ухвала іменем україни27 травня 2015 року м. КиївКолегія суддів Судової палати у кримінальних справахВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_13,

суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,

при секретарі ОСОБА_16,

за участю:

прокурора ОСОБА_17,

захисника ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції, на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, уродженця м. Чернігова, який проживає у цьому місті на АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до 1700 грн штрафу, що еквівалентно 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

За ч. 3 ст. 364 КК України ОСОБА_2 виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою цього суду від 27 листопада 2013 року у вироку виправлено допущену в резолютивній частині описку.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він, будучи працівником міліції, виконуючи свої службові обов'язки із забезпечення правопорядку в смт. Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_3 не купував алкогольні напої (пиво «Балтика-7») у кафетерії «Візит», розташованому на вул. Нестеренка, 21 у цьому населеному пункті, 04 грудня 2012 року склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2012 року за ч. 2 ст. 156 КУпАП щодо продавця цього закладу ОСОБА_4, у якому зафіксував неіснуючий факт адміністративного правопорушення, а саме: реалізацію нею пива «Балтика-7» неповнолітньому ОСОБА_3

08 грудня 2012 року ОСОБА_4 надала відповідні пояснення та підписала цей протокол, отримавши його копію.

Зазначений протокол стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156 КУпАП Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області 14 грудня 2012 року було направлено на розгляд до адміністративної комісії Любецької селищної ради Ріпкинського району, проте рішення по ньому прийнято не було у зв'язку з розпочатим за цим фактом прокуратурою Ріпкинського району кримінальним провадженням.

У той же час за цим епізодом обвинуваченням виключено: посилання на внесення у протокол недостовірної дати його складання, а також кваліфікуючу ознаку - видачу завідомо неправдивого документа - протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України стосовно ОСОБА_4, який був направлений для розгляду по суті до уповноваженого на його розгляд органу не ОСОБА_2, а відділом міліції.

Органами досудового розслідування ОСОБА_2 також було пред'явлено обвинувачення в тому, що він, будучи працівником міліції - старшим оперуповноваженим КМСД Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою створення позитивних показників у своїй роботі протягом листопада 2012 року - січня 2013 року складав фіктивні протоколи про адміністративні правопорушення стосовно продавців торгівельних закладів, передбачені ст. 156 КУпАП.

Зокрема, 29 листопада 2012 року, встановивши, що неповнолітній ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 не склав щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП. Натомість, використовуючи його залежний стан, змусив придбати в магазині, розташованому на вул. Партизанській,8 у с. Грибова Рудня Ріпкинського району пляшку пива «Зіберт». Цього ж дня він щодо продавця цього магазину ОСОБА_6 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а наступного - направив його на розгляд до адміністративної комісії Олешнянської селищної ради. Матеріали адміністративного провадження стосовно ОСОБА_6 цією комісією було розглянуто 17 грудня 2012 року. За результатами розгляду її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП і накладено штраф у розмірі 510 грн.

За таких же обставин 4 грудня 2012 року він щодо ОСОБА_7 - продавця магазину, розташованого в с. Красківське Ріпкинського району на вул. Карбишева,64, склав аналогічний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме: за незаконний продаж неповнолітньому ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_2, алкогольного напою - пляшки пива «Славутич». Матеріали адміністративного провадження стосовно ОСОБА_7 він 06 грудня 2012 року направив на розгляд по суті до адміністративної комісії Красківської селищної ради. За результатами розгляду постановою цієї комісії від 19 грудня 2012 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП і накладено штраф у в розмірі 510 грн.

За таких же обставин, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_3 не купував пиво марки «Балтика» в кафетерії «Візит» на вул. Нестеренка, 21, в смт. Любеч Ріпкиського району, він 8 грудня 2012 щодо стажиста продавця цього торгівельного закладу ОСОБА_4 склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП, в якому зафіксував неіснуючі обставини вчиненого нею адміністративного правопорушення, змусивши останню шляхом погроз та тиску підписати цей протокол. Потім матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_4 ОСОБА_2 направив до адміністративної комісії Люберецької селищної ради, якою рішення по суті не приймалось, оскільки за цим фактом було відкрито кримінальне провадження.

За таких же обставин 4 січня 2013 року стосовно ОСОБА_8 - продавця магазину, розташованого в смт Ріпки на вул. Святомиколаївській, 46, він склав аналогічний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, щодо незаконного продажу нею неповнолітньому ОСОБА_9, який діяв в інтересах ОСОБА_2, алкогольного напою - пляшки пива «Славутич». Матеріали адміністративного провадження стосовно ОСОБА_8 07 лютого 2012 року він направив для розгляду по суті до адміністративної комісії Ріпкинської селищної ради. За результатами розгляду постановою цієї комісії від 13 лютого 2013 року ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП і накладено штраф у розмірі 510 грн.

11 січня 2013 року ОСОБА_2, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_10 знаходиться на профілактичному обліку КМСД Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області і що йому оголошено підозру у вчиненні злочину, будучи залежним від його та не мав на меті купувати пиво, змусив останнього придбати в магазині, розташованому на вул. Лісовій, 11 в смт Замглай Ріпкинського району, пляшку пива «Славутич». Потім стосовно продавця цього закладу - ОСОБА_11 він склав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП і 07 лютого 2013 року матеріали адміністративного провадження щодо неї направив для розгляду по суті до адміністративної комісії Ріпкинської селищної ради. За результатами розгляду постановою цієї комісії від 13 лютого 2013 року ОСОБА_11 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП і накладено штраф у розмірі 510 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року вирок у частині засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 366 КК України та ухвалу цього суду від 27 листопада 2014 року про виправлення у зазначеному вироку описки скасовано, кримінальне провадження у цій частині закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Цей же вирок суду в частині його виправдання за ч. 3 ст. 364 КК України залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, яка брала участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, просить постановлені щодо ОСОБА_2 судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України при постановленні виправдувального вироку. Стверджує, що свої висновки щодо підстав виправдання ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 364 КК України суд першої інстанції належним чином не мотивував, відповідної оцінки зібраним у провадженні доказам не дав. Вважає, що суд, даючи оцінку діям ОСОБА_2, коли той використовував свій вплив на неповнолітніх і фактично через їхні дії провокував потерпілих на вчинення адміністративних правопорушень, хибно визнав їх такими, що не пов'язані зі зловживанням службовим становищем. Зазначає про наявність спричиненої потерпілим матеріальної шкоди у виді безпідставного притягнення їх до адміністративної відповідальності зі сплатою штрафу. Вказує на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України Стверджує про безпідставне виправдання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 366 КК України та зазначає, що висновки апеляційного суду щодо цього нічим не мотивовані і в цілому ухвала апеляційного суду загальна за змістом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просить касаційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції з підстав, викладених стосовно цієї ухвали в касаційній скарзі, заперечення захисника виправданого проти касаційної скарги прокурора в повному обсязі, перевіривши матеріали провадження і доводи касаційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції повно і об'єктивно дослідив обставини провадження стосовно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 364 КК України і обґрунтовано встановив, що зібрані за цим обвинуваченням докази не підтверджують його винуватість у цьому злочині.

Такими доказами є показання продавців магазинів ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, які всупереч забороні здійснювали неповнолітнім продаж пива. Факт продажу ними неповнолітнім пива належним чином відображено у складених щодо останніх протоколах про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Винесені щодо них постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржували та не мали такого наміру. Визначений за це штраф вони сплатили в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала, що свідомо написала у поясненні до складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення про те, що 04 грудня 2012 року продала неповнолітньому ОСОБА_3 пиво. Ці обставини вона підтвердила і при одночасному з останнім допиті. Свідок ОСОБА_12, голова Любецької селищної ради, підтвердив добровільність волевиявлення ОСОБА_4 при визнанні нею факту продажу пива неповнолітньому, про що вона зазначила у особистих поясненнях до складеного щодо неї протоколу про адміністративні правопорушення. Факт перебування ОСОБА_3 04 грудня 2012 року у смт Любеч підтверджено даними про зв'язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаційних послуг належного йому абонентського номеру.

Особи, які купували пиво у зазначених осіб, не заперечували цього фату, давали детальні пояснення.

Належно оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в сукупності та взаємозв'язку, в тому числі щодо мотивів і обставин виявлення ОСОБА_2 незаконного продажу неповнолітнім алкогольних напоїв, належним чином проаналізувавши і спростувавши твердження обвинувачення про те, що його діями було спричинено істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у цьому провадженні відсутні будь-які дані, які були б підставами визнавати дії ОСОБА_2 незаконними та такими, що за своїми ознаками утворюють склад передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України злочину.

Тому зазначений вирок про виправдування ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 364 КК України та ухвала суду апеляційної інстанції, у якій наведено обґрунтування безпідставності доводів апеляційної скарги прокурора, про залишення цього рішення без зміни, є законними і судовою колегією під сумнів не ставляться.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_2 щодо безпідставності його засудження за ч. 1 ст. 366 КК України, апеляційний суд безпосередньо дослідив докази за цим епізодом обвинувачення.

Грунтовий аналіз цих доказів свідчить про правильність висновків апеляційного суду щодо відсутністі у діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, і доводи касаційної скарги прокурора висновків суду стосовно невинуватості ОСОБА_2 за усіма епізодами обвинувачення за ч. 3 ст. 364 КК України не спростовують.

У касаційній скарзі прокурора не наведено ніяких інших доводів і доказів, які б спростовували висновки суду першої та апеляційної інстанцій з обговорених питань.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, постановлена за наслідком розглянутої в межах поданих прокурором та обвинуваченим апеляційних скарг і належним чином вмотивована.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_2 судових рішень, у кримінальному провадженні щодо нього не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_15