Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/88/15
І м е н е м У к р а ї н и
30.01.2015 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, засудженого
вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 20 травня 2005 року за ч.2 ст.289, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.70 цього кодексу, до 5 років і 10 днів позбавлення волі,

вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2009 року за ст.391 КК України, із застосуванням ст.71 цього кодексу, до 1 місяця арешту, звільненого з місця відбування покарання у зв`язку із закінченням його строку 26 лютого 2010 року,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживавшого до ув`язнення 21 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
Близько 13 години 30 хвилин 13 лютого 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №34 по вул. Героїв Сталінграду в м. Одесі, з корисливих спонукань, підбіг до ОСОБА_7 та відкрито, шляхом ривку, вирвав з правої руки останньої поліетиленовий пакет з вміщеними до нього грошовими коштами в сумі 200 грн. та не маючими матеріальної цінності пластиковою карткою АТ«Ощадбанку» і папкою з документами, якими розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що близько року назад мав значні матеріальні труднощі, у пошуках шляху вирішення яких він, перебуваючи на вулиці Героїв Сталінграду, побачив літню жінку з пакетом в руках, вирішив вирвати з її рук цей пакет, що фактично і здійснив. В подальшому в цьому пакеті він виявив з коштовного майна лише 200 грн., які витратив на потреби власної родини.

Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 близько 13 години 30 хвилин 13 лютого 2014 року перебуваючи біля будинку №34 по вул. Героїв Сталінграду в м. Одесі, з корисливих спонукань, підбіг до ОСОБА_7 та відкрито, шляхом ривку, вирвав з правої руки останньої поліетиленовий пакет з вміщеними до нього грошовими коштами в сумі 200 грн. та іншими, не маючими матеріальної цінності речами, якими розпорядився на власний розсуд, то вчинене обвинуваченим діяння суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, як грабіж.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання.

Разом з тим, рецидив злочинів суд визнає в якості обставини, яка обтяжує покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_6 як про неофіційно, з його слів, працевлаштовану особу, яка має непогашену судимість та виховує трьох неповнолітніх дітей.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого такий вид покарання як позбавлення волі.

Водночас, у відповідності з пунктом «в» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді прозбавлення волі на певний строк особи, засуджені за злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, якщо на день набрання чинності цього Закону вони не позбавлені батьківських прав і мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Цей закон набрав чинності 19 квітня 2014 року, в зв`язку із чим, вчинене ОСОБА_6 13 лютого 2014 року діяння за часом підпадає під його дію.

Оскільки санкція ч.1 ст.186 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, то зазначений склад злочину ст.12 цього ж Кодексу віднесено до злочинів середньої тяжкості з умисною формою вини.

Виходячи із наданих в судовому засіданні свідоцтв серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 про народження у ОСОБА_6 , відповідно 26 серпня 2010 року сина ОСОБА_8 та 8 серпня 2012 року доньки ОСОБА_9 , вбачається, що цей обвинувачений є особою, яка станом на 19 квітня 2014 року мала двох власних малолітніх дітей.

На момент розгляду справи в суді будь-яких даних про позбавлення обвинуваченого батьківських прав, або наявність інших обставин, передбачених ст.8 цього ж Закону, що перешкоджали б застосуванню амністії, не встановлено.

Крім того, про згоду на застосування акту амністії ОСОБА_6 заявив в суді усно та письмово.

При таких обставинах, відповідно до положень ст.44 КК України, пункту 2 ч. 4 ст.374 КПК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Визнані в якості речових доказів поліетиленовий пакет з банківською карткою та картонною папкою з документами слід вважати повернутими їх законному володільцю.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_6 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 21 січня 2015 року до 30 січня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_6 , на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити від відбування зазначеного покарання внаслідок амністії.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

ОСОБА_6 звільнити з під варти в залі суду.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів поліетиленовий пакет з банківською карткою та картонною папкою з документами - вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1