Справа № 592/6615/15-к
Провадження № 1-кс/592/2154/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського райсуду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу відділу ДВС Сумського міського управління юстиції на бездіяльність посадової особи Сумського МВ УМВС України в Сумській області стосовно невнесення до ЄРДР відомостей про можливо вчинене кримінальне правопорушення, -

Встановив:
У провадження Ковпаківського районного суду м. Суми 15.07.2015 року надійшла скарга відділу ДВС Сумського міського управління юстиції у порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність Сумського МВ УМВС України в Сумській області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданням від 18.06.2015 року.

З скарги вбачається, що до Сумського МВ УМВС України в Сумській області 18.06.2015 року подано подання про вчинення кримінального правопорушення.

Представник ДВС зазначає у поданій скарзі, що бездіяльність Сумського МВ УМВС України в Сумській області полягає у невиконанні положень ст. 214 КПК України, а саме до ЄРДР не було внесено відомості із заявою останнього про вчинення кримінального правопорушення, як вважає представник ДВС.

Посилаючись на те, що листом від 07.07.2015 року, який відділом ДВС отримано 13.07.2015 року Сумський МВ повідомив, що подання не містить відомостей про кримінальне правопорушення, представник ДВС Сумського МУЮ просить зобов`язати Сумський МВ УМВС України в Сумській області внести відомості про кримінальне правопорушення, як вважає заявник, до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Представник Сумського МВ УМВС України в Сумській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд скарги, предметом якої єи його бездіяльність стосовно невнесення відомостей до ЄРДР.

Згідно з ч. З ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник Сумського МВ УМВС України в Сумській області, не з`явилися в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не подав доказів на спростування доводів скарги, що є проявом принципу змагальності, а відтак суд визнав за можливе прийнята рішення по суті скарги без його участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні представник ДВС вимоги скарги підтримав з вищенаведених підстав. Не надав суду пояснень з яких підстав після відкриття виконавчого провадження в серпні 2012 року, лише в січні 2013 року почав здійснювати перевірку майнового стану боржника та які конкретні дії з примусового виконання судового рішення протягом тривалого часу до листопада 2013 року ( до моменту внесення подання про обмеження виїзду боржника за кордон) вчинялись державним виконавцем. Пояснював, що у виконавчий службі велика плинність кадрів, він не здійснює виконавчі дії у вищезазначених провадженнях, а представляє інтереси відділу ДВС в судовому засіданні.

Слідчий суддя, вивчивши подані письмові докази, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть , бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Судом встановлено, що 18.06.2015 року представник відділу ДВС Сумського міського управління юстиції звернувся до Сумського МВ УМВС України в Сумській області з поданням про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення ОСОБА_3 , який не виконує рішення суду про стягнення з його на користь ОСОБА_4 150 000 грн. боргу та стягнення на користь ОТП Факторинг 1 185 963.27 грн.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-карного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Слідчий суддя констатує, що подання не містить відомостей про дату об`єднання виконавчих проваджень та містить посилання, що вони відкриті 14.08.2012 року та 12.04.2013 року.

За період здійснення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник має у приватній власності квартиру, на підставі судового рішення обмежено його право на виїзд за кордон, в січні 2015 року ОСОБА_3 передав стягувачу ОСОБА_4 майно на загальну суму 10703, 91 грн.

В травні 2015 року, тобто лише на третій рік після відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем з`ясовано, що у боржника відкриті рахунки в установах банків, відомості про накладання арешту на вказані рахунки в поданні не зазначені.

Також в травні 2015 року, тобто лише на третій рік після відкриття виконавчого провадження, державний виконавець направив запит до Державної фіскальної служби та з"ясував, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем та обсяг його виручки в 2012-2014 роках склав 764 тис грн., відомості за 2015 рік відсутні. При цьому, в поданні не зазначено та під час судового розгляду представник не міг проінформувати суд якою саме підприємницькою діяльність займається боржник, від продажу якого товару чи послуг утворилась вищезазначена виручка, з яких підстав не накладався арешт на товари (кошти на розрахункових рахунках) від яких реалізації яких, можливо, утворився зазначений обсяг виручки.

По суті подання від 18.06.2015 року вбачається, що державний виконавець просить внести до ЄРДР відомості щодо вчинення, на його думку, ОСОБА_3 дій стосовно не виконання судового рішення за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

З матеріалів до подання не вбачається, що ОСОБА_3 умисно не виконував рішення суду, а державним виконавцем вжито всіх заходів передбачених чинним законодавством, а саме накладено арешт на його рухоме та нерухоме майно, на його рахунки в установах банків про які відомо державному виконавцю, з`ясовано, що боржник отримує пенсію чи соціальну допомогу, заробітну плату та вжиті заходи про накладання стягнення на вказані суми, вносились клопотання про примусове проникнення до житла ОСОБА_3 з метою виявлення майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Крім того, слідчий суддя констатує, що державному виконавцю достеменно відомо, що у власності ОСОБА_3 перебуває житлова нерухомість, оскільки в поданні зазначена її конкретна адреса, за поясненнями в судовому засіданні вказана нерухомість передана в іпотеку в забезпечення вимог ОТП Факторінг. Про будь-які умисні чи необережні дії ОСОБА_3 які б перешкоджали зверненню стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок його продажу вимог одного з стягувачів - ОТП Факторинг, в поданні не зазначено.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що подання ДВС від 18.06.2015 року не містить вказівок на реальні факти вчинення ОСОБА_3 конкретних злочинних дій по умисному невиконанню рішення суду, а в поданні фактично повідомлено, що в результаті формальних дій державного виконавця без застосування всіх повноважень наданих останньому ЗУ «Про виконавче провадження» не вдається примусити ОСОБА_3 в добровільному порядку виконати рішення суду.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою, тому відмовляє у задоволенні скарги та, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу відділу ДВС сумського міського управління юстиції від 15.07.2015 року на бездіяльність Сумського МВ УМВС України в Сумській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.06.2015 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1