УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/186/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.240 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 - головуючого,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , -
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 , -
ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Борове Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого у буд. АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Борове Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого у буд. АДРЕСА_2 , та
ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Борове Рокитнівського району Рівненської області, проживаючого у буд. АДРЕСА_2 , -
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2014 року засуджено:
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 240 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 6800 грн. та звільнено його від цього покарання на підставі п. п. «в», «е» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію 2014 року»;
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 240 КК України до аналогічного покарання у виді штрафу зі звільненням від покарання на підставі п. п. «е», «є» ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію 2014 року»;
- ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 240 КК України до покарання у виді штрафу розміром 6800 грн. та звільнено його від покарання на підставі п.п. «а», «е» ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про амністію 2014 року»;
Згідно вироку, 19.04.2014 року близько 10 години 40 хвилин у кв. 27 від. 8 Замисловицького лісництва ДП «Білокоровицьке лісове господарство», розташованого поблизу с. Устинівка Членського району Житомирської області всі обвинувачені з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п. 3-4 «Положення про порядок надання гірничих відводів» затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу на користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст. 19 Кодексу України про надра, здійснили незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, - 183,20гр. ювелірної сировини (дорогоцінного каміння) бурштину, після чого о 17 год у той же день поблизу с. Устинівка Олевського обвинувачені були затримані працівниками Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, якими було виявлено та вилучено незаконно видобуті корисні копалини (бурштин) та знаряддя незаконного видобутку (3 штикові лопати).
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить змінити вирок у частині вирішення долі речового доказу - автомобіля "ВАЗ - 21099" д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, - зазначити у результативній частині вироку про звернення цього автомобіля, який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_7 , в дохід держави. Посилається на незастосування судом положень п. 2 ч. 9 ст. 100 КПК України про необхідність звернення в дохід держави автомобіля як знаряддя злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, та кваліфікацію їх дій за ч. 2 ст. 240 КК України, є обгрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
З матеріалів кримінального провадження видно, що автомобіль «ВАЗ 21099», державний знак НОМЕР_1 , власником якого є обвинувачений ОСОБА_7 , був визнаний слідчим речовим доказом та використовувався для пересування обвинувачених до та після вчинення злочину (незаконного видобутку бурштину). З огляду на всі обставини справи, у тому числі кількість незаконно видобутого бурштину, цей автомобіль не був підшуканий, виготовлений, пристосований або використаний як засіб чи знаряддя злочину, не підпадає під ознаки майна, вказаного у п.п. 1, 2, 5 та 6 ч. 9 ст. 100 КПК України та не був наданий суду під час судового розгляду.
За таких обставин, суд першої інстанції не допустив порушень вимог ч. 9ст. 100 КПК України та правильно вирішив повернути цей речовий доказ власнику - обвинуваченому ОСОБА_7 , у якого він перебував на зберіганні.
Тому доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування кримінального закону та ч. 9 ст. 100 КПК України є необгрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, авирок Олевського районного суду від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: