Справа № 126/3935/13-к
Провадження №11-кп/772/45/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на обвинувальний вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2013 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, в кримінальному провадженні № 0000860, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не
судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено від призначеного покарання з випробуванням з трирічним іспитовим строком.
Вирішено питання з речовими доказами, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 14.08.2013 о 22 годині у м. Бершадь Вінницької області, на подвір`ї домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс удар металевим ломом по голові ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та відкритого вдавленого перелому тім`яної кістки, які висновком судово-медичної експертизи визначено, як тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить суд вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 06.11.2013 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 3 роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; - періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально - виконавчої інспекції.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які ніким не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно ч. 2 ст. 394 КК України апеляційному оскарженню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, та твердження про те, що звільняючи ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, суд не застосував вимоги ст. 76 КК України та не поклав на нього відповідні обов`язки, передбачені даною статтею, чим допустив неправильне застосування кримінального закону, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для його скасування, то вони є непереконливими.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 року, звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а не зобов`язаний цього робити, як стверджує прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на покарання.

Із матеріалів справи, а саме із звукозапису судового засідання вбачається, що прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважав, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства й тому просив звільнити засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням (а.с. 58).

Призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора, не знайшла свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а зазначене ним не є підставою в порядку ст. 409, ст. 414 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому не підлягає задоволенню, а вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2013 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 409, 414 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2013 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Судді: