Єдиний унікальний № 500/8425/14-к
Провадження № 1-кп/500/114/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
28 січня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Крл-Маркс-Штадт, Німеччина, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:
28 червня 2014 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання по АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс їй один удар в область обличчя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя в області лівої щоки, що супроводжувався посттравматичною нейропатією 2-ої гілки трійчастого нерву, синцю правого верхнього повіку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 362 від 13.08.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що потерпіла ОСОБА_5 це його колишня дружина, з якою вони розлучилися в березні 2014 року, але проживали в одному спільному дворі в різних будинках. У нього був доступ в половину будинку потерпілої. 28.06.2014 р., приблизно о півдні, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході виниклої між ним та потерпілою сварки на половині двору останньої завдав їй один удар в обличчя, про що жалкує.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з нього 481,20 грн. в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 5 000 грн. в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди визнав частково, погодився відшкодувати матеріальну шкоду, моральну шкоду взагалі не визнав. Вважає, що сварка сталася з вини потерпілої, оскільки вона спровокувала його, а залишила вона своє місце проживання та винаймає квартиру в іншому місці з власної ініціативи, його вини в цьому немає, він не перешкоджає їй проживати в її будинку, навпаки, на його думку, потерпіла зробила це на шкоду йому аби не дати йому змогу бачитися з їх спільною дитиною.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 , дослідженням висновку судово-медичної експертизи, документів, що стосуються розміру цивільного позову, а також, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина в повному обсязі також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 та даними висновку судово-медичної експертизи.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 26 чи 27 червня 2014 р. обвинувачений ОСОБА_4 приходив до неї та з`ясовував відносини, внаслідок чого вона виставила свій будинок на продаж та пішла до сестри. 28.06.2014р. мав прийти клієнт дивитися будинок, вони із сестрою прийшли туди. До них підійшов ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та почав чіплятися до її сестри, а вона перевела його увагу на себе, внаслідок цього ОСОБА_4 завдав їй один удар в ліву частину обличчя, від чого ця частина оніміла. Потім вона забігла в будинок та зачинилися, а він штовхав двері, чіплявся до неї. Тим часом сестра викликала міліцію та сусіда, який і відчепив ОСОБА_4 від неї, після чого приїхали працівники міліції. На лікування вона витратила 481,20 грн., які вона просить стягнути з обвинуваченого. Також своїми діями ОСОБА_4 завдав їй і моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона лікувалася та досі до кінця не вилікувалася, вона була змушена змінити місце проживання, оскільки він створив їй невиносні умови життя, змушена сплачувати за оренду житла, тоді як у неї є власне житло. Моральну шкоду вона оцінює в 5 000 грн., які і просить стягнути на її користь з обвинуваченого.

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 362 від 13.08.2014 р., ОСОБА_5 завдані забій м`яких тканин обличчя в області лівої щоки, що супроводжувався посттравматичною нейропатією 2-ої гілки трійчастого нерву та синець верхнього повіку правого ока, а також синці лівої ноги, які могли утворитися 28.06.2014 р. травма обличчя без функціональних порушень має незначні швидкоплинні наслідки тривалістю більше шести та менше 21 доби і тому відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Решта ушкоджень (синці) відносяться до категорії легких.

Таким чином, суд вважає, що досліджені судом докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_4 необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 481,20 грн., в якості відшкодування завданої злочином майнової шкоди та 5 000 грн. в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд керується положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_5 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілої майнова та моральна шкода, його вина повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно завдав потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з чим потерпілою ОСОБА_4 були витрачені кошти на лікування. Потерпілою ОСОБА_4 на підтвердження витрат на лікування надані квитанції на суму 481,15 грн., у зв`язку з чим, враховуючи вказані положення чинного законодавства, встановлені судом обставини провадження, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, то він в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує характер злочину, глибину душевних страждань потерпілої, а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню 2 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які потерпіла зазнала, у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, а також у душевних стражданнях, які потерпіла зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою відносно неї. Суд не може погодитися з посиланням потерпілої на те, що моральна шкода також полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого вона була змушена змінити місце проживання та винаймати інше житло, оскільки потерпіла не обґрунтувала необхідність зміни свого місця проживання саме внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла, а тому обвинувачений не має права порушувати це конституційне право потерпілої, за що передбачена чинним законодавством, у тому числі, і кримінальна відповідальність. Тому потерпіла, маючи конституційний захист недоторканості житла, змінила своє місце проживання без відповідної правової підстави, тобто за власним бажанням, за що не може бути перекладена цивільно-правова відповідальність на обвинуваченого.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 підлягає стягненню 481,20 грн. в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, а всього 2 481,20 грн., в решті позову потерпілій ОСОБА_5 слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на двісті годин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 20 коп. в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В решті частини позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1