Справа № 203/6213/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: заявника ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , прокурорів Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 та ОСОБА_7 що виразилась у ненаданні підозрюваному копії судового рішення про обрання запобіжного заходу, -
ВСТАНОВИВ:
29.09.2014 року ОСОБА_3 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 29.07.2013 року слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але слідчий Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 та прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 не вручили підозрюваному ОСОБА_8 копію ухвали слідчого судді у 72-годинний строк, чим порушили права заявника. Копію рішення ОСОБА_3 отримав лише у вересні 2014 року, а підпис про отримання рішення на ухвалі слідчого судді від 29.07.2013 року не належить заявнику, тому він звернувся до суду та просив у зв`язку з зазначеним вирішити питання про поновлення його свободи та притягнення до відповідальності слідчого та прокурорів(а.с.1-2)
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2014 року скарга ОСОБА_3 була повернута скаржнику, але дана ухвала була скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 року, а матеріали повернуті до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про прийняття скарги до розгляду(а.с.35-37)
22.12.2014 року матеріали було передано слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ухвалою якого в той же день було відкрито провадження за скаргою(а.с.41)
Заявник у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скарги, оскільки факти викладені у скарзі є надуманими та не підтвердженими доказами, тому просив у задоволені скарги відмовити.
Слідчий Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином(а.с.42,44)
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та думку прокурора, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2013 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2013 року при цьому визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Вказана ухвала була оголошена у судовому засіданні за участю підозрюваного, захисника, слідчого та прокурора, була вручена підозрюваному, та набрала чинності, що підтверджується копією журналу судового засідання, оригіналом ухвали дослідженим у судовому засіданні та іншими матеріалами справи № 203/4922/13к (а.с.17-57)
Судом встановлено, що в провадженні судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувало об`єднане кримінальне провадження № 203/6125/13-к (№ 1-кп/0203/20/2014) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України (номер одного з кримінальних проваджень в ЄРДР № 0003387) та дана скарга ОСОБА_3 стосується застосування заходів забезпечення кримінального провадження в межах даної справи. що підтверджується поясненнями заявника та прокурора, а також матеріалами справи (а.с. 86)
Відповідно до ст.. 303 КПК України на досудовому розслідування може бути оскаржена дія, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом 72 год. повинен перевірити суд. Затриману особу негайно звільняють, якщо протягом 72 год. з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою.
Згідно ст.. 196 КПК України копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному, обвинуваченому негайно після її оголошення.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, безпідставними посилання ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурорів, що виразилась у ненаданні підозрюваному копії судового рішення про обрання йому запобіжного заходу, оскільки нормами Кримінального процесуального кодексу України не передбачено обов`язку слідчого чи прокурора вручати підозрюваному, до якого судом було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвали слідчого судді, так як даний обов`язок покладено на суд у відповідності до ч. 5 ст. 196 КПК України.
Суд вважає, що судом було вручено копію ухвали слідчого судді від 29.07.2013 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після її оголошення та вона була отримана підозрюваним, оскільки про це наявна відмітка на оригіналі ухвали судді яка міститься в матеріалах справи № 203/4922/13к.
При цьому суд приймає до уваги висновки викладені в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2014 року, щодо часу отримання підозрюваним копії ухвали слідчого судді від 29.07.2013 року, але вважає дані висновки такими що направленні лише на можливість поновлення підозрюваному строку для оскарження зазначеної ухвали та недопущення обмеження його у праві на доступ до правосуддя, але не на встановлення факту виконання судом першої інстанції вимог ч. 5 ст. 196 КПК України. Також даною ухвалою апеляційної інстанції встановлено законність ухвали слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишено іі без змін, а отже враховано дотримання судом першої інстанції всіх вимог процесуального закону, в тому числі дотримання прав підозрюваного під час розгляду клопотання слідчого.
Твердження ОСОБА_3 , про те, що підпис який міститься на ухвалі слідчого судді від 29.07.2013 року про отримання копії судового рішення, йому не належить, суд не може прийняти до уваги та вважати предметом скарги, оскільки дані посилання заявника містять відомості які мають ознаки кримінального правопорушення, перевірка чого та внесення відомостей про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань не відноситься до компетенції суду, а є завданням слідчих органів.
Крім того, суд при розгляді скарги виходить з того, що з 18.09.2013 року, кримінальне провадження № 203/6125/13-к (№ 1-кп/0203/20/2014) по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України перебувало на стадії судового розгляду та на даний час розглянуто, тобто звернення заявника до слідчого судді в порядку § 1 Глави 26 КПК України (ст.. 303-308) не є передбаченим та суперечить кримінальному процесу.
Також, відсутні підстави для поновлення заявнику строку для звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого та прокурорів, що виразилась у ненаданні процесуального рішення, оскільки заявник на протязі тривалого часу, а саме більше року, знав про наявність ухвали слідчого судді від 29.07.2013 року, та якщо він навіть вважав що обов`язок вручення належить даним особам, то він мав можливість оскаржити дану бездіяльність, але не скористався своїм правом звернення до слідчого судді в порядку ст.. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, заявник не зазначає, в чому були перешкоди для такого звернення.
Суд критично оцінює посилання ОСОБА_3 на те, що його незаконне затримання є суттєвим фактом для розгляду вказаної скарги, оскільки дійсно ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2013 року було встановлено незаконність затримання 29.07.2013 р. підозрюваного ОСОБА_3 , але вказані обставини не мають відношення до предмету даної скарги.
Отже, оцінюючи усі обставини, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга на бездіяльність слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , прокурорів Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 та ОСОБА_7 що виразилась у ненаданні підозрюваному копії судового рішення про обрання запобіжного заходу не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою та не підтвердженою доказами, а також поданою після закінчення строку для оскарження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 60, 303-304, 306-307 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу бездіяльність слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , прокурорів Кіровського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 та ОСОБА_7 що виразилась у ненаданні підозрюваному копії судового рішення про обрання запобіжного заходу залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 12-45 год. 10.02.2015 року

Суддя ОСОБА_1