Справа № 711/5633/2012
Провадження № 1/307/6/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів ОСОБА_4
захисників підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальну справу про обвинувачення :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого головою Тереблянської сільської ради, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч. 1 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , України, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч. 1 КК України та про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України.
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, обіймаючи посаду Тереблянського сільського голови, будучи службовою особою, уповноваженою на здійснення функцій представника влади та наділеною організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, допустив службову недбалість, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом громадським інтересам (інтересам територіальної громади), при наступних обставинах. Так, ОСОБА_7 , працюючи Тереблянським сільським головою, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.149 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, в січні-травні 2009 року, не перевіривши фактичне місце розташування земельної ділянки, яка на підставі розпоряджень голови Тячівської районної державної адміністрації №840 від 23.12.2008 року, №94 від 13.02.2009 року та №366 від 12.05.2009 року підлягала відведенню у власність ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с.Теребля загальною площею 1,50 га, надав висновок про погодження місця розташування цієї земельної ділянки та погодив акт вибору та її обстеження, в яких ствердив, що зазначена земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с.Теребля та які особисто підписав і завірив відтиском круглої гербової печатки Тереблянської сільської ради, хоча в той же час частина вказаної ділянки площею 0,5271 га розташована в межах населеного пункту с.Теребля та відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України розпорядження щодо неї відносилось до компетенції органу місцевого самоврядування - Тереблянської сільської ради. В подальшому ОСОБА_9 на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №410 від 25.05.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якому містилися наданий ОСОБА_7 висновок про погодження місця розташування цієї земельної ділянки та погоджений ним акт вибору та її обстеження, та видано державний акт на право власності на земельну ділянку в урочищі «Осуй» с.Теребля для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,3565 га, частина якої площею 0,5271 га розташована в межах населеного пункту с. Теребля.
Внаслідок службової недбалості ОСОБА_7 земельна ділянка площею 0,5271 га вартістю 33 912,50 грн. незаконно вибула із комунальної власності територіальної громади с.Теребля, у зв`язку з чим інтересам вказаної територіальної громади заподіяно істотну шкоду у вигляді матеріальних збитків в розмірі 33 912,50 грн..
Органом досудового слідства ці дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ст.367 ч.1 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом громадським інтересам
ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, працюючи на посаді головного спеціаліста управління Держкомзему у Тячівському районі Закарпатської області, будучи службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими функціями, допустив службову недбалість, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам (інтересам територіальної громади), при наступних обставинах. Так, ОСОБА_8 , працюючи головним спеціалістом управління Держкомзему у Тячівському районі, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.149 Земельного кодексу України, в січні-травні 2009 року, не перевіривши фактичне місце розташування земельних ділянок, які на підставі розпоряджень голови Тячівської районної державної адміністрації №839 від 23.12.2008 року, №843 від 23.12.2008 року, №94 від 13.02.2009 року та №366 від 12.05.2009 року підлягали відведенню у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с.Теребля площею 1,50 га. кожному, підготував і склав висновки попереднього погодження місця розташування вказаних земельних ділянок, акти вибору та обстеження земельних ділянок, висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та умови відведення земельних ділянок у власність, в яких ствердив, що ці земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту с.Теребля та належать до сільськогосподарських земель сільської ради, не наданих у власність чи користування, та які надав на підпис начальнику управління Держкомзему у Тячівському районі, хоча в той же час зазначені земельні ділянки на підставі державного акту на право постійного користування землею належали радгоспу «Більшовик» і відповідно до ст.149 Земельного кодексу України перед відведенням їх громадянам у власність підлягали вилученню від цього радгоспу. В подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №410 від 25.05.2009 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, в яких містилися складені ОСОБА_8 висновки попереднього погодження місця розташування цих земельних ділянок, акти вибору та їх обстеження, висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, умови відведення їх у власність, та видано державні акти на право власності на земельні ділянки в урочищі «Осуй» с.Теребля для ведення особистого селянського господарства площею 1,50 га кожному, внаслідок чого земельна ділянка загальною площею 4,50 га та вартістю 112 956 грн. незаконно вибула із постійного користування радгоспу «Більшовик», який перебував у комунальній власності територіальної громади Тячівського району, та у зв`язку з чим вказаній територіальній громаді спричинено матеріальні збитки в розмірі 112 956 грн.
Крім того ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, працюючи головним спеціалістом управління Держкомзему у Тячівському районі, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог ст.149 та п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України, в січні-травні 2009 року, не перевіривши фактичне місце розташування земельної ділянки, яка на підставі розпоряджень голови Тячівської районної державної адміністрації №840 від 23.12.2008 року, №94 від 13.02.2009 року та №366 від 12.05.2009 року підлягала відведенню у власність ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с.Теребля загальною площею 1,50 га, підготував і склав висновок попереднього погодження місця розташування вказаної земельної ділянки, акт вибору та її обстеження, висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та умови її відведення у власність, в яких ствердив, що зазначена земельна ділянка розташована за межами населеного пункту с.Теребля та які надав на підпис начальнику управління Держкомзему у Тячівському районі, хоча в той же час частина цієї ділянки площею 0,5271 га. розташована в межах населеного пункту с.Теребля та відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України розпорядження щодо неї відносилось до компетенції органу місцевого самоврядування - Тереблянської сільської ради. В подальшому ОСОБА_9 на підставі розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації №410 від 25.05.2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в якому містилися складені ОСОБА_8 висновок попереднього погодження місця розташування вказаної земельної ділянки, акт вибору та її обстеження, висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, умови відведення її у власність, та видано державний акт на право власності на земельну ділянку в урочищі «Осуй» с.Теребля для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,3565 га, частина якої площею 0,5271 га розташована в межах населеного пункту с. Теребля, внаслідок чого земельна ділянка площею 0,5271 га, вартістю 33 912,50 грн. незаконно вибула із комунальної власності територіальної громади с.Теребля та у зв`язку з чим вказаній територіальній громаді спричинено матеріальні збитки в розмірі 33 912,50 грн..
Таким чином, внаслідок службової недбалості ОСОБА_8 спричинено тяжкі наслідки інтересам територіальної громади Тячівського району у вигляді матеріальних збитків в розмірі 112 956 грн. та інтересам територіальної громади с.Теребля у вигляді матеріальних збитків в розмірі 33 912,50 грн..
Органом досудового слідства ці дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст.367 ч.2 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам
Захисник підсудного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про необхідність направлення даної кримінальної справи на додаткове розслідування так як досудове слідство у кримінальній справі проведено неповно, однобічно і неправильно. В клопотанні зазначив, що під час досудового слідства у кримінальній справі зазначені вимоги кримінально-процесуального закону не дотримані. Кримінальна відповідальність за ст.367 КК України настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило негативні наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, тобто обов`язок діяти відповідним чином був включений відповідним нормативним документом до кола службових повноважень такої особи. Виходячи з цього, для наявності складу злочину необхідно встановити, чи повинна була службова особа виконати ті чи інші дії, виходячи з кола її повноважень, та чи мала вона реальну можливість виконати такі дії. Під час досудового слідства у кримінальній справі не встановлено і не доведено, що перевірка фактичного місця розташування земельних ділянок входила до кола безпосередніх службових обов`язків підсудного ОСОБА_8 і він мав реальні можливості виконати такі дії як перевірка фактичного місця розташування земельних ділянок. Згідно наявної у матеріалах кримінальної справи посадової інструкції ОСОБА_8 , затвердженої 8 січня 2009 року і чинної у період вчинення злочину, у переліку завдань та обов`язків ОСОБА_8 не передбачено обов`язків щодо перевірки фактичного місця розташування земельних ділянок, які передаються у власність згідно з розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації, підготовки і складання висновків попереднього погодження місця розташування земельних ділянок, актів вибору та обстеження земельних ділянок, висновків про погодження проектів землеустрою, умов відведення земельних ділянок, які підлягали відведенню у власність громадянам. Відповідно до зазначеної посадової інструкції, головний спеціаліст управління Держкомзему у Тячівському районі, посаду якого обіймав ОСОБА_8 на час вчинення злочину, лише частково несе відповідальність за виконання покладених на управління завдань. У якій частині встановлена така відповідальність та які межі відповідальності головного спеціаліста управління Держкомзему у Тячівському районі, досудовим слідством не встановлено. Крім цього, у процесі досудового розслідування взагалі не здобуто доказів, крім визнавальних показів ОСОБА_8 , на підтвердження того, що підсудний ОСОБА_8 особисто готував і складав документи, на підставі яких земельні ділянки надавалися у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , а саме - висновки попереднього погодження місця розташування, акти вибору та обстеження, висновки про погодження проектів землеустрою, умови відведення земельних ділянок, які підлягали відведенню у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , та подавав такі документи на підпис начальнику управління Держкомзему у Тячівському районі. За таких обставин, вчинення підсудним ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, є недоведеним. У матеріалах кримінальної справи відсутні належні і достовірні докази належності земельних ділянок, розташованих в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту АДРЕСА_1 , переданих у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , до складу земель, що перебували у постійному користуванні радгоспу «Більшовик». У матеріалах справи відсутні докази винесення в натуру на місцевість меж земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні радгоспу «Більшовик», їх прив`язки до державної системи координат. У висновку землевпорядної експертизи від 07.02.2011 року за №83 факт знаходження земельних ділянок, переданих у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на територіях, що перебувають у постійному користуванні радгоспу «Більшовик» не підтверджений жодними підтверджуючими документами. У тексті зазначеного висновку міститься посилання на цілий ряд документів, які використовувалися експертом у процесі підготовки висновку, зокрема, «Технічний звіт з матеріалів по встановленню окружної межі землекористування радгоспу «Більшовик» №317-С 1990р.», «Технічний звіт по виготовленню державних акту на право постійного користування землею радгосппу «Більшовик» в межах території Тереблянської сільської ради 1994р. №ІІІ-1474», базові та індексі кадастрові карти. Про те, такі документи у матеріалах кримінальної справи відсутні. Також у висновку зазначено, що межі земельних ділянок, належних на праві користування радгоспу «Більшовик», було прив`язано до державної системи координат, та співставлено із земельними ділянками, належними на праві власності гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . Разом з цим, висновок експерта не містить будь-яких посилань на те, ким, коли і яким чином здійснювалося прив`язка земельної ділянки до системи координат та подальше співставлення із земельними ділянками гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , та які документи при цьому складалися. Експерт ОСОБА_13 під час допиту у судовому засіданні пояснила, що вказані дії вчинялися іншими спеціалістами. Про те, відомості про зазначених інших спеціалістів, зокрема, про їх фах, кваліфікацію, правові підстави участі у проведенні землевпорядної експертизи, у матеріалах справи відсутні. На доданому до висновку експертизи кадастровому плані також не зазначено і не показано загальних меж земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні радгоспу «Більшовик». З наведених вище обставин, висновок землевпорядної експертизи від 07.02.2011р.за №83 не має належного і допустимого доказового значення у справі. Під час досудового слідства у кримінальній справі не встановлено характеру і розміру заподіяної злочином матеріальної шкоди. У матеріалах справи наявні декілька різних письмових доказів, які вказують на вартість земельних ділянок, переданих у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . Зокрема, згідно довідок про проведення фахової перевірки щодо встановлення грошової оцінки земельних ділянок, складених оцінювачем ОСОБА_14 24 травня 2010 року, вартість земельних ділянок, переданих у власність громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 становить 205 123,44 грн., 205 123,44 грн., 205 123,44 грн., та 189 826,40 грн., відповідно. При цьому, оцінювачем зазначено, що зазначені земельні ділянки є земельними ділянками несільськогосподарського призначення, що у жодному разі не відповідає дійсності, оскільки всі земельні ділянки передавалися у власність для ведення особистого селянського господарства, а тому є землями сільськогосподарського призначення. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 19.03.2012р., складеного ТОВ «Землемір», вартість земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_9 становить 87 358,60 грн. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 19.03.2012р., складеного ТОВ «Землемір», вартість земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_10 становить 37 652,00 грн. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 19.03.2012р., складеного ТОВ «Землемір», вартість земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_12 становить 37 652,00 грн. Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 19.03.2012р., складеного ТОВ «Землемір», вартість земельної ділянки, наданої у власність ОСОБА_11 становить 37 652,00 грн. При чому, відомості про вартість земельних ділянок станом на час вчинення злочину, тобто на січень-травень 2009 року, у матеріалах кримінальної справи взагалі відсутні. Поряд з цим, згідно листа Управління Держземагентства у Тячівському районі від 06.06.2014 року за №91/04/07-21, вартість нормативної грошової оцінки 1 га. землі на території с. Теребля для ведення особистого селянського господарства (сіножаті) становить 3 193 грн. Згідно листа Управління Держземагентства у Тячівському районі від 08.10.2014 року за №10-708/0.5-1774/2-14 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,3565 га, розташованої на території урочища «Осуй» за межами населеного пункту с. Теребля Тячівського району, наданої гр. ОСОБА_9 , мешканцю АДРЕСА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №226742, станом на 01.02.2009р. становить 6984,62 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,500 га, розташованої на території урочища «Осуй» за межами населеного пункту Теребля, наданої гр. ОСОБА_11 , мешканці АДРЕСА_4 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №226734, становить 7723,50 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,500 га, розташованої на території урочища «Осуй» за межами населеного пункту Теребля, наданої гр. ОСОБА_12 , мешканцю АДРЕСА_5 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №226736, становить 7723,50 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1,500 га, розташованої на території урочища «Осуй» за межами населеного пункту Теребля, надана гр. ОСОБА_10 , мешканці АДРЕСА_6 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №226735, становить 7723,50 грн. Зазначив, що вартість земельної ділянки - це грошове вираження земельної власності на даний конкретний момент. Ринкова вартість земельної ділянки це вартість земельної ділянки, яка сформована попитом покупців і пропозицією продавців на ринку нерухомого майна за взаємною згодою. Відповідно до п.1,3 Методики експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року за №1531, ця Методика регламентує проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок усіх категорій земель під час укладання цивільно-правових угод та переоцінки основних фондів для бухгалтерського обліку згідно із законодавством. Експертна грошова оцінка передбачає визначення ринкової (імовірної ціни продажу на ринку) або іншого виду вартості об`єкта оцінки (заставна, страхова, для бухгалтерського обліку тощо), за яку він може бути проданий (придбаний) або іншим чином відчужений на дату оцінки відповідно до умов угоди. Відповідно до ч.4,7 ст.5 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 за №1378-IV грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами. Земельні ділянки, розташовані в урочищі «Осуй» за межами населеного пункту с. Теребля, передавалися громадянам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , у власність у порядку безоплатної приватизації із земель державної власності, а не набувалися на підставі цивільно-правових угод, а тому визначення ринкової вартості зазначених земельних ділянок є необґрунтованим. Крім цього, у матеріалах кримінальної справи містяться рішення Тячівського районного суду, які набули законної сили, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, оформлених і виданих на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . Тобто, передані у власність ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 земельні ділянки станом на час розгляду кримінальної справи в суді, повернуті у державну власність, що виключає саму наявність шкоди, заподіяної злочином, у вигляді вартості зазначених земельних ділянок. Неповнота досудового слідства у даній кримінальній справі виразилася у тому, що всупереч ст.ст.22, 64, 65 КПК України не було встановлено і доведено всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, зокрема: обставини вчинення злочину, винність підсудного у вчиненні злочину, характер і розмір шкоди, завданої злочином. Усунути зазначену неповноту у судовому засіданні неможливо. Встановлення фактичних обставин, що підлягають доказуванню у кримінальній справі, не може ґрунтуватися на переконаннях особи, що проводить дізнання чи досудове слідство, не підтверджених матеріалами справи, а докази, що містять лише припущення, не перевірені та не підтверджені будь-якими іншими матеріалами справи, на підставі ст.65 КПК України не можуть вважатися придатними для встановлення фактичних обставин події, наявності чи відсутності в діях особи складу злочину.
А тому захисник ОСОБА_6 просить повернути кримінальну справу на додаткове розслідування.
Заслухавши прокурора, який заперечив щодо повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, підсудного ОСОБА_15 який підтримав клопотання свого захисника, підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , які заперечили щодо заявленого клопотання суд дійшов наступного висновку.
Згідно до ст. 22 КПК України, 1960 року, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Суд, прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.
А згідно до ст.64 цього Кодексу до предмету доказування в кримінальній справі належить подія злочину ( час , місце , спосіб та інші обставини вчинення злочину), винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання, характер і розмір шкоди, завданої злочином.
Повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства із стадії судового розгляду, згідно до ст. 281 КПК України, 1960 року, може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
У п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 11.02.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зазначено, що відповідно до ст. 16-1 КПК України 1960 р. здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Відповідно до п.8 вказаної постанови повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства. Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо). Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.
А пунктом 9 цієї ж постанови звернуто увагу судів на те, що за змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК, на підтвердження чи спростування позиції сторін допускаються тільки за клопотанням сторін. При цьому судові доручення суд дає лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства. Повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
В п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зазначено, що відповідно до вимог статей 22 і 64 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 1985 р. №11 «Про додержання судами України процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ» у кожній справі з достатньою повнотою мають встановлюватись час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину; форма вини, спрямованість умислу, мотиви злочину, його наслідки, характер і розмір заподіяної шкоди; обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності, та інші обставини, що характеризують особу підсудного.
Відповідно до ст..16-1 КПК України, 1960 року, розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, а в окремих передбачених у КПК випадках це вправі робити потерпілий чи його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав , розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення.
В заявленому стороною захисту клопотанні наведено достатньо мотивів для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування в порядку, визначеному ст. 281 КПК України, 1960 року, оскільки виявлена неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні з дотриманням процесуальної форми судового розгляду.
Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що під час досудового слідства були поверхово досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме слідчим органом поверхово досліджені обставини щодо встановлення обставин чи повиннні були підсудні як службові особи виконати ті чи інші дії, виходячи з кола їх повноважень, та чи мали вони реальну можливість виконати такі дії. Так, під час досудового слідства у кримінальній справі не встановлено, що перевірка фактичного місця розташування земельних ділянок, які незаконно вибули із комунальної власності територіальних громад с.Теребля та Тячівського району, входила до кола безпосередніх службових обов`язків підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вони мали реальну можливість виконати такі дії.
Крім цього, суд вважає, що під час досудового слідства органом досудового слідства неповно з`ясовані обставини, передбачені п.4 ст. 64 КПК України, а саме щодо розміру і характеру шкоди, заподіяних злочинами. Зокрема, не встановлено точну вартість земельних ділянок саме сільськогосподарського призначення та на час вчинення злочинів, які незаконно вибули із комунальної власності територіальних громад с.Теребля та Тячівського району.
Усунути цю неповноту і неправильність досудового слідства з врахуванням процесуальної форми судового розгляду неможливо, так як необхідні слідчі і пов`язані з ними оперативні дії .
Враховуючи наведене, суд вважає, що дану кримінальну справу щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч. 1 КК України та про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України слід повернути прокурору Тячівського району для проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства.
При додатковому розслідуванні необхідно більш повно дослідити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме встановити чи повинні були підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_16 виконати ті чи інші дії, виходячи з кола їх повноважень, та чи мали вони реальну можливість виконати такі дії, зокрема, що перевірка фактичного місця розташування земельних ділянок, які незаконно вибули із комунальної власності територіальної громади с.Теребля, входила до кола безпосередніх службових обов`язків підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вони мали реальну можливість виконати такі дії, встановити точний розмір і характер шкоди, заподіяних злочинами, а саме - встановити точну вартість земельних ділянок саме сільськогосподарського призначення та на час вчинення злочинів, які незаконно вибули із комунальної власності територіальних громад с.Теребля та Тячівського району.
Керуючись ст.ст. 26, 273, 281 КПК України, 1960 року, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальну справу про обвинуваченняОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч. 1 КК України та про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України повернути прокурору Тячівського району на додаткове розслідування.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити попередній підписку про невиїзд.
На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи діб з дня її винесення.
Головуючий: ОСОБА_1