Справа № 565/1796/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м.Кузнецовськ
Кузнецовський міський суд Рівненської області
під головуванням суддіОСОБА_1 ,
при секретаріОСОБА_2 ,
з участю прокурораОСОБА_3 ,
обвинуваченоїОСОБА_4 ,
потерпілихОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
У період часу з 13 лютого 2014 року по 01 березня 2014 року в м.Кузнецовську Рівненської області, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості про здавання у найм власної квартири АДРЕСА_2 , знаходячись у приміщенні зазначеної квартири, під приводом попередньої оплати за найм житла заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 у загальній сумі 1050,00 грн., заздалегідь не маючи наміру здавати житло потерпілій, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
26 квітня 2014 року біля 09-00 год. ОСОБА_4 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , виконуючи роботу продавця продовольчих товарів за договором цивільно-правового характеру від 25 квітня 2014 року, укладеним нею з фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 та будучи матеріально відповідальною особою за договором про повну матеріальну відповідальність від 25 квітня 2014 року, укладеним нею з фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 , умисно, повторно, з корисливих мотивів привласнила ввірене їй майно грошову виручку в сумі 7000,00грн., чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Продовжуючи злочинні дії, 26 липня 2014 року в м.Кузнецовську Рівненської області ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, повідомивши потерпілому ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості про здавання у найм власної квартири АДРЕСА_2 , знаходячись у приміщенні зазначеної квартири, під видом попередньої оплати за найм житла заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 500,00 грн., заздалегідь не маючи наміру здавати житло потерпілому, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.
07 серпня 2014 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_4 в приміщенні магазину № НОМЕР_1 МПП «Ринок» в м.Кузнецовську Рівненської області умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою задоволення чужим майном, зловживаючи довірою продавця магазину ОСОБА_11 , під приводом одержання в тимчасове користування, заволоділа перфоратором «Макіта HR 2460» вартістю з урахуванням зносу 1182,00 грн., заздалегідь не маючи наміру його повертати та сплачувати за його використання, після чого того ж дня розпорядилась цим майном, здавши перфоратор у відділення № 33 ломбарду «Роял-кредит» по АДРЕСА_4 , чим спричинила власнику майна фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1182,00 грн.
Продовжуючи злочинні дії, 09 серпня 2014 року приблизно о 10-10 год. ОСОБА_4 в приміщенні магазину № НОМЕР_1 МПП «Ринок» в м.Кузнецовську Рівненської області умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою задоволення чужим майном, зловживаючи довірою продавця магазину ОСОБА_11 , під приводом одержання в тимчасове користування, заволоділа кутовою шліфувальною машинкою «Макіта GA 2460» вартістю з урахуванням зносу 878,08 грн., заздалегідь не маючи наміру її повертати та сплачувати за її використання, після чого того ж дня розпорядилась цим майном, продавши шліфувальну машинку за 140,00 грн. ОСОБА_12 , чим спричинила власнику майна фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 878,08 грн.
У період часу з 26 по 29 серпня 2014 року в АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрала грошову виручку у загальній сумі 4458,87 грн., чим спричинила власнику майна фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні повторного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою по факту шахрайських дій щодо грошових коштів ОСОБА_6 , майна ОСОБА_9 , грошових коштів ОСОБА_10 визнала повністю та щиро розкаялась. По факту повторного привласнення грошової виручки у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та повторної крадіжки грошової виручки у кіоску «Візит» ОСОБА_4 свою вину визнала частково, по суті пред`явленої підозри надала наступні показання.
Так, обвинувачена показала, що у лютому 2014 року вона звільнилась з місць позбавлення волі та повернулась до місця свого проживання у м.Кузнецовськ Рівненської області. Не маючи роботи та засобів для існування, вона вирішила переглянути оголошення у газетах про найм квартири та під приводом здавання у найм власної квартири заволодіти грошима громадян. З цією метою у лютому 2014 року вона зателефонувала ОСОБА_6 по телефону, розміщеному у приватному оголошенні газети «Майдан», та запропонувала зняти її квартиру у найм, заздалегідь не збираючись здавати житло. 13 лютого 2014 року до неї у квартиру прийшла ОСОБА_6 , оглянула квартиру та погодилась взяти її у найм. Під приводом завдатку за здавання у найм квартири, ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_6 13 лютого 2014 року 400,00 грн., в подальшому повідомивши по телефону ОСОБА_6 про необхідність доплати коштів для проведення ремонту у квартирі 24 лютого 2014 року отримала від потерпілої ще 400,00 грн., а 01 березня 2014 року ще 250,00 грн., які невдовзі використала на власні потреби. В подальшому на телефонні дзвінки ОСОБА_6 вона не відповідала, двері своєї квартири їй не відчиняла.
Як показала ОСОБА_4 , аналогічним способом, у липні 2014 року вона відшукала оголошення у газеті «Майдан» про найм квартири, зателефонувала ОСОБА_10 по телефону, розміщеному у приватному оголошенні цієї газети, та запропонувала зняти її квартиру у найм, заздалегідь не збираючись здавати житло. 26 липня 2014 року до неї у квартиру прийшов ОСОБА_10 , оглянув квартиру та погодився взяти її у найм. Під приводом завдатку за здавання у найм квартири, ОСОБА_4 отримала того дня від ОСОБА_10 500,00 грн., які невдовзі використала на власні потреби. В подальшому на телефонні дзвінки ОСОБА_10 вона не відповідала, двері своєї квартири йому не відчиняла.
ОСОБА_4 показала також, що у квітні 2014 року вона працевлаштувалась продавцем у магазин «Грибочок» по просп.Л.Українки в м.Кузнецовську Рівненської області. Власником магазину 25 квітня 2014 року з нею було укладено відповідний договір цивільно-правового характеру, а також договір про повну матеріальну відповідальність. Перед початком роботи у магазині було проведено інвентаризацію. За графіком роботи вона працювала продавцем у нічний час, а продавець ОСОБА_13 удень, при цьому при передаванні зміни кожна з них записувала розмір виручки. Як пояснила ОСОБА_4 , у будні дні виручку щовечора забирала довірена особа власника, а на вихідних виручку не забирали. ОСОБА_4 показала, що за період з 25 квітня 2014 року по 01 травня 2014 року вона щодня брала грошові кошти з каси, однак за цей період заволоділа коштами у сумі не більше 1200,00 грн. Обвинувачена показала, що вона припускає, що її напарниця ОСОБА_13 також брала гроші з каси, крім того, могла брати товари, що призвело до нестачі у загальній сумі 7000,00 грн.
ОСОБА_4 показала також, що у серпні 2014 року, не маючи коштів на прожиття, вона вирішила підзаробити. З метою вчинення шахрайських дій, 07 серпня 2014 року вона прийшла до магазину № НОМЕР_1 МПП «Ринок» в м.Кузнецовську Рівненської області, у якому надаються послуги з прокату електроінструментів. Під приводом необхідності використання у ремонтних роботах, вона отримала від продавця магазину перфоратор у тимчасове користування, не маючи на меті його повертати, при цьому продавець записав номер її телефону та дані паспорта. ОСОБА_4 пообіцяла продавцю, що по поверненню інструменту вона розрахується за його використання, після чого того ж дня здала його у ломбард на Громадському центрі в м.Кузнецовську Рівненської області по м-ну Будівельників за 300,00 грн. 09 серпня 2014 року вона прийшла до того ж магазину та повідомила продавцю, що на даний час перфоратор вона повернути не може, оскільки він ще потрібен для продовження ремонтних робіт, крім того, їй потрібна шліфувальна машинка, за використання якої вона також розрахується по поверненню, при цьому заздалегідь не мала наміру повертати інструмент. Отримавши від продавця шліфувальну машинку, вона намагалась здати її у ломбард на Громадському центрі в м.Кузнецовську Рівненської області по м-ну Будівельників, однак при огляді інструменту виявилось, що він несправний. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 повернулась до магазину, повернула шліфувальну машинку та отримала взамін її іншу шліфувальну машинку у користування, яку вона продала у той же день своєму знайомому ОСОБА_12 в районі розташування гаражів біля кафе-бару «Околиця» в м.Кузнецовську Рівненської області. В подальшому на телефонні дзвінки продавця магазину вона не відповідала.
ОСОБА_4 показала також, що у серпні 2014 року вона працевлаштувалась продавцем у кіоск «Візит» по АДРЕСА_5 , проте працювала продавцем по усній домовленості з фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 , без укладення будь-яких договорів. Після стажування та проведення ревізії, з 28 серпня 2014 року її допустили до самостійної роботи. 30 серпня 2014 року їй необхідно було їхати за межі м.Кузнецовська на заручини до дочки, у зв`язку з чим вона попросила ОСОБА_14 , яка працювала продавцем у іншому магазині ОСОБА_7 , підмінити її. 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_14 ключі від магазину та поїхала, проте в подальшому її плани змінились і на це місце роботи вона не повернулась. ОСОБА_4 пояснила, що 28 та 29 серпня 2014 року вона брала з каси кіоску грошову виручку, в сумі не більше 1200,00 грн. Звідки виникла нестача у сумі 4458,87 грн., вона не знає.
Враховуючи відсутність заперечень учасників судового розгляду, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи по факту шахрайських дій щодо грошових коштів ОСОБА_6 , майна ОСОБА_9 , грошових коштів ОСОБА_10 , так як вони ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачена та потерпілі вірно розуміють зміст цих обставин та наслідки недослідження доказів щодо них. Сумнівів у добровільності та істинності такої позиції учасників судового розгляду у суду немає.
Показання обвинуваченої ОСОБА_4 щодо фактичних обставин вчинення нею інкримінованих злочинів щодо потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є послідовними та змістовними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.191 КК України, її вина у вчиненні цих кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
З показань ОСОБА_4 по факту привласнення грошових коштів, належних ОСОБА_8 , вбачається, що обвинувачена не заперечує, що, працюючи у квітні 2014 року продавцем магазину «Грибочок», брала грошові кошти з каси магазину, які привласнила, проте не погоджується з сумою викрадених у такий спосіб коштів, що їй вміняється, надаючи показання про привласнення за цей період не більше 1800,00 грн.
Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що у квітні 2014 року ОСОБА_4 працевлаштувалась продавцем у магазин «Грибочок» по просп.Л.Українки в м.Кузнецовську Рівненської області, де він здійснює підприємницьку діяльність. 25 квітня 2014 року з нею було укладено договір цивільно-правового характеру, а також договір про повну матеріальну відповідальність. Через п`ять-шість днів після її працевлаштування виникла потреба провести ревізію, за результатами якої було встановлено нестачу в сумі 7000,00 грн. За період виникнення нестачі продавцями у магазині працювали ОСОБА_13 у денну зміну та ОСОБА_4 у нічну зміну. ОСОБА_13 у нього працює тривалий час, будь-яких нестач коштів чи товару за час її роботи не було. Виручка, яку здали продавці після вихідних днів у час, коли вже працювала ОСОБА_4 , була значно меншою виручки за інші вихідні дні, як до, так і після роботи ОСОБА_4 . Пізніше продавець ОСОБА_13 повідомляла його про те, що ОСОБА_4 за час своєї роботи взяла з каси магазину нібито у борг гроші в сумі 7000,00 грн.
Показання потерпілого підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами: договором цивільно-правового характеру від 25.04.14 р., відповідно до якого ОСОБА_8 як замовник доручає, а ОСОБА_4 бере на себе зобов`язання виконувати роботу продавця продовольчих товарів у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на строк з 25.04.14 р. по 30.04.14 р., а також договором про повну матеріальну відповідальність від 25.04.14 р., укладеним ОСОБА_8 як роботодавцем з ОСОБА_4 як працівником, відповідно до якого ОСОБА_4 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані їй товарно-матеріальні цінності та кошти, а також ті товарно-матеріальні цінності та кошти, які будуть надходити їй під звіт протягом терміну дії цього договору.
Свідок ОСОБА_13 надала суду показання про те, що тривалий час вона працювала продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за відповідним договором з фізичною особою підприємцем ОСОБА_15 . У період з 25 квітня 2014 року вона працювала разом з ОСОБА_4 , при чому ОСОБА_13 працювала у денну зміну, а ОСОБА_4 у нічну. ОСОБА_4 заступила на роботу перед вихідними днями, імовірно, у ніч на п`ятницю. З ОСОБА_4 вони бачились зранку та увечері при передачі зміни. Перед оформленням ОСОБА_4 на роботу у магазині була проведена ревізія, будь-яких нестач виявлено не було. ОСОБА_4 знала, що на вихідних власник магазину виручку не забирає. У суботу 26 квітня 2014 року зранку під час передачі зміни ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_13 про те, що їй необхідно взяти з каси гроші в сумі 7000,00 грн. для погашення боргу перед банком за відновлювальною кредитною лінією. ОСОБА_4 повідомила, що у понеділок ці кошти вона поверне, так як після їх сплати кредитну лінію їй буде відновлено і вона зможе зняти їх з карткового рахунку. У понеділок 28 квітня 2014 року ОСОБА_4 під час передачі зміни ОСОБА_13 повідомила останній, що вона має намір зараз піти до банкомату та зняти кошти, щоб повернути їх у касу, проте пішла та більше у той день не повернулась. ОСОБА_13 зателефонувала менеджеру та повідомила про цю подію, після чого у магазині було проведено ревізію та виявлено нестачу на суму 7000,00 грн. ОСОБА_13 показала, що вона особисто ані гроші з каси, ані товар з магазину ніколи не брала.
Як показала свідок ОСОБА_16 , яка працює менеджером у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 , у квітні 2014 року до неї звернулась ОСОБА_4 , яка хотіла влаштуватись на роботу продавцем. Після проходження стажування вона була прийнята на роботу продавцем у магазин «Грибочок», з укладенням договору цивільно-правового характеру та договору про повну матеріальну відповідальність. Після перших вихідних у період роботи ОСОБА_4 до свідка зателефонувала продавець цього ж магазину ОСОБА_13 , повідомивши, що ОСОБА_4 взяла з каси магазину гроші та не повернула їх. У зв`язку з цим повідомленням було проведено ревізію матеріальних цінностей та грошових коштів у магазині, за результатами якої було виявлено нестачу в сумі 7000,00 грн. ОСОБА_4 запрошувалась на ревізію, проте ухилялась від явки, ОСОБА_16 змушена була їхати до неї додому та забирати її. Проте до кінця ревізії ОСОБА_4 втекла з магазину, після чого припинила відповідати на телефонні дзвінки. Ревізією було встановлено нестачу в сумі 7198,01 грн., проте ОСОБА_13 вказувала, що ОСОБА_4 взяла з каси гроші в сумі 7000,00 грн. ОСОБА_16 пояснила також, що перед прийняттям ОСОБА_4 зміни, у магазині проводилась ревізія, якою лишків чи нестачі виявлено не було.
Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 підтверджуються письмовими доказами. Так, як вбачається з наказу № 2 ФОП ОСОБА_8 від 01.05.14 р., відповідальному працівнику ОСОБА_17 доручено провести інвентаризацію цінностей у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження станом на 01.05.14 р., у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_13 . Як вбачається з акту інвентаризації № 1 від 01.05.14 р.., за результатами проведеної 01.05.14 р. інвентаризації цінностей у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження, було встановлено нестачу на суму 7198,01 грн., з яких 7000,00 грн. сума нестачі, 198,01 грн. вартість непридатного до споживання товару.
Таким чином, суд вважає доведеним, що 26 квітня 2014 року біля 09-00 год. ОСОБА_4 , виконуючи роботу продавця продовольчих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за договором цивільно-правового характеру, являючись матеріально відповідальною особою, умисно, повторно, з корисливих мотивів привласнила ввірене їй майно грошову виручку в сумі 7000,00 грн., чим спричинила ОСОБА_8 матеріальну шкоду на зазначену суму.
З показань ОСОБА_4 по факту крадіжки грошових коштів, належних ОСОБА_7 з кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 , вбачається, що обвинувачена не заперечує сам факт викрадення нею готівки з каси кіоску, проте не погоджується з сумою викрадених коштів, що їй вміняється, надаючи показання про привласнення за цей період не більше 1200,00 грн.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді показав, що він являється фізичною особою підприємцем, здійснює діяльність з продажу промислових товарів та продуктів харчування, а також що йому належить кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташований біля будинку АДРЕСА_5 . Проте, фактично торгівельну діяльність у кіоску організовує та контролює його дружина ОСОБА_18 , а тому подробиці крадіжки коштів з кіоску йому невідомі.
Свідок ОСОБА_18 в суді показала, що у серпні 2014 року існувала потреба взяти на роботу продавця у кіоск «Візит». До неї звернулась ОСОБА_4 та запропонувала взяти її на роботу продавцем у цей кіоск, зазначивши, що має досвід роботи та розуміється у тонкощах справи. ОСОБА_18 погодилась допустити її до роботи після проходження двотижневого стажування. Під час стажування ОСОБА_4 зарекомендувала себе з позитивної сторони. При цьому, як пояснила ОСОБА_18 , будь-які договори цивільно-правового характеру чи договори про матеріальну відповідальність з ОСОБА_4 не укладались. 27 серпня 2014 року, після завершення ОСОБА_4 стажування, у кіоску з її участю було проведено ревізію, після чого їй було вручено ключі від кіоску, залишок грошей з каси та товар. 28 серпня 2014 року ОСОБА_4 перший день працювала продавцем у кіоску, за цей день виручка значно впала, проте ОСОБА_18 подумала, що ОСОБА_4 ще не зорієнтувалась, а тому суттєвої уваги на це не звернула. На наступний день, який випав на суботу, ОСОБА_4 зателефонувала та, пояснивши, що у її дочки в м.Ковель Волинської області наступного дня заручини, на яких вона бажає бути присутньою, попросила дозволу, щоб її на один день підмінила продавець ОСОБА_14 , на що ОСОБА_18 погодилась. Свідкові відомо, що увечері 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_14 ключі від кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і 30.08.14 р. остання вийшла на підміну продавця ОСОБА_4 . Вже увечері того ж дня ОСОБА_18 та ОСОБА_14 телефонували до ОСОБА_4 , проте остання не відповідала на дзвінки. ОСОБА_4 не з`явилась на роботу і на наступні дні, при цьому у кіоску продовжувала працювати ОСОБА_14 до 02 вересня 2014 року, коли у кіоску «Візит» було проведено ревізію. В результаті ревізії було виявлено нестачу на суму 4458,87 грн. ОСОБА_18 показала також, що ОСОБА_14 , яка підміняла ОСОБА_4 , у підприємця ОСОБА_7 працює тривалий час і по сьогоднішній день, будь-яких нестач чи крадіжок за час її роботи не було.
Свідок ОСОБА_14 підтвердила показання свідка ОСОБА_18 та пояснила, що вона працює продавцем у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », у якому здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_7 . У серпні 2014 року вона познайомилась з ОСОБА_4 , яка проходила стажування у кіоску «Візит». 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 зателефонувала до неї та попросила, щоб ОСОБА_14 попрацювала за неї у кіоску «Візит» 30 серпня 2014 року, так як їй необхідно було поїхати в м.Ковель Волинської області на заручини дочки. ОСОБА_14 погодилась замінити на один день ОСОБА_4 , і увечері того ж дня обвинувачена привезла їй ключі від кіоску. 30 серпня 2014 року ОСОБА_14 вийшла на роботу у кіоск «Візит» та працювала там весь день. Увечері вона та ОСОБА_18 почали телефонувати до ОСОБА_4 , проте остання на телефонні дзвінки не відповідала. Вона не з`явилась і на наступний день, у зв`язку з чим за вказівкою ОСОБА_18 . ОСОБА_14 продовжувала працювати у кіоску «Візит». 03 вересня 2014 року їй необхідно було виходити на свою зміну у магазин «Альянс», у зв`язку з чим у кіоску «Візит» було проведено ревізію, якою було виявлено нестачу на суму більше 4000 грн. ОСОБА_14 показала також, що у кіоску «Візит» вівся зошит, у який записувався приход і продаж товарів, а також щоденна виручка. Коли ОСОБА_14 вийшла працювати у кіоск на підміну ОСОБА_4 , вона виявила, що листки зошиту із записами за дні роботи ОСОБА_4 були вирвані. ОСОБА_14 показала, що вона особисто ані гроші з каси, ані товар з кіоску «Візит» ніколи не брала.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона працює у СПД ОСОБА_7 продавцем у кіоску «Візит» по м-ну Перемоги біля будинку № 33 в м.Кузнецовську Рівненської області. ОСОБА_4 у період з 12 по 26 серпня 2014 року проходила стажування на посаду продавця даного кіоску. По завершенню стажування, 27 серпня 2014 року у кіоску було проведено ревізію, за результатами якої нестач та лишків виявлено не було, і ОСОБА_4 було допущено до самостійної роботи. ОСОБА_19 показала, що особисто передавала зміну ОСОБА_4 . Пізніше свідку стало відомо, що в результаті проведеної 02.09.14 р. ревізії у кіоску було виявлено нестачу коштів, а ОСОБА_4 зникла.
Показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_14 підтверджуються дослідженим судом письмовим доказом. Так, як вбачається з акту ревізії по кіоску «Візит» ФОП ОСОБА_7 за період з 26.08.14 р. по 02.09.14 р., під час ревізії було виявлено нестачу коштів в сумі 4458,87 грн., з яких 2955,68 грн. по продуктах харчування, 234,62 грн. по цигарках, 1268,47 грн. по картках поповнення рахунків мобільних операторів.
На підставі вищезазначених досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає доведеним, що у період з 26 по 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 з приміщення кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_5 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно викрала грошову виручку у загальній сумі 4458,87 грн., чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Суд вважає, що органами досудового слідства дії ОСОБА_4 по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , майном ОСОБА_9 , грошовими коштами ОСОБА_10 за ч.2 ст.190 КК України кваліфіковані вірно як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
У зв`язку з тим, що договори цивільно-правового характеру та про матеріальну відповідальність ОСОБА_7 з ОСОБА_4 не укладались, у передбаченому законодавством порядку матеріальні цінності та гроші їй під звіт не передавались, суд вважає, що дії обвинуваченої по факту заволодіння майном ОСОБА_7 вірно кваліфіковані ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Суд приходить до висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 по факту заволодіння майном ОСОБА_8 за ч.3 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало у її віданні, вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки злочинів, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_4 .
Суд прийняв до уваги, що вчинені ОСОБА_4 злочини відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, протягом часу з травня 2006 року по жовтень 2009 року ОСОБА_4 п`ять разів засуджена за шахрайство, а після звільнення з місць позбавлення волі 01.04.11 р. вчинила шахрайство під час умовно-дострокового звільнення від покарання, за що також була засуджена до позбавлення волі. Звільнившись 07.02.14 р. з місць позбавлення волі, ОСОБА_4 практично одразу продовжила вчинення корисливих злочинів. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується негативно як особа, яка систематично ошукує громадян, заволодіваючи їх коштами під приводом здавання у найм своєї квартири. Суд також враховує, що ОСОБА_4 є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, проживає одна, неповнолітніх дітей не має.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують її відповідальність, по справі не встановлено.
Враховуючи характеризуючі особу підсудної дані, характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених нею злочинів, їх кількість протягом нетривалого періоду часу, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.191 КК України, у виді обмеження волі. Сукупність характеризуючих обвинувачену обставин свідчить про можливість її виправлення лише за умови реального відбування нею покарання. Вчинення ОСОБА_4 попередніх злочинів під час випробувального терміну та умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі свідчать про неефективність застосування до ОСОБА_4 покарань, не пов`язаних з обмеженням її волі, а також недоцільність звільнення її від покарання з встановленням випробувального терміну.
Потерпілим ОСОБА_7 до початку судового розгляду справи заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 4458,87 грн. завданої злочином матеріальної шкоди, потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої 7000,00 грн. завданої злочином матеріальної шкоди, потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 2183,00 грн.
Вирішуючи заявлені у справі цивільні позови, суд приходить до висновку, що позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст.1166 ЦК України, ст.127 КПК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки суд визнав доведеним заволодіння ОСОБА_4 коштами потерпілих у розмірі заявлених позовних вимог.
Вирішуючи позов ОСОБА_9 , суд враховує наступне. Як вбачається з цивільного позову, завдана йому матеріальна шкода в сумі 2183,00 грн., яку він просить стягнути, складається з 1220,00 грн. вартості перфоратора марки «Макіта HR 2460», 364,00 грн., які потерпілий заплатив в ломбард «Роял-Кредит» з метою викупити перфоратор, яким розпорядилась ОСОБА_4 , а також 599,00 грн. вартості шліфмашинки марки «Макіта GA 5030».
Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_9 , наданої потерпілим квитанції ПТ «Ломбард Роял Кредит» від 13.08.14 р. про погашення кредиту ОСОБА_4 на суму 363,04грн., ОСОБА_9 , встановивши, що ОСОБА_4 здала належний йому перфоратор марки «Макіта HR 2460» у ломбард, звернувся до вказаної фінансової установи, де, сплативши кредит ОСОБА_4 в сумі 363,04 грн., викупив вищезазначений перфоратор. Із заяви ОСОБА_9 від 14.10.14 р. вбачається, що він добровільно видав слідчому перфоратор марки «Макіта HR 2460», яким незаконно заволоділа ОСОБА_4 , для огляду та проведення експертизи. 14.10.14р. наданий ОСОБА_9 перфоратор був оглянутий, а після проведення експертизи повернутий потерпілому під розписку на відповідальне зберігання до вирішення справи по суті, про що свідчить наявна в матеріалах провадження розписка потерпілого від 15.12.14 р.
Таким чином, перфоратор марки «Макіта HR 2460» потерпілому ОСОБА_9 було повернуто, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 його вартості.
Натомість, суд вважає, що сплата ОСОБА_9 13.08.14 р. коштів в сумі 363,04 грн. на користь ПТ «Ломбард Роял Кредит» за викуп перфоратора перебуває у причинному зв`язку із злочинними діями ОСОБА_4 , а тому сплачені на користь цієї фінансової установи кошти в сумі 363,04 грн. являються прямою дійсною матеріальною шкодою, якої зазнав потерпілий. Суд бере до уваги, що шліфмашинку марки «Макіта GA 5030» потерпілому не повернуто, а тому він зазнав матеріальної шкоди у розмірі вартості цього майна.
Таким чином, матеріальна шкода, щодо стягнення якої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 наявні підстави, складається з 363,04 грн., сплачених ним за викуп перфоратора, та вартості шліфмашинки, яка згідно з висновком експерта № 611 від 03.12.14 р. складає 878,08 грн., а всього на загальну суму 1241,12 грн.
Вирішуючи питання з речовими доказами відповідно до ст.100 КПК України, суд прийшов до висновку, що документи, які підтверджують розрахунки ОСОБА_4 з ПТ «Ломбард Роял Кредит», а також документи на шліфмашинку, надані потерпілим та визнані речовими доказами, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження, сім-картки мобільного оператора «Київстар» як майно, яке не має ніякої цінності, слід знищити, перфоратор марки «Макіта HR 2460» та наданий ОСОБА_9 журнал видачі інструментів повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Судові витрати - вартість судових товарознавчих експертиз в сумі відповідно 196,56 грн. та 98,28 грн., на підставі ст.124 КПК України слід покласти на обвинувачену.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 129, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -
з а с у д и в:
ОСОБА_20 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.191 КК України і призначити їй покарання:
за ч.2 ст.185 КК України два роки шість місяців обмеження волі;
за ч.2 ст.190 КК України чотири роки обмеження волі;
за ч.1 ст.191 КК України три роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають укладення договору про матеріальну відповідальність строком на три роки.
На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 обрати шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з приєднанням додаткового покарання, призначеного за ч.1 ст.191 КК України, у вигляді чотирьох років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, які передбачають укладення договору про матеріальну відповідальність строком на три роки.
Початок строку відбування ОСОБА_4 основного покарання рахувати з дня її прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 4458 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 87 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 1241 (одну тисячу двісті сорок одну) грн. 12 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави вартість судових експертиз в сумі 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: