АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№11а-82/2007 р. Головуючий у 1 інстанції - Сидоренко С.З.
Категорія: ч. 1 ст. 122 України Доповідач: Баглик СП.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Судова палата з кримінальних справ апеляційного суду
Рівненської області в складі: Головуючого: Мітенко О.А. суддів: Баглика СП. Матюхи Ю.В. з участю
прокурора: Клімашевич И.О.
захисника-адвоката: ОСОБА_3

розглянула 06 лютого 2007 року у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне справу за апеляціями засудженої ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 на вирок Дубровицького
районного суду від 08 грудня 2006 року.

а Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженка та жительки с. Залужжя Дубровицького району Рівненської області, українки,
громадянки України, освіта середньо-спеціальна,
розлученої, не працюючої, на утриманні одн$. неповнолітня дитина, урядових нагород немає, військово зобов'язана, раніше
несудима, -

засуджена за ч.1 ст.121 КК України та призначено
покарання у виді п'яти років позбавлення волі.

За вироком суду, засуджена ОСОБА_1, 22 червня 2006 року біля 18 год, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння у
своєму будинку, під час сварки з ОСОБА_2, умисно нанесла останньому один
удар ножем у лівий бік, якому спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на боковій поверхні черевної
стінки зліва на рівні пупка, яка розташована в
поперечному напрямку, з ушкодженням тонкої кишки, котрі відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент
заподіяння.

В поданій на вирок суду апеляціях:

Засуджена просить вирок суду
скасувати та призначити їй покарання не пов'язане з позбавленням волі.
Постановляючи таке рішення суд фактично проігнорував рекомендації обов'язкові
до виконання, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2003 року №7 ,Діро практику призначення судами кримінального покарання". бровицьким районним судом не враховано пом'якшуючі обставини щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Суд неналежним
чином оцінив ту обставину, що потерпілий ОСОБА_2 своєю поведінкою
спровокував дії засудженої.

Потерпілий просить вирок суду скасувати, то
постановити новий, більш м'який вирок, застосувавши
до засудженої положення ст.75 КК України із звільненням від відбуваннії

2

покарання з випробуванням. Потерпілий покликається на те,
що вирок суду є незаконним з мотивів явної невідповідності
покарання ступеню тяжкості злочину і особи засудженої. Постановляючи вирок суд
не зазначив, чому він вважає, що виправлення і перевиховання засудженої ОСОБА_1 можливе лише в умовах позбавлення волі. Також судом
неналежно оцінено ту обставину, що потерпілий сам своєю поведінкою спровокував
дії ОСОБА_1,
за які в подальшому вона була засуджена.
Призначення засудженій покарання за своїм розміром І видом є явно
несправедливим внаслідок суворості. Також, суд не розглянув питання, щодо можливості застосування по відношенню до ОСОБА_1 положень
ст.75 КК України стосовно звільнення її від відбування покарання з
випробуванням.

Вирок суду в частині виправдання ОСОБА_1 за ч.І ст.121 КК України, не оспорюється.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляцій, судова палата вважає, що апеляції до задоволення не підлягають,
виходячи з наступного.

Сама засуджена, як на досудовому слідстві так і в
суді першої інстанції показала, що під час сварки
потерпілий сам спровокував її дії, результатом яких стало отримання тяжких тілесних
ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Потерпілий ОСОБА_2 ствердив, що саме він своєю
поведінкою спровокував дії засудженої, за які в подальшому вона була засуджена.

За висновком судово-медичної експертизи, потерпілий
ОСОБА_2
22 червня 2006 року, отримав тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді колото-різаної рани. Вказані тілесні ушкодження спричинені
від однієї травматичної дії будь-яким колюче-ріжучим предметом (а. с. 30-31).

За таких обставин, суд вірно кваліфікував дії засудженої
за ч. 1 ст.121 КК України. При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_1, суд,
належним чином врахував тяжкість вчиненого засудженою
злочину, її особу, обставини які пом'якшують та обтяжують її вину.

Підстав для зміни вироку суду та пом'якшення
покарання засудженій, судова палата не знайшла.

На підставі наведеного, керуючись ст. 366 КПК України, судова палата, -

УХВАЛИЛА;

Вирок Дубровицького районного суду від 08 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженої та потерпілого
- без задоволення.