Справа № 157/605/15-к
Провадження №1-кп/157/50/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2015 року за №0000187, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, працює старшим кочегаром Карасинської загальноосвітньої школи, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, будучи належним чином повідомленим про наслідки ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин та визначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову на військову службу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, відмовився від отримання 18 травня 2015 року повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на військову службу у Збройні Сили України по частковій мобілізації, що зобов`язувала його з`явитись 19 травня 2015 року на пункт збору ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому ОСОБА_4 категорично відмовився від проходження військової служби за мобілізацією, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, Указ Президента України від 20 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 336 КК України як ухилення від призову за мобілізацією.

Під час досудового розслідування 08 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Камінь-Каширського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, і сторони узгодили покарання обвинуваченому, а саме, у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В угоді про визнання винуватості передбачені як наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, так і наслідки її невиконання.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України. Цей злочин, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вчиненням такого злочину не завдано шкоди правам або інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Таким чином, враховуючи, що укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що у ній передбачені, умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що таку угоду належить затвердити, визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, і призначивши йому узгоджене в угоді покарання.

Керуючись ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 08 червня 2015 року, укладену між старшим прокурором прокуратури Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_1