ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1731/15-к
10 липня 2015 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5
та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, освіта: середня, тимчасово не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, українки, громадянки України, освіта: середня, пенсіонерки, одруженої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
що обвинувачуються за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 липня 2014 року близько 18.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Набережній у селі Скориківка Золотоніського району Черкаської області, на ґрунті давніх неприязних відносин, умисно, шляхом перекидання інвалідного візка, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 261 від 13.10.2014 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав частково та по суті обвинувачення пояснив, що 07 липня 2014 рокувін косив траву на земельному участку, який знаходиться навпроти його двору та належить ОСОБА_8 , яка сама проживає по АДРЕСА_2 . Близько 14.00 год. він закінчив косити траву, ОСОБА_8 за виконану роботу заплатила йому кошти та пригостила обідом та близько 150-170 грам горілки. Потім він пішов додому. Близько 18.00 год. цього ж дня він з дружиною вийшли на вулицю, щоб забрати з вигону своїх кіз. Вийшовши помітили як за їх двором, рухалася на інвалідному візку їх сусідка ОСОБА_4 . Коли вони зрівнялися з ОСОБА_4 , він її запитав, чому вона йому телефонує вночі і тероризує їх сім`ю. У відповідь на це ОСОБА_4 повідомила, що вона не дзвонила і запропонувала подивитися свій телефон. Потім обвинувачений їй сказав, щоб вона не брехала і у свій бік почув нецензурні вислови і коли зрозумів, що ці вислови стосуються його малолітнього внука, то спересердя штовхнув інвалідну коляску, яка перевернулася так, що ОСОБА_4 випала з коляски і впала на спину. При поштовху інвалідного візку він стояв позаду неї і ОСОБА_4 була до нього спиною. Він не бачив, щоб від падіння ОСОБА_4 ударилася головою, тим паче що падіння відбулося не на асфальтне покриття, а на траву, яка знаходиться на узбіччі дороги. Далі ОСОБА_4 самостійно сіла на землю і відразу почала комусь телефонувати. На момент коли виник вказаний конфлікт на вулиці нікого не було. Він зі своєю дружиною після цього розвернулися і пішли назад у свій двір. Потім він з дружиною помітили, що біля ОСОБА_4 з`явилися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та пізніше ОСОБА_11 (соціальний працівник). На момент самого конфлікту ОСОБА_9 пішла у хату, біля потерпілої нікого не було, а його дружина стояла поряд зним позаду інвалідного візка та тільки лаялась з потерпілою.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість повністю стверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що з нею по-сусідству проживає родина ОСОБА_12 . Протягом 2014 року у неї з даною родиною напружені відносини із-за земельних паїв. 07 липня 2014 потерпіла виїхала зі свого двору проїхатися, прогулятися по вулиці і проїжджаючи повз двір, де живе родина ОСОБА_12 , до неї несподівано вибігли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які як потерпілій здалося перебували у стані алкогольного сп`яніння, і перекинули її інвалідну коляску: він схватився за ручки за спиною, а його дружина ухопила інвалідну коляску за дужки, що вище маленьких коліс і перевернули її так, що вона навзнак впала і ударилася головою об асфальтне покриття та випала з коляски. Ніхто не допоміг їй піднятись. Вона сама відсунулась на траву, бо дуже крутилась голова. Вона сиділа на узбіччі близько однієї години, чекала міліцію. Коли працівники міліції забрали ОСОБА_6 з собою, то його дружина потерпілу знову обзивала та кидала по ній камінням. Всі ці події, які сталися між потерпілою та родиною ОСОБА_12 бачила сусідка ОСОБА_15 , яка живе відразу за дворищем ОСОБА_12 , і стояла поблизу свого двору, а також по вулиці зі сторони річки йшла місцева жителька ОСОБА_16 , яка була за 50 метрів від місця події. Потім до ОСОБА_4 підійшли ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Далі потерпіла зателефонувала до свого соціального працівника ОСОБА_17 та коротко розповіла їй про те, що сталося і попросила її приїхати до неї. Коли на велосипеді під`їхала ОСОБА_17 і ОСОБА_4 попросила її принести ліків зі свого будинку. Коли повернулася ОСОБА_17 вона запитала ОСОБА_4 про те, що взагалі відбулося і ОСОБА_4 їй про все розповіла як було насправді, а вказана громадянка повідомила, що необхідно повідомити у міліцію. Через деякий час на місце приїхав автомобіль чергової частини Золотоніського МВ, де ОСОБА_4 працівники міліції допомогли сісти до інвалідної коляски і почали опитувати присутніх.
- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні показала, що вона їхала з дому на велосипеді та бачила конфлікт між Вариводами та ОСОБА_4 , він них перебувала за 200 метрів та бачила, як ОСОБА_6 взяв за ручки позаду інвалідного візка, а жінка за дужку між передніми коліщатами і перекинули потерпілу. Та впала набік на асфальт. При цьому була ОСОБА_15 , яка перебувала від них за три метри. Їй потерпіла не телефонувала. Конфлікт трапився близько половини п`ятої вечора;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні показала, що на момент конфлікту вона працювала соціальним працівником та допомагала потерпілій. 07 липня 2014 року після 17.00 год до неї зателефонувала ОСОБА_4 . Та повідомила по телефону, що її скинули з інвалідного візка родина ОСОБА_12 . Вона їі потім приносила ліки. І потім, коли потерпіла перебувала у лікарні, вона купувала ліки на суму близько 1000,0 грн.
- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні пояснила, що 07 липня 2014 року вона була вдома та варила їсти, коли подзвонила ОСОБА_4 . Та попросила прийти до неї, бо її перекинули з коляски Вариводи. Коли свідок пройшла половину дорого, то побачила, що тав вже є люди, то вернулась додому. Вона бачила, як потерпіла сиділа на обочині біля інвалідного візка;
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні пояснила, що 07 липня вона бачила конфлікт, що відбувався між потерпілою та Вариводами, бо перебувала від них за 1 метр. Бачила, як ОСОБА_6 взяв за ручки візок, а його дружина за обоє коліщат та перекинули ОСОБА_19 візок з потерпілою. У потерпілої була гуля на голові позаду лівіше. При цьому ОСОБА_6 був п`яний, а його дружина - ні;
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 у той день косив траву у неї в саду косаркою до 14 години, де після цього ОСОБА_20 пригостила його обідом та близько 150-200 грам горілкиі потім він пішов додому. Близько 18.00 год. свідок пішла наламати гілля своїм козам. Ламала гілля вона на гайку, де поряд знаходиться її огород. Раптом вона почула крики на вулиці Набережній поблизу двору ОСОБА_15 . Придивившись ОСОБА_20 помітила, як по дорозі йшла ОСОБА_9 зі своїми дітьми, а біля неї на інвалідній коляскі рухалася ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яка є сусідкою родини ОСОБА_12 . Свідок почула, що ОСОБА_6 спитав потерпілу, чого та їх дзвонить вночі, та і відповідь кричить, що не дзвонила і починає голосно виражалася нецензурною лайкою на родину ОСОБА_12 , які ще тоді перебували у своєму дворі. Потім свідок помітила, як на лайку в адресу свого онука зі свого двору перший вибіг ОСОБА_6 , а за ним його дружина ОСОБА_7 . Потім ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 і штовхнув інвалідну коляску так, що потерпіла впала із інвалідної коляски, але як саме вона падала ОСОБА_20 не бачила, тому що на огороді росла пшениця і заважала бачити всі події знизу. ОСОБА_7 нікого не чіпала, тільки сказала чоловіку, щоб не займав ОСОБА_4 . Потім Вариводи пішли в свій двір, а ОСОБА_4 сіла на землю та почала дзвонити по телефону. Першій вона зателефонувала ОСОБА_18 . Потім зі свого двору вийшла ОСОБА_23 та під`їхала ОСОБА_16 . Пізніше на місце події приїхала соціальний працівник ОСОБА_17 . Також ОСОБА_20 додала, що під час того, як ОСОБА_6 перевертав інвалідну коляску, то ніяких взагалі свідків не було.І вона б не свідчила, якби потерпіла так цинічно не ображала хворого малолітнього внука родини ОСОБА_12 ;
- даними висновку судово-медичної експертизи від 13.10.2014 року № 261, відповідно до якого у ОСОБА_4 мали місце ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку, яка виникла від дії тупого предмету, не виключено в термін, вказаний у постанові, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя;
(т. 1 а.к.п. 26);
Допитана у судовому засіданні обвинувачена за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України ОСОБА_7 винною себе не визнала та по суті обвинувачення пояснила, що близько 18.00 год. 07.07.2014 вона з чоловіком ОСОБА_6 вийшли на вулицю, щоб забрати з вигону своїх кіз. Вийшовши вони помітили як за їхнім двором, рухалася на інвалідному візку їхня сусідка ОСОБА_4 . Коли вони зрівнялися з ОСОБА_4 , то її чоловік запитав потерпілу, чому вона телефонує їм вночі і тероризує їхню родину. У відповідь на це ОСОБА_24 повідомила, що вона не дзвонила. Потім ОСОБА_6 сказав їй, щоб вона не брехала і у відповідь почув у свій бік нецензурну лайку і коли він почув, що ці вислови стосуються і їх малолітнього внука він обійшов інвалідну коляску та штовхнув її. Внаслідок цього коляска перекинулась на задні ручки і потерпіла впала на спину та могла вдаритись головою. Проте падіння відбулося не на асфальтне покриття, а на траву, яка знаходиться на узбіччі дороги. Далі ОСОБА_4 сама сіла на землю і відразу почала комусь телефонувати. На момент коли виник вказаний конфлікт на вулиці нікого не було. Після цього вони розвернулися і пішли назад у двір, а пізніше вони помітили, що біля ОСОБА_4 з`явилися ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та пізніше ОСОБА_17 (соціальний працівник). Вину свою не визнає, нікого вона не перекидала, а лише у відповідь на образи потерпілої відповідала образами. Каміння також вона ні в кого не кидала.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому обвинувачення досудового слідства грунтується на показаннях свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , а також на даних висновку судово-медичної експертизи № 261 від 13.10.2014 року, що були досліджені у судовому засіданні.
Оцінюючи зібрані по кримінальному провадженню докази, що були безпосередньо досліджені під час судового розгляду в їх сукупності, в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_6 у судовому засіданні є доведеним частково, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розляд здоров`я. При цьому суд виходить із показань ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , які пояснили у судовому засіданні, що ОСОБА_7 ніякої участі у перекиданні інвалідного візка не приймала, і суд вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, так як не спростовуються показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , показання яких, щодо механізму перекидання інвалідного візка не узгоджуються навіть з показаннями самої потерпілої, а також положень ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд також враховує дані рапорта оперативного чергового Золотоніського МВ від 07.07.2014 року (т. 1 а.к.п. 11) про надходження повідомлення 07 липня 2014 року о 19.55 год. від ОСОБА_4 , яка повідомила про конфлікт з ОСОБА_25 у АДРЕСА_1 , жодних повідомлень щодо конфліктної ситуації з ОСОБА_26 до Золотоніського МВ в той же день не поступало, лише 05.09.2014 року потерпілою подано заяву про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України слід виправдати за відсутністю в її діях складу злочину, а з обвинувачення, пред`явленого органом слідства ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України співучасть у вчиненні злочину двох осіб слід виключити.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, а також особу винного, який є раніше не судимим, незадовільно характеризується за місцем проживання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення злочину стосовно особи, яка перебуває в безпорадному стані.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, наявність обтяжуючої та пом`якшуючої покарання обставин, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_25 можливе із призначенням покарання у виді громадських робіт строком наближеним до максимального, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК України та погоджується з покаранням, запропонованим стороною обвинувачення.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Обвинуваченим ОСОБА_6 у судовому засіданні матеріальна шкода визнана у сумі 1000,0 грн. Враховуючи, що позовні вимоги потерпілої стверджуються частково, суд частково задовольняє матеріальні збитки: в частині лікування та придбання лікарських препаратів на суду 1082,29 грн., що стверджуються випискою з історії хвороби № 8521 та накладною від 11.07.2014 року, щодо інших: накладної від 14.07.2014 року та аптечних чеків, то у призначеному лікуванню за історією хвороби такі медпрепарати не значаться. Щодо чеків на придбання бензину, то суд не може з упевненістю сказати, що дані витрати пов`язані з доставкою потерпілої до лікарні, оскільки самі по собі чеки на придбання бензину не свідчать про те, що дані витрати понесла потерпіла саме для поїздок до лікарні, куди вона могла поїхати на автомобілі швидкої допомоги, який за її поясненнями викликала не один раз, а тому суд стягує з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1082,29 (одну тисячу вісімдесят дві) гривні 29 коп.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_25 моральних збитків суд приймає до уваги те, що потерпіла ОСОБА_4 дійсно пережила моральні страждання внаслідок отримання тілесних ушкоджень, що були спричинені внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. Проте суд не погоджується з грошовою оцінкою, якою позивачка в матеріальній формі оцінює заподіяну їй моральну шкоду та вважає, що заявлена моральна шкода є завищеною, оскільки потерпілій спричинені легкі тілесні ушкодження, а тому виходячи з принципів розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди в сумі 1000,0 (одна тисяча) гривень.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
ОСОБА_7 в пред`явленому їй обвинуваченню за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України визнати невинуватою та виправдати за відсутністю в її діях складу злочину.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_25 на її користь матеріальну шкоду в сумі 1082,29 (одну тисячу вісімдесят дві) гривні 29 коп. та моральну шкоду в сумі 1000,0 (одна тисяча) гривень, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_1