апеляційний суд миколаївської
Справа №11-167/07
Категорія: ч.І ст. 187
інстанції: Безпрозванний В.В.
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого - Карпія В.М. суддів -
Хоміка І.М., Войтовського С.А. за участю прокурора- Данчука В.М.

06 березня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2006
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженець с. Даниловка
Березанського району Миколаївської області, українець, громадянин України,
раніше судимий: 1) 05.03.1992
року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.З ст. 140 КК України із
застосуванням ст. 45 КК
України (1960 року) до
2 років
позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 2 роки; 2)17.12.1993
року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.З ст. 81,ч.2
ст. 140 КК
України із застосуванням ст. 45
КК (1960 року)
України до 5 років
позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 3 роки; 3)
23.12.1994 року Миколаївським районним судом Миколаївської області
за ч.4 ст. 81 КК України
із застосуванням ст. 43 ч.4 КК
України (1960 року) до
5 років 6 місяців
позбавлення волі; звільнений 02.03.2000
року за відбуттям строку покарання; 4)
03.07.2000 року Миколаївським районним судом Миколаївської області
за ч.2 ст. 81 КК
України (1960 року) до
3 років
позбавлення волі; звільнився 07.08.2003
року за постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 04.08. 2003 року на підставі
ст. 82 КК
України із заміною 1 року 5 місяців 11 днів позбавлення
волі на цей же строк виправних робіт з відрахуванням 15 % заробітної плати
в дохід держави,

- засуджений
за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років
позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним
і засуджений за скоєння злочину при слідуючих обставинах.

08 липня 2006 року в період з 00 годин 30 хвилин до 3 годин ночі
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля входу в
гуртожиток по АДРЕСА_1, а також безпосередньо в самому приміщені гуртожитку, з
метою заволодіння чужим майном, застосовуючи насильство, небезпечне для
здоров'я потерпілої ОСОБА_2 став наносити їй удари руками по голові, кінцівкам
і тулубу. Подолавши волю потерпілої, ОСОБА_1 відтягнув її за ріг вказаного
будинку, де продовжив наносити ОСОБА_2, яка лежала на землі, удари ногами по
тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів і саден голови,
тулуба і кінцівок, струсу головного мозку. Потім ОСОБА_1 вихопив із рук ОСОБА_2
мобільний телефон "Самсунг А- 800", вартістю 400 грн. з сім картою,
вартістю 20 грн. і з місця події зник.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на те, що суд
невірно встановив фактичні обставини справи, оскільки умислу на розбійний напад
у нього не було і мобільний телефон він у потерпілої не забирав. Вказує, що
зустрів ОСОБА_2 біля гуртожитку і вона, знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, стала його ображати. Не заперечує, що дійсно наніс ОСОБА_2 декілька
ударів в обличчя, так як остання била його якимось предметом. Можливо цей
предмет і був телефон, який він вирвав з її рук та викинув. За змістом апеляції
просить перекваліфікувати його дії на ст. 296 КК України, тобто, вчинення
хуліганських дій і, з урахуванням знаходження на утриманні трьох неповнолітніх
дітей та захворювання на туберкульоз, пом'якшити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Данчука В.М.
про законність і обгрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 в скоєні злочину, за
який він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним
обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні
та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

Так, з пояснень потерпілої ОСОБА_2 вбачається, що 8 липня 2006 року приблизно о
1 годині ночі вона
поверталась на таксі додому. Коли підходила до під'їзду будинку по АДРЕСА_1, то
почула з боку компанії, яка сиділа на лавці, висловлювання чоловіка на свою
адресу. Вона нічого не відповіла і зайшла в під'їзд, де їй нанесли удар в
потилицю, від якого вона присіла на сходах. Потім побачила ОСОБА_1, який підняв
її та притиснув до стіни. Він вдарив її в область лівого ока, від чого пішла
кров. Коли вона запитала у ОСОБА_1 чому він так себе веде, той вдарив її в
голову з такою силою, що вона випала з під'їзду. З землі допоміг їй підвестись
ОСОБА_3, якого
вона знала раніше, а
ОСОБА_1 потягнув в сторону садка, де повалив на землю та став
наносити удари руками і ногами. Потім ОСОБА_1
заштовхав її в під'їзд гуртожитку, де на третьому поверсі хотів затягнути в
кімнату. Коли вона почала кричати, ОСОБА_1 знову витягнув її на вулицю, вдарив
декілька разів і повів в сторону пр. Корабелів. Вона зняла взуття і стала
тікати. ОСОБА_1 наздогнав її, повалив на землю і вдарив ногою в область нирки.
Коли вона почала кликати на допомогу, ОСОБА_1 вирвав з її рук мобільний телефон
і втік.

При цьому потерпіла вказувала, що ОСОБА_1 не била і за
волосся його не тягала.

Як вбачається з протоколу очної ставки між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 остання повністю підтвердила свої показання і вказала на нього як на
особу, що вчинила на неї розбійний напад, нанесла тілесні ушкодження і забрала
мобільний телефон ( 29 - 31).

Пояснення потерпілої узгоджуються з показаннями свідка
ОСОБА_4, даними в судовому засіданні. З вказаних показань слідує, що ввечері 8 липня 2006 року він
знаходився в одній компанії з ОСОБА_1, разом розпивали спиртне. Він бачив як
ОСОБА_1 розмовляв в під'їзді з потерпілою. Після чого почув крик ОСОБА_2 і
побачив як вона впала на землю. Він допоміг потерпілій підвезтися і попросив
ОСОБА_1 заспокоїтися. Потім до них підійшла вчителька на ім'я ОСОБА_5, яку він провів в
її кімнату, де вони розмовляли. Через відкриту кватирку почув крик жінки про
допомогу і побіг вниз. Між третім і четвертим поверхом зустрів потерпілу, яка
бігла наверх. Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_2 вела себе нормально,
нецензурною лайкою ні до кого не висловлювалась.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що бачила як ОСОБА_1 і ОСОБА_2
розмовляли в під'їзді гуртожитку. Потім ОСОБА_1 штовхнув потерпілу і вона впала
із під'їзду на землю. Після цього ОСОБА_1 в під'їзді гуртожитку продовжив
розмовляти з ОСОБА_2. Коли вона і ОСОБА_7 піднялись на третій поверх
гуртожитку, то пройшли повз ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Потім на вулиці ОСОБА_2 стала
кричати про допомогу. Через деякий час вона зустріла потерпілу в під'їзді, яка
бігла вверх по сходах і показала їй пошкодження біля ока.

Свідок ОСОБА_7, показання якого на досудовому слідстві
були перевірені судом, підтвердив пояснення ОСОБА_6 про те, що зустрів ОСОБА_1
і ОСОБА_2 на третьому поверсі гуртожитку, а потім почув крики жінки з вулиці
про допомогу ( а.с. 35,58).

Факт спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, крім
пояснень потерпілої та свідків, підтверджується актом судово-медичного
освідування та висновками судово-медичної експертизи № 240 від 21.09.2006 року, згідно
яким у ОСОБА_2 були виявлені ушкодження у вигляді крововиливів і саден голови,
тулуба, кінцівок, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що побив потерпілу при встановлених
обставинах, але пояснив, що мобільний телефон у неї не забирав.

Разом з тим, в ході досудового слідства при допиті в
якості обвинуваченого ОСОБА_1 пояснював не тільки про нанесення потерпілий
тілесних ушкоджень, а і також про те, що забрав у ОСОБА_2 предмет, яким вона
його била, вказавши, що можливо це і був мобільний телефон.

Свердження засудженого про те, що в його діях вбачається
склад злочину, передбачений ст.296 КК України, матеріалами справи не
підтверджується. При вчиненні вказаних дій ОСОБА_1 громадський порядок
порушений не був, а сукупність зібраних доказів, характер дій засудженого
вказують на те, що його умисел був направлений саме на заволодіння чужим
майном. Підстав для обмови потерпілою засудженого ОСОБА_1 не встановлено.
Показання ОСОБА_2 як на досудовому слідстві так і в суді є послідовними і
узгоджуються з іншими доказами, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги показання
потерпілої не тільки стосовно нанесення їй ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, а і про
заволодіння останнім її мобільним телефоном в процесі нападу.

Таким чином, суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 187 КК України, як
напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним
для здоров'я особи.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК
України з урахуванням ступіню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до
ст. 12 КК
України відноситься до категорії тяжких, даних про його особу, обставин, які
обтяжують та пом'якшують покарання. Судом правильно враховано, що ОСОБА_1
раніше судимий, скоїв новий тяжкий злочин в стані алкогольного сп'яніння.
Обставинами, що пом'якшують покарання суд визнав позитивну характеристику з місця
проживання засудженого, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей,
відшкодування матеріальних збитків. Суд призначив ОСОБА_1 мінімальне покарання,
передбачене санкцією ст. 187
ч.І КК України і підстав для пом'якшення призначеного покарання колегія
суддів на вбачає.

Керуючись ст.ст. 365,366
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_1 - без
зміни.

Головуючий: