У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Вус С.М.,

за участю
прокурора обвинуваченої

Микитенка
О.П., ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 2 грудня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на
постанову Апеляційного суду Волинської області від 30 вересня 2008 року.

Цією постановою кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК
України, направлено на додаткове розслідування.

Органами досудового слідства
ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що вона, працюючи суддею Березнівського
районного суду Рівненської області, будучи представником влади та службовою
особою, яка займає відповідальне становище - судді, розглядаючи справу
щодо ОСОБА_2 про вчинене ним
адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 9 липня 2007 року близько 10-ї години 50-ти
хвилин одержала шляхом вимагання від останнього хабара у виді грошей в сумі 50
грн. та скретч-картки для поповнення рахунку мобільного оператора зв'язку «UМС» номіналом 50 грн. за
застосування до ОСОБА_2 менш суворого виду адміністративного стягнення,
передбаченого санкцією вказаної статті, а саме штрафу в розмірі 270 грн.

За таких же обставин, розглядаючи справу про
адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_3, 11 липня 2007 року близько 12-ї години 40
хвилин повторно одержала хабар від останнього у сумі 100 грн.

Крім того, 24 вересня 2007 року
близько 10-ї години ОСОБА_1, розглядаючи кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, одержала від
підсудного хабар у виді 10
талонів на отримання бензину А-95 номіналом по 20 літрів кожен, а загалом на
200 літрів, вартістю 930 грн., за призначення ОСОБА_4 менш суворого
покарання зі звільненням від його
відбування з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Повертаючи справу на додаткове
розслідування, суд визнав, що органи досудового слідства допустили таку
неправильність та неповноту досудового слідства, яку неможливо усунути в
судовому засіданні.

Як зазначив апеляційний суд, з
дослідженої у судовому засіданні постанови старшого прокурора управління нагляду за кримінальними
справами Головного слідчого управління
Генеральної прокуратури України від 2 вересня 2008 року убачається,
що досудовим слідством рішення про виділення в окреме провадження матеріалів
справи щодо ОСОБА_5 - прокурора, який брав участь у розгляді справи щодо
ОСОБА_4 під головуванням судді ОСОБА_1,
прийнято в порушення вимог ст. 26 КПК України, а постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи стосовно нього є необґрунтованою. З цих підстав зазначеною постановою порушено
кримінальну справу щодо
ОСОБА_5 за фактом отримання ним за
попередньою змовою з ОСОБА_1 хабара від ОСОБА_4 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України. На думку апеляційного суду, ці обставини
свідчать про неправильність досудового слідства, оскільки встановлення
наявності попередньої змови між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на отримання хабара може
вплинути на збільшення обсягу обвинувачення ОСОБА_1 та потребує об'єднання в
одне провадження справ щодо співучасників вчинення цього злочину для
забезпечення всебічності, повноти і об'єктивності дослідження і вирішення
справи.

Крім того, у постанові суду
зазначено, що досудовим слідством в обвинуваченні ОСОБА_1 не вказано, які
саме умови вона створила, за яких
ОСОБА_2 був змушений передати хабар, не з'ясовано місце придбання
ОСОБА_2 картки поповнення рахунку, не допитано осіб, у яких він її придбав, не
встановлено вартість цієї картки.

У касаційному поданні прокурор
порушує питання про скасування постанови в частині направлення кримінальної
справи за обвинуваченням ОСОБА_1 в одержанні хабарів від ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 й направлення справи у цій
частині на новий судовий розгляд на тих підставах, що досудове слідство за цим
обвинуваченням, яке не пов'язано з епізодом одержання хабара від ОСОБА_4, проведено з достатньою повнотою.

У своєму
запереченні на касаційне подання прокурора ОСОБА_1 просить касаційне подання
залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Волинської області від
30 вересня 2008 року залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення прокурора Микитенка О.П. на підтримання
касаційного подання, обвинувачену ОСОБА_1, яка вважала касаційне подання
безпідставним, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у поданні доводи,
колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду про направлення справи
на додаткове розслідування в частині обвинувачення ОСОБА_1 в одержанні хабара
від ОСОБА_4 є обґрунтованим, відповідає вимогам закону й не оспорюється учасниками судового розгляду.

Разом з тим, твердження прокурора в
касаційному поданні про безпідставність направлення справи на додаткове
розслідування за обвинуваченням ОСОБА_1 в одержанні хабарів від ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 є слушними.

Так, з огляду на постанову суду,
кримінальна справа за цим обвинуваченням направлена на додаткове розслідування
у зв'язку з тим, що органами досудового слідства в обвинуваченні ОСОБА_1 не вказано,
які саме умови вона створила, за яких ОСОБА_2 був вимушений передати їй хабар,
та не з'ясовано місце придбання ОСОБА_2 картки поповнення рахунку та її
вартість.

Проте такий висновок суду не
відповідає фактичним обставинам справи.

Як убачається з постанови про
пред'явлення обвинувачення та
обвинувального висновку, кваліфікуючи дії обвинуваченої за ознакою
одержання хабара, поєднаного з вимаганням, органи досудового слідства послалися
на те, що ОСОБА_1 під час розмови з
ОСОБА_2 повідомила, що за вчинене
ним адміністративне правопорушення він може бути позбавлений права керувати
автотранспортним засобом, після чого висловила
вимогу про передачу особисто їй
хабара у вигляді грошей у сумі 50 гривень та скретч-картки поповнення рахунку
мобільного оператора «UМС» номіналом 50 гривень, за застосування до нього,
як до особи, яка скоїла
адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, менш суворого
адміністративного стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті, а саме
штрафу у сумі 270 гривень.

Отже в зазначених документах,
відповідно до вимог ч.2 ст.223 КПК України, вказано обставини справи, як їх
встановлено на досудовому слідстві.

Питання ж про доведеність, чи недоведеність
цього обвинувачення ОСОБА_1 в одержанні хабара та чи зазначена вимога обвинуваченої містила загрозу вчинення нею
дій, які б могли завдати шкоди правам
або законним (правоохоронюваним)
інтересам ОСОБА_2, може бути вирішено під час розгляду справи судом і не
потребує додаткового розслідування з підстав, зазначених у постанові суду.

Крім того, у постанові не вказано
жодних підстав для направлення на додаткове розслідування справи у частині
обвинувачення ОСОБА_1 в одержанні хабара від ОСОБА_3

Таким чином, у справі за обвинуваченням ОСОБА_1 в одержанні
хабарів від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні передбачені законом підстави для її
повернення на додаткове розслідування. Тому постанова суду у цій частині
підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд, під час
якого необхідно повно, всебічно і об'єктивно дослідити всі докази у справі і,
виходячи з доведеного об'єму обвинувачення, прийняти законне й обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційне подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Постанову Апеляційного суду
Волинської області від 30 вересня 2008
року в частині направлення кримінальної справи за обвинуваченнямОСОБА_1 в
одержанні хабарів від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а справу у цій частині
направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Цю ж постанову про направлення
справи в частині обвинувачення ОСОБА_1 в одержанні хабара від ОСОБА_4 на
додаткове розслідування - залишити без зміни.

Запобіжний захід у виді підписки
про невиїзд з місця постійного проживання - залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Вус С.М. Глос Л.Ф.

Відповідно до ч.1 ст. 281 КПК
України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота
або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Це положення закону знайшло своє
відображення в роз'ясненні, що міститься в абз. 2 п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про практику застосування судами України
законодавства, що регулює повернення кримінальної справи на додаткове розслідування”
від 11 лютого 2005 року № 2, де зазначено, що у випадках, коли суд має змогу
усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи
шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й
допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз,
витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в
ст. 315-1 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення
порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу,
направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності
суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів.

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_6.,
суд не врахував вимог закону та наведених вище роз'яснень, внаслідок чого
постановив у справі рішення, яке не
ґрунтується на вимогах закону і є передчасним.

Убачаючи неправильність досудового
слідства в тому, що слідчий не визнав ОСОБА_7потерпілим, суддя не зазначив у
постанові поважних причин, які позбавляли суд можливості усунути в судовому засіданні зазначені ним
порушення закону та, за умови встановлення для цього законних підстав,
постановити рішення про визнання ОСОБА_8 потерпілим і таким чином самому поновити
порушені його процесуальні права.

Не є такою причиною, на яку
послався суд, та обставина, що залишилися невиконаними постанови суду про
привід ОСОБА_7, оскільки, як убачається з матеріалів справи, останній не
з'являвся до суду через свою хворобу, тобто з поважних причин.

Посилання судді як на підставу
повернення справи на додаткове розслідування на те, що перед направленням кримінальної справи щодо
ОСОБА_6 до суду першої інстанції
спочатку належало в суді за місцем
роботи слідчого, що розслідує справу,
прийняти рішення за поданням про звільнення ОСОБА_7від кримінальної
відповідальності за перші два епізоди давання ним хабара в 2005 році, не
ґрунтується на законі.

Як правильно зазначено у
касаційному поданні, виділення матеріалів справи щодо ОСОБА_7в окреме
провадження та направлення їх до суду окремо суперечило б вимогам ч.2 ст. 26
КПК України, оскільки негативно вплинуло б на всебічність, повноту й
об'єктивність дослідження і вирішення справи.

До того ж подання про звільнення
ОСОБА_7від кримінальної відповідальності
знаходиться у справі,
підсудність якої, відповідно до ст.38 КПК України та ст. 13 Закону України “Про
статус суддів”, визначено Апеляційному суду Івано-Франківської області.

Крім того, всупереч роз'ясненням, що містяться
в п. 13 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, судом
наперед дано оцінку рішенню господарського суду, показанням свідка ОСОБА_9 та
поставлено під сумнів доведеність обвинувачення ОСОБА_6. у вимаганні хабара й
зроблено припущення, що у ОСОБА_7могла бути інша причина передачі грошей підсудному,
яка виходить за межі диспозиції ст. 368 КК України, чого суддя не вправі
робити, повертаючи справу на додаткове
розслідування.

Отже, наведені в постанові підстави повернення
справи на додаткове розслідування не відповідають вимогам ст. 281 КПК України,
у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд, під час якого суду необхідно належно дослідити зібрані в ній
докази, дати їм об'єктивну оцінку і залежно від встановленого вирішити питання
про винність чи невиність ОСОБА_6. у вчиненні злочину.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заступника прокурора
Івано-Франківської області задовольнити, а постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 червня
2007 року про повернення кримінальної щодо ОСОБА_6 на додаткове
розслідування - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же
суд.

Судді:

Вус С.М. Школяров В.Ф. Глос Л.Ф.