НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
13 липня 2015 року Справа № 322/728/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Дзержинськ Андріївського району, республіка Казахстан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середню освіту, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, має судимості, а саме:

- за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 06.05.1998 за ч. 2, ч. 3 ст. 47 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.05.1999 за ч. 2 ст. 140, ст. 17 ч. 2 ст. 140, ст.ст. 42, 43 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільнений 16.03.2001 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 8 місяців 1 день);

- за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.03.2002 за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі (звільнений 08.06.2005 умовно-достроково, невідбутий строк 3 місяці 28 днів);

- за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2008 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнений 24.12.2009 умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 26 днів);

- за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2010 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі (звільнився 01.08.2011 по відбуттю строку покарання),

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України,

встановив:
24 квітня 2015 року, о 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні будинку ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, діючи повторно, з корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом сплячого у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрав мобільний телефон «Fly» DS107D вартістю 394,99 грн., який належить ОСОБА_4 , що знаходився в приміщенні будинку, після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на реалізацію єдиного злочинного задуму, вийшовши з будинку ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав жіночий велосипед «Салют» вартістю 2403,41 грн., який належить ОСОБА_4 та знаходився на території садиби ОСОБА_6 за вищезазначеною адресою, завдавши потерпілому матеріальний збиток на суму 2798,40 грн.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, висновку експерту та документів, що підтверджують розмір витрат на проведення експертизи. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_5 , підтвердив вищезазначені обставини вчиненого ним злочину та пояснив суду, що він дійсно 24.04.2015, знаходячись в будинку свого тестя ОСОБА_6 , де спільно з ним та потерпілим вживав алкогольні напої, викрав мобільний телефон «Fly» та велосипед «Салют», який пізніше покинув на вулиці. Викрадений телефон обвинувачений, за його словами, продав у м. Запоріжжі. Завдану потерпілому шкоду обвинувачений відшкодував, сплативши йому 3000,00 грн., що підтверджено потерпілим у судовому засіданні.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 КК України та правильність кваліфікації його дій під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до пунктів 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який нейтрально характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох малолітніх дітей, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду до суду не подавалось.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Довідкою НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 184,14 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а питання щодо арешту майна відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

2. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний 24 червня 2015 року ОСОБА_5 , залишити без змін.

3. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 184,14 грн. (сто вісімдесят чотири гривні 14 коп.).

4. Речовий доказ у справі, сім-карта мобільного оператора «МТС» з абонентським номером НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_4 та скасувати арешт цього майна.

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1