщення магазину.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України визнав частково, зазначивши, що він визнає факт викрадення корови, що належала ОСОБА_11 та вчинення незакінченого замаху на крадіжку продуктів харчування з магазину, що належить ОСОБА_10 , при цьому вину у вчиненні крадіжки мобільного телефону, який належав ОСОБА_8 , не визнав та дав показання про те, що 14 жовтня 2014 року в післяобідній час, йдучи з центру м. Семенівка, він побачив біля міського автовокзалу декілька корів, які випасалися. При цьому жодного нагляду за ними ніхто не здійснював. Тоді у нього виник умисел викрасти одну з корів та продати її. З цією метою він розв`язав мотузку, якою корова була прив`язана до дерева, після чого відвів її до розташованих неподалік гаражів. Звідти зателефонував чоловіку, який скуповує велику рогату худобу та запропонував йому придбати корову. Невдовзі вказаний чоловік прибув разом з трьома своїми знайомими, оглянув корову, після чого останню відвели до його господарства, розташованого в АДРЕСА_5 . Там покупець попросив його надати паспорт, на що він відповів згодою, також вони домовилися про продаж корови за 5 000 грн. Далі вони поїхали в центр міста, оскільки покупцю необхідно було здійснити розмін грошей. Там вони дізналися, що викрадену корову розшукує її власниця, у зв`язку з чим було викликано працівників міліції, яким покупець розповів обставини придбання корови. Далі його опитали працівники міліції, після чого він особисто повернув викрадену корову її власниці. Вчинення даного злочину пояснив тим, що йому терміново потрібні були кошти на лікування близької особи. У вчиненому кається

Після цього, в ніч з 15 на 16 жовтня 2014 року, враховуючи потребу в грошах, він вирішив здійснити крадіжку з магазину «Гостинець», розташованого в АДРЕСА_5 . З цією метою він прийшов до вказаного магазину, за допомогою металевого лому зламав запірні пристрої на вхідних дверях, далі проник до приміщення магазину і почав шукати гроші, однак знайти їх не зміг. Тоді він вирішив викрасти деякі товари, що були в магазині, які почав складати до сумки, це були продукти харчування, зокрема горішки, вермішель, фрукти, пиво та цигарки. Далі він почув, що в магазині хтось є, після чого зрозумів, що це власник магазину, який затримав його та викликав працівників міліції. У вчиненому кається.

З приводу викраденні мобільного телефону ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_6 свою вину взагалі заперечив, пояснивши, що з вказаною особою він знайомий особисто. В один з днів вересня 2014 року, точніше пригадати не зміг, він був в гостях у ОСОБА_8 , в його будинку, розташованому по АДРЕСА_6 . Того дня матір ОСОБА_8 потрапила до лікарні, у зв`язку з чим ОСОБА_8 потрібні були гроші. Останній попросив його допомоги продати деякі речі, зокрема й мобільний телефон марки Fly. Він поцікавився у ОСОБА_8 скільки той хоче отримати за телефон, на що останній відповів, що 70 грн. Тоді він погодився допомогти і взявши вказаний мобільний телефон на велосипеді, який йому також дав ОСОБА_8 , поїхав до свого знайомого ОСОБА_12 . У вказаної особи він перебував приблизно 40 хв. Бобень ОСОБА_13 погодився придбати вказаний вище мобільний телефон за 100 грн. Через деякий час він повернувся до господарства ОСОБА_8 , біля якого побачив автомобіль працівників міліції. Там його зустріла дружина ОСОБА_8 , яка почала звинувачувати його у викраденні мобільного телефону та велосипеда, при цьому він викрадення зазначених речей заперечив. Далі його відвезли до райвідділу міліції, де відібрали пояснення в яких він зазначив, що як мобільного телефону, так і велосипеда у ОСОБА_8 не викрадав, ці речі останній дав йому сам особисто, після відібрання пояснень його відпустили. Біля приміщення райвідділу міліції він зустрів ОСОБА_8 , який сказав йому, що жодних заяв про вчинення крадіжки не писав і що до міліції зверталася його дружина. На пропозицію забрати гроші, отримані від продажу мобільного телефону, ОСОБА_8 попросив залишити їх на певний час у себе, щоб дружина не забрала у нього ці гроші.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні 14 жовтня 2014 року крадіжки корови, що належала ОСОБА_11 , яка кваліфікована за частиною другою статті 185 КК України та у вчиненні 16 жовтня 2014 року незакінченого замаху на крадіжку продуктів харчування з магазину, що належить ОСОБА_10 , яка кваліфікована за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, прокурор та захисник обвинуваченого не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин вказаних епізодів злочинної діяльності обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події злочину та винуватості обвинуваченого у вчиненні зазначених епізодів злочинної діяльності, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, поданих на підтвердження його вини у викраденні 19 вересня 2014 року мобільного телефону в ОСОБА_8 , дослідженням матеріалів щодо процесуальних витрат, речових доказів та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Хоча обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні 14 жовтня 2014 року крадіжки корови, що належала ОСОБА_11 , яку кваліфіковано за частиною другою статті 185 КК України та у вчиненні 16 жовтня 2014 року незакінченого замаху на крадіжку продуктів харчування з магазину, що належить ОСОБА_10 , водночас не визнав своєї вини у викраденні 19 вересня 2014 року мобільного телефону в ОСОБА_8 , що кваліфіковано за частиною другою статті 185 КК України, його вина у вчиненні даного епізоду злочинної діяльності підтверджується показаннями потерпілого та свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 дав показання про те, що він знайомий з обвинуваченим. У вересні 2014 року обвинувачений прийшов до нього додому та попросив дати йому велосипед для того, щоб поїхати кудись у власних справах. Далі обвинувачений залишився в будинку, а він пішов до гаража та дістав велосипед. Після цього з будинку вийшов обвинувачений, який взяв велосипед та кудись поїхав. На момент перебування обвинуваченого в будинку, на столі в одній з кімнат лежало два телефони. Коли він повернувся до будинку після від`їзду обвинуваченого, то вони зі співмешканкою виявили зникнення одного з мобільних телефонів, а саме того, який був придбаний ним у березні 2014 року за 220 грн. На момент зникнення даний телефон перебував у справному стані. Того дня він ОСОБА_6 біля приміщення райвідділу міліції не зустрічав і з ним не спілкувався. Згодом йому зателефонував знайомий ОСОБА_14 , який повідомив, що вказаний телефон у нього і він був придбаний ним у ОСОБА_6 за 100 грн. Орієнтовно через місяць після зникнення телефону останній був йому повернутий працівниками міліції. Також потерпілий зазначив, що він обвинуваченому дозволу брати його мобільний телефон не надавав, продати своє майно останнього не просив. Також пригадав, що в день зникнення мобільного телефону обвинувачений просив у його дружини гроші на придбання спиртних напоїв. Крім того, під час проведення досудового розслідування він брав участь у проведенні слідчого експерименту за участю обвинуваченого, за результатами якого було складено відповідний протокол, який він підписав.

Допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідка ОСОБА_15 дала показання про те, що вона проживає разом з ОСОБА_8 . З обвинуваченим ОСОБА_6 знайома, вперше побачила його, коли він приходив до них влітку 2014 року. Пригадала, що під час чергового візиту, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_6 побув у них 1,5 2 години. Далі він кудись поїхав на їхньому велосипеді, який йому дав ОСОБА_8 , куди саме він поїхав вона не знала. Того дня матері ОСОБА_8 стало зле і її було доставлено до лікарні. Після того, як ОСОБА_6 поїхав, вона вирішила зайнятися прибирання в будинку. Під час прибирання вона виявила відсутність мобільного телефону ОСОБА_8 марки Fly, який постійно лежав на столі в одній з кімнат будинку. Нікого стороннього того дня, крім ОСОБА_6 , в їхньому будинку не було. Про зникнення мобільного телефону вона повідомила до міліції. Під час спілкування з ОСОБА_8 останній сказав їй, що ОСОБА_6 свого мобільного телефону він не давав. Згодом ОСОБА_6 повернувся та заявив, що мобільного телефону він не брав.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідка ОСОБА_16 дав показання про те, що він знайомий з ОСОБА_6 , їхнє знайомство відбулося наприкінці літа 2014 року. В середині вересня 2014 року у його доньки був день народження, святкування якого відбувалося на наступний день - 13 вересня 2014 року. Саме того дня в обідній час до нього додому на велосипеді приїхав ОСОБА_6 , який долучився до святкування. Далі ОСОБА_6 запропонував придбати у нього мобільний телефон, пояснивши, що даний телефон належить йому і на запитання про те, чи є документи на телефон, відповів, що вони знаходяться вдома. Тоді він погодився та придбав вказаний мобільний телефон за 100 грн.

Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого у викраденні 19 вересня 2014 року мобільного телефону в ОСОБА_8 підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними докази:

- рапортом начальника СКР Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 20 жовтня 2014 року про отримання інформації щодо вчинення ОСОБА_6 крадіжки мобільного телефону марки Fly DS103D з будинку ОСОБА_8 , який останній придбав 20 березня 2014 року за 220 грн. (а.с. 95);

- протоколом огляду місця події від 20 жовтня 2014 року, в ході якого було оглянуто будинок ОСОБА_8 , розташований за адресою: АДРЕСА_3 . За результатами огляду нічого не вилучалося (а.с. 97-100);

- протоколом огляду місця події від 20 жовтня 2014 року, в ході якого було оглянуто будинок ОСОБА_16 , розташований за адресою: АДРЕСА_7 . В ході огляду на столі в одній з кімнат будинку було виявлено мобільний телефон марки Fly DS103D чорно-сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , без sim-карти, з акумуляторною батареєю DL 6401 Li-Lon 3,7 V, який належить ОСОБА_8 . За результатами огляду вказаний мобільний телефон з акумуляторною батареєю було вилучено (а.с. 101-105);

- висновком експерта №70 від 03 лютого 2015 року, складеного за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи, відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону торгової марки «Fly DS103D» з урахуванням зносу та наявності дефектів, за умови, що стан мобільного телефону на час дослідження відповідає стану на момент крадіжки та що телефон на час крадіжки знаходився в технічно-справному стані та придатному для подальшого використання за своїм цільовим призначенням, при умові вільного ціноутворення на території України, за роздрібними цінами, які діяли на ринку України станом на вересень 2014 року могла складати 182 грн. 65 коп. (а.с. 149-153);

- протокол проведення слідчого експерименту від 22 жовтня 2014 року, проведеного за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якого під час даної слідчої дії останній розповів, що 19 вересня 2014 року він прийшов до будинку ОСОБА_8 , щоб узяти в нього велосипед і використати його у власних справах. Потерпілий ОСОБА_8 сказав ОСОБА_6 , що велосипед стоїть у гаражі, а ключ від замка лежить у будинку. Далі ОСОБА_8 запросив ОСОБА_6 до будинку, куди й сам зайшов. Взявши ключі ОСОБА_8 вийшов з будинку, а ОСОБА_6 залишився там. Далі, згідно протоколу, ОСОБА_6 пояснив, що умисел на скоєння крадіжки мобільного телефону виник у нього в той час, коли ОСОБА_8 вийшов з будинку і він побачив в кімнаті на столі телефон Fly DS103D, що належав ОСОБА_8 та поклав його у кишеню куртки. Згодом ОСОБА_8 повернувся до будинку і повідомив, що викотив велосипед з гаража. Потім вони вдвох вийшли з будинку, ОСОБА_6 взяв велосипед та поїхав у власних справах. На запитання слідчого про те, чи говорив він ОСОБА_8 що взяв телефон, ОСОБА_6 відповів, що ні (а.с. 107-109).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку щодо вчинення ОСОБА_6 викрадення мобільного телефону у ОСОБА_8 19 вересня 2014 року суд враховує, що обвинувачений хоча й не визнав своєї вини у вчиненні даного епізоду злочинної діяльності, пояснивши, що зазначений мобільний телефон був наданий йому потерпілим з власної волі для подальшого продажу, сам потерпілий це своїми показаннями заперечив, пояснивши, що жодного майна, зокрема й мобільного телефону, він обвинуваченому для продажу не надавав та не дозволяв останньому брати його мобільний телефон. Свідок ОСОБА_15 підтвердила факт перебування ОСОБА_6 в їхньому з потерпілим будинку у вересні 2014 року та зникнення мобільного телефону, який належав її співмешканцю, після візиту ОСОБА_6 , а також підтвердила, що коли вона після зникнення мобільного телефону зустріла ОСОБА_6 , той взагалі заперечив свою причетність до цього. Свідок ОСОБА_16 підтвердив факт придбання у ОСОБА_6 мобільного телефону марки Fly DS103D, який належав потерпілому, пояснивши, що під час його купівлі ОСОБА_6 запевнив його, що це мобільний телефон належить саме йому і в нього вдома є підтверджуючі це документи. З дослідженого у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 22 жовтня 2014 року вбачається, що в ході даної слідчої дії обвинувачений визнав факт викрадення мобільного телефону у ОСОБА_8 , детально та послідовно розповів обставини вчинення даного злочину, вказавши, що він був вчинений саме 19 вересня 2014 року, відповідно суд вважає встановленим факт викрадення мобільного телефону саме вказаного числа, показання ж свідка ОСОБА_16 про придбання мобільного телефону у ОСОБА_6 13 вересня 2014 року, враховуючи значний проміжок часу, між подією злочину та дачею показань, розцінює як помилкові. Висновком експерта №70 від 03 лютого 2015 року встановлено вартість викраденого обвинуваченим у ОСОБА_8 мобільного телефону, яка становить 182 грн. 65 коп.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що відсутність заяви потерпілого ОСОБА_8 про викрадення мобільного телефону свідчить про відсутність у правоохоронних органів підстав для проведення судового розслідування суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини першої статті 214 КПК України обов`язок слідчого внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування виникає не лише у разі отримання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, а й у разі виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, таким джерелом у даному кримінальному провадженні був рапорт начальника СКР Семенівського РВ УМВС України в Чернігівській області від 20 жовтня 2014 року.

Загалом досліджені судом докази підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 викрадення мобільного телефону у ОСОБА_8 19 вересня 2014 року. Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв вказаного злочину суд відкидає як неправдиві, оскільки ці твердження повністю спростовані дослідженими доказами. Твердження обвинуваченого про те, що він брав участі в проведення слідчого експерименту і не підтверджував під час даної слідчої дії свою винність у вчиненні викрадення мобільного телефону ОСОБА_8 суд вважає недостовірними, оскільки протокол проведення слідчого експерименту складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, за участю понятих, також участь в даній слідчій дії брав потерпілий, який у судовому засіданні підтвердив факт проведення вказаної слідчої дії. Сам обвинувачений ОСОБА_6 підписав зазначений протокол, при цьому як від нього, так і від інших учасників слідчої дії жодних зауважень не надходило. Надання недостовірних свідчень обвинуваченим ОСОБА_6 в частині заперечення викрадення мобільного телефону у ОСОБА_8 суд розцінює як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частини третьої статті 15, частини третьої статті 185 КК України доведена повністю, його дії кваліфіковані правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до злочинів середньої тяжкості, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше судимий, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання та відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 потрібно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини другої статті 185 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України, суд, відповідно до статей 65, 68 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке належать до тяжких злочинів, ступінь реалізації злочинного наміру, який було припинено на стадії незакінченого замаху на вчинення злочину, причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а саме викриття злочину потерпілим, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше судимий, не працює, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання та відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 потрібно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімально передбаченого санкцією частини другої статті 185 КК України, з урахуванням положень частини третьої статті 68 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки злочини, передбачені частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України були вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 до постановлення вироку Семенівським районним судом Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, суд вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання на підставі частини четвертої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, за правилами, встановленими частиною першою-третьою статті 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_6 , зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком суду, за правилами, передбаченими статтею 72 КК України.

Початок строку відбування ОСОБА_6 призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з 16 жовтня 2014 року, зарахувавши у строк відбування покарання період досудового тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Процесуальні витрати у розмірі 835 грн. 38 коп. за проведення судової трасологічної експертизи №25 від 28 жовтня 2014 року та за проведення судової товарознавчої експертизи № 70 від 03 лютого 2015 року на підставі статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України, після набрання вироком законної сили речові докази:

- 2 пачки цигарок марки «President classic», 2 пачки цигарок марки «Прилуки класичні», 4 упаковок «Вермішель мівіна м`ясна», 2 упаковок «Вермішель мівіна грибна», 2 упаковок сухариків «Флінт з беконом», 3 упаковок сухариків «Флінт з крабом», 1 кг. бананів, пляшку пива «Оболонь світле», об`ємом 2,5 л., пляшку пива «Чернігівське світле», об`ємом 2,5 л. повернути їх власнику ОСОБА_10 ;

- велику рогату худобу - корову повернути її власнику ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки Fly DS103D з акумуляторною батареєю DL 6401 Li-Lon 3,7 V повернути його власнику ОСОБА_8 ;

- металевий предмет типу «фомка» та навісний замок знищити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 331, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 185, частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною другою статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі частини першої статті 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_6 за сукупністю вчинених злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_6 , зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2014 року.

Початок строку відбування ОСОБА_6 призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з 16 жовтня 2014 року, зарахувавши ОСОБА_6 у строк відбування покарання період досудового тримання під вартою.

Обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи та судової товарознавчої експертизи у розмірі 835 (вісімсот тридцять п`ять) гривень 38 копійок.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- 2 пачки цигарок марки «President classic», 2 пачки цигарок марки «Прилуки класичні», 4 упаковок «Вермішель мівіна м`ясна», 2 упаковок «Вермішель мівіна грибна», 2 упаковок сухариків «Флінт з беконом», 3 упаковок сухариків «Флінт з крабом», 1 кг. бананів, пляшку пива «Оболонь світле», об`ємом 2,5 л., пляшку пива «Чернігівське світле», об`ємом 2,5 л. повернути їх власнику ОСОБА_10 ;

- велику рогату худобу - корову повернути її власнику ОСОБА_9 ;

- мобільний телефон марки Fly DS103D з акумуляторною батареєю DL 6401 Li-Lon 3,7 V повернути його власнику ОСОБА_8 ;

- металевий предмет типу «фомка» та навісний замок знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1