Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_25,

суддів: ОСОБА_26, ОСОБА_27,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_28,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Морочного Зарічнянського району Рівненської області, проживаючого по АДРЕСА_1, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимостей,

за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Хмельницького, проживаючого по АДРЕСА_1 у тому ж місті, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимостей,

за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку с. Кальні Деражнянського району Хмельницької області, проживаючу по АДРЕСА_1, таку, що не має судимостей,

за ч. 2 ст. 15, пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,

за участю

прокурора ОСОБА_29,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

представника

потерпілого ОСОБА_7,

потерпілої ОСОБА_8,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник засудженої

ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6, посилаючись на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінального процесуального закону, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо його підзахисної скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення скасувати, а кримінальне провадження закрити. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджена вказує на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження її участі у вчиненні злочину.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо нього скасувати, винести новий вирок, яким застосувати до нього положення статей 69, 69-1 КК.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення змінити, застосувати до її підзахисного ст. 69 КК та призначити більш м'яке покарання, ніж передбачено законом.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2, посилаючись на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо нього скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або виправдати його. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений вказує на те, що місцевий всупереч вимогам кримінального процесуального закону обґрунтував своє рішення показаннями, які він давав на досудовому слідстві. Крім того, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати не за ч. 2 ст. 15 КК, а за ч. 1 ст. 14 КК, як підготовка до вчинення злочину й покарання призначити відповідно до ч. 2 ст. 68 КК.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 наводить доводи аналогічні доводам, наведеними засудженим ОСОБА_2 у касаційній скарзі.

У запереченнях на касаційні скарги учасників судового розгляду представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7, посилаючись на безпідставність викладених у них доводів, просить у задоволенні касаційних скарг відмовити.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2013 року засуджено за ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_2 - на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла, ОСОБА_3 - на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла;

ОСОБА_4 - на строк 11 років з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 грудня

2013 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без зміни.

За вироком ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_10

У червні 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у

м. Хмельницькому з метою заволодіння майном ОСОБА_10 вирішили вбити останню.

27 липня 2012 року приблизно о 12.00 год. в одному з номерів готелю «Шанс» по вул. Озерній, 20 у м. Хмельницькому ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_11, який діяв з метою попередження вбивства, й домовився з ним, що той за 10 000 дол. США вб'є ОСОБА_10 При цьому,

ОСОБА_3 передав ОСОБА_11 фотокартку потерпілої, супутниковий знімок житлового кварталу м. Рівного, а також 7 950 грн в якості задатку.

Крім того, ОСОБА_3 висловив вимогу про те, що ОСОБА_11 повинен передати йому автомобіль марки «Lexsus RX 450h» (реєстр.

№ НОМЕР_1) для підтвердження вбивства ОСОБА_10, а він у свою чергу - решту грошей.

Тоді ж, близько 20.00 год. у тому ж готелі ОСОБА_3 для підтримки зв'язку активував два телефонних номери мобільних операторів та передав один з них ОСОБА_11

Про свою зустріч з виконавцем вбивства ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 та свою матір ОСОБА_4

12 серпня 2012 року, дізнавшись від ОСОБА_11 про виконання вбивства, ОСОБА_3 повідомив про це ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та повідомив про необхідність прискорити пошук необхідних коштів для розрахунку з виконавцем. Наступного дня з цією метою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приїздили до м. Рівного для продажу належної ОСОБА_2 земельної ділянки в с. Городок Рівненського району.

15 серпня 2012 року приблизно о 17.00 год. неподалік нічного клубу «СВ» у м. Хмельницькому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в салоні автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» (реєстр. № НОМЕР_2) передали ОСОБА_3 40 000 грн для передачі ОСОБА_11, який того ж дня приблизно о

17.20 год. біля кафе «Анжеліка» неподалік с. Стуфчинці Хмельницького району Хмельницької області в салоні належного ОСОБА_10 автомобіля марки «Lexsus RX 450h» (реєстр. № НОМЕР_1) передав ОСОБА_11 32 000 грн, як часткову оплату за виконання вбивства ОСОБА_10 та отримав від ОСОБА_11 ключі від вказаної автівки. Після цього

ОСОБА_3 затримали працівники міліції.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_12, які кожен окремо підтримали вимоги за скаргами захисту, потерпілу ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_7, які просили касаційні скарги залишити без задоволення, думку прокурора, який вважав, що касаційні скарги учасників судового розгляду слід задовольнити частково, перекваліфікувати дії засуджених із ч. 2 ст. 15, пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 14, пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах, доповненнях до них, а також у запереченні доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК та на які є посилання в касаційній скарзі засуджених, відповідно до вимог

ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд дотримався вимог зазначеного закону.

Колегія суддів вважає, що суд дав належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, правильно становив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів незакінченого умисного вбивства на замовлення.

Цей висновок суду підтверджується показаннями потерпілої

ОСОБА_10, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13 ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 ОСОБА_21, даними оперативно-технічних заходів щодо ОСОБА_3 із застосуванням відео запису, легалізованими телефонними розмовами між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, їх роздруківками, протоколами добровільної видачі від 27 липня та 15 серпня 2012 року, протоколом огляду автомобіля від 15 серпня 2012 року, протоколом особистого обшуку ОСОБА_3 від 15 серпня 2012 року, протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, протоколом очної ставки між ОСОБА_22 та ОСОБА_2, висновком експертизи від 21 вересня 2012 року № 34, а також висновками амбулаторних судово-психіатричних експертиз від 12 грудня і 19 вересня 2012 року № 371, № 461 та 375, згідно з якими засуджені ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_23 психічними захворюваннями не страждають і не страждали такими в період вчинення злочину та іншими доказами, достовірність яких у місцевого та апеляційного судів сумніву не викликала, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що місцевий суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав неправильну юридичну оцінку діям засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд дії засуджених ОСОБА_23, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кваліфікував як закінчений замах на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 при обтяжуючих обставинах.

Однак з вказаних матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_23 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_24 на стадії готування до вчинення умисного вбивства на замовлення з метою створення умов для його вчинення вчинив конкретні дії, спрямовані лише на те, щоб утворити співучасть з ОСОБА_11, який виступав в якості невдалого співучасника, оскільки не мав наміру скоїти вбивство та діяв з метою попередження злочину.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_23, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вчинили готування до інкримінованого їм злочину.

У зв'язку із зазначеним доводи засудженого ОСОБА_2 у касаційній скарзі та доповненнях до неї про неправильну кваліфікацію його дій є слушними, а тому дії засуджених підлягають перекваліфікації з

ч. 2 ст. 15, пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 14, пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК.

Доводи засуджених та їх захисників у скаргах про надмірну суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз'яснень що містяться у п. 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року, правила частин 2 і 3 ст. 68 КК не можуть бути застосовані при призначенні покарання особі, яка у віці 18 і більше років вчинила злочин, за який передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, оскільки цей вид покарання є таким, що виключає можливість визначення його половини чи двох третин.

Тому, колегія суддів вважає, що покарання засудженим ОСОБА_3,

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 місцевий суд обрав відповідно до вищевказаних вимог закону з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, характеру і ступеню тяжкості вчиненого засудженими кримінального правопорушення, їх ролі при вчиненні злочину та даних про їх особи. Зокрема місцевий суд врахував те, що ОСОБА_4 не судима,

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - в силу ст. 89 КК не мають судимості, за місцем проживання засуджені характеризуються позитивно, ОСОБА_3 має на утриманні малолітню дитину. Крім того, врахував суд і відсутність обставин, що обтяжують покарання та таких що його пом'якшують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий суд правомірно призначив засудженим ОСОБА_3, ОСОБА_4 та

ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, а тому підстав для пом'якшення покарання не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433, 436-438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також захисників ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 грудня 2013 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати дії останніх з ч. 2 ст. 15, пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК на ч. 1 ст. 14,

пунктів 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК і призначити за цим законом покарання у виді позбавлення волі: ОСОБА_2 - на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла; ОСОБА_3 - на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю, крім житла; ОСОБА_4 - на строк 11 років з конфіскацією майна, яке є її власністю, крім житла.

В решті судові рішення залишити без зміни.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27