Єдиний унікальний номер
Номер кримінальної справи №1/257/464/13
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року
м.
Донецьк, вул. Собінова,147

Київський районний суд м.Донецька у
складі:

головуючого судді
Ополинської І.Г.,

при секретарі Дємєнчук
К.Ю.,

за участю прокурора Луценко А.В.,
Ревеки О.В.,

захисника підсудного ОСОБА_1,

представника потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку кримінальну
справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Комісар,
росіянина, громадянина України, із
середньою освітою, не працюючого, не
одруженого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимого: 02.04.2012 року
вироком Київського районного суду м.
Донецька за ст. 186 ч. 2 до 4 років
позбавлення волі, із застосуванням ст.,
ст. 75, 76 КК України із випробуванням
строком на 3 роки,

обвинувачуваного у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2012 приблизно в період
часу з 03 годин 10 хвилин до 03 години 30
хвилин ОСОБА_3, знаходячись у залі
очікування великого конкорсу
залізничного вокзалу Донецьк, побачив
раніше незнайомого йому ОСОБА_4, який
сидів на місцях для сидіння, і біля
нього на полу лежала дорожня сумка.
Побачивши, що ОСОБА_4 знаходився у
сплячому стані, у ОСОБА_3 раптово виник
намір на таємне викрадення його
дорожньої сумки. З цією метою,
скориставшись тим, що останній
знаходився у сплячому стані, діючи
повторно, маючи намір, спрямований на
таємне викрадення особистих речей, що
належать ОСОБА_4, переконавшись у тому,
що ніхто не спостерігає за його діями,
помістив дорожню сумку, в якій
знаходилися грошові кошти у розмірі 270
000 гривень, що належать потерпілій
ОСОБА_6, до себе на плече і попрямував по
ескалатору до виходу на вулицю
Артемівську м. Донецька, після чого
зник у невідомому напрямку і
розпорядився грошима на свій розсуд,
чим спричинив останній матеріальну
шкоду на загальну суму 270 000 гривень,
що в 250 і більше разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів
громадян на момент вчинення злочину та
є великим розміром.

Допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_3 спочатку винним себе у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК
України визнав частково і оспорював
розмір вкрадених ним грошових коштів,
які належали потерпілій ОСОБА_6. Але
після допиту у судовому засіданні
свідків визнав свою вину повністю і
показав, що 06.10.2012 року о 11 годині 00
хвилин він на автобусі сполученням
Кураховка -Донецьк прибув до м. Донецьк
з метою знайти роботу. Так як, протягом
дня, він не влаштувався на роботу і
запізнився на вечірній автобус, він
вирішив до ранку переночувати на
залізничному вокзалі станції Донецьк,
що в Київському районі м. Донецька. В
цей же день приблизно о 21 годині 30
хвилин, він прибув на вокзал, де до 03
години 00 хвилин гуляв по вокзалу.
Приблизно в період часу з 03 годині 05
хвилин до -3 години 30 хвилин, на
ескалаторі він піднявся в зал
очікування, де проходячи по приміщенню
залу очікування в кінці залу на сидінні
побачив сплячого чоловіка поряд з яким
лежала сумка. Тоді у нього виник намір
вкрасти цю дорожню сумку, з цією метою
він, переконавшись, що незнайомий
чоловік спить і за ним ніхто не
спостерігає, викрав сумку, помістивши
її собі на плече і попрямував до
ескалатора в протилежну сторону від
головного входу у вокзал. Спустившись,
він вирішив перевірити зміст вкраденої
сумки, підійшовши до парапету, він
поставив сумку, розкрив її і побачив, що
у сумці у великому верхньому відділі
лежали речі, які він виклав на парапет,
внизу знаходився кольоровий
поліетиленовий пакет з ручками, в якому
лежали пачки грошей, пов'язані гумкою.
Переконавшись, що гроші справжні, він
взяв пакет із грошима і попрямував у
бік підземного переходу. Разом із цим,
зазначив, що в сумці ще були якісь речі,
але він не став перевіряти їх зміст,
оскільки зрадів, що у нього вже був
пакет із грошима. Підійшовши до
підземного переходу, він дістав з
пакета пачки з грошима і розмістив їх у
кишеню свого жилета, а порожній пакет
викинув в урну. Коли, він вийшов з
підземного переходу на привокзальну
площу, сів у таксі, і поїхав до міста
Гірник, при цьому заплатив водію таксі
500 гривень із вкрадених ним грошей.
Додому приїхав приблизно о 05 годині
ранку, його зустріла співмешканка
ОСОБА_8, якій він розповів, що в Донецьку
на залізничному вокзалі знайшов гроші
і дав останній 50 тисяч гривень, щоб вона
витратила їх на свої потреби і на
потреби дитини. А решту грошей зберігав
при собі в кишенях, це було приблизно 5-6
пачок, гроші він не перераховував .
07.10.2012 року із вкраденими грошима, він
на таксі поїхав у місто Донецьк, де
протягом дня витрачав ці гроші на
ігрові автомати і кафе. 08.10.2012 року
приблизно о 09 годині він повернувся до
себе в місто Гірняк та знаходився
вдома. В цей же день його співмешканка
ОСОБА_8 повідомила йому, що гроші у сумі
50 000 гривень, які він їй дав, вона
поклала на дитячу картку, в який саме
банк не пояснювала. Після чого, 09.10.2012
року він поїхав до м. Донецьк, де
витрачав вкрадені ним гроші на
особисті потреби, ігрові автомати і
кафе. В цей же день у вечері він
повернувся додому у м. Гірняк, при цьому
вкрадені гроші знаходились у нього у
куртці. По приїзду додому був
затриманий співробітниками міліції і
доставлений до ЛВ на ст. Донецьк, де в
присутності понятих у нього було
вилучено грошові кошти в сумі 37 тисяч 740
гривень, мобільний телефон та пакет, в
якому лежали гроші. Крім того, пояснив,
що в момент скоєння цього злочину був
одягнений у джинсові брюки, білий светр
з чорною полосою на груді, чорні туфлі,
жилет та спортивну куртку. У скоєному
щиро покаявся.

Допитаний у судовому засіданні
представник потерпілої ОСОБА_2 пояснив,
що потерпіла проживає у Житомірській
області, зі слів останньої йому відомо,
що ОСОБА_6 позичила грошові кошти у
розмірі 270 000 гривень у її подруги
ОСОБА_9 За домовленістю потерпілої із
ОСОБА_9 за грошима повинен був приїхати
брат потерпілої ОСОБА_4 у м. Донецьк.
Йому також відомо, що 06.10.2012 року ОСОБА_4
зустрівся на площі Леніна у м. Донецьку
із ОСОБА_9, яка передала останньому
грошові кошти у розмірі 270 000 гривень.
Але ОСОБА_4 не зміг виїхати з м. Донецька
в той же день, так як не було квитків, у
зв'язку із чим, ночував на залізничному
вокзалі. Крім того, зазначив, що зі слів
потерпілої йому відомо, що уночі у
ОСОБА_4 вкрали дорожню сумку із грошима
і він звернувся до міліції. Після чого,
він із співробітниками міліції знайшли
сумку із частиною грошових коштів у
розмірі 79 900 гривень. Також, йому
відомо, що потерпілій ОСОБА_6 в ході
досудового слідства повернено грошові
кошти у розмірі 117 640 гривень під
гарантійну розписку. В судовому
засіданні ОСОБА_2 підтримав у повному
обсязі уточненні позовні вимоги
потерпілої.

У судове засідання потерпіла
ОСОБА_6 з поважної причини не з'явилася,
про день і час розгляду справи
повідомлялася належним чином,
звернулася на адресу суду з письмовою
заявою про розгляд справи у її
відсутність, за участю її представника
ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, показання, данні в ході
досудового слідства підтвердила у
повному обсязі і на них наполягала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 КПК
України, суд, вислухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду даної
справи у відсутність потерпілої
ОСОБА_6, вирішив питання про можливість
розгляду справи за відсутності
потерпілої, оголосивши у судовому
засіданні її показання.

Із показання потерпілої ОСОБА_6,
які вона надала в ході досудового
слідства, вбачається що, вона мала
кредит у банку, у зв'язку із чим,
потребувала грошових коштів. Тоді вона
звернулася до своєї подруги ОСОБА_9, яка
проживає в м. Маріуполь, із проханням
позичити їй грошові кошти у сумі 270
тисяч гривень, на що остання
погодилася. Вони домовилися, що за
грошима приїде її брат ОСОБА_4, який
забере гроші 06.10.2012 року у м. Донецьку і
привезе їй. 05.10.2012 року, її брат ОСОБА_4
виїхав з міста Київ в м. Донецьк, щоб
забрати гроші. 06.10.2012 року їй
зателефонував брат і повідомив, що він
приїхав в Донецьк, зустрівся із ОСОБА_9,
яка передала йому пакет з грошима.
Також той повідомив, що гроші він не
перераховував, бо було багато пачок з
різними купюрами, перев'язаних гумкою.
Увечері ОСОБА_4 повідомив їй, що на
вечірній поїзд квитків немає і він
поїде ранковим потягом сполученням
Донецьк - Київ, після чого, вона
запропонувала йому переночувати в
готелі, але останній не погодився із
нею, сказав, що в готелі дорого і
запевнив, що із грошима все буде гаразд.
Протягом вечора вона з ним постійно
знаходилася на зв'язку по телефону,
останній повідомляв, що все гаразд,
гроші при ньому в сумці. 07.10.2012 року,
приблизно о 03 годині 30 хвилин їй
подзвонив ОСОБА_4 і повідомив, що в залі
очікування у нього вкрали сумку із
грошима і він знаходиться в міліції.
Потім через деякий час він передзвонив
і повідомив, що знайшли сумку з його
речами і грошима, але скільки було
грошей він не повідомив. Після чого вже
вранці він знову передзвонив і
повідомив, що в сумці було тільки 79 900
гривень /т.№1 а. с. 51-52/.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_4 показав, що у нього є
рідна сестра ОСОБА_6, яка попросила його
виїхати до м. Донецьк, щоб забрати гроші
у її подруги по імені ОСОБА_9 та
привезти їй, на що він погодився. 05.10.2012
року він прибув до м. Київ, а потім з
Києва виїхав в місто Донецьк. Поїздку
здійснював на поїзді, яким приїхав у м.
Донецьк 06.10.2012 року приблизно близько о
08 годині ранку. З 08 години до 12 години,
він весь цей час прогулювався по м.
Донецьку. Приблизно о 12 годині 30 хвилин
йому подзвонила ОСОБА_9 на мобільний
телефон номер якого НОМЕР_1 і вони
домовилися про зустріч на площі Леніна
о 13 годині 00 хвилин. Після чого, о 13
годині на площі Леніна він зустрівся з
ОСОБА_9, яка передала йому
поліетиленовий пакет, в якому
знаходилися ще два згортки в
поліетиленовому пакеті - один з якого
був замотаний скотчем. При зустрічі
ОСОБА_9 пояснила, що в пакеті
знаходиться 270 000 гривень. Ці гроші він
поклав у свою дорожню сумку в основний
відділ до особистих речей і пішов на
зупинку, сів на тролейбус маршруту № 2 і
прибув на залізничний вокзал станції
Донецьк. По прибуттю на залізничний
вокзал, він попрямував до кас, де хотів
придбати квиток сполученням Донецьк -
Київ. Але на вечірній поїзд квитків не
було і він придбав квитки на ранковій
поїзд. Тоді він подзвонив ОСОБА_6 і
повідомив, що купив квиток на ранкових
поїзд та вимушений ночувати у м.
Донецьк, на що, остання запропонувала
йому зняти номер у готелі. Але він не
погодився із нею та запевнив останню,
що із грошима все буде гаразд. Після
чого він покинув територію вокзалу і
попрямував в центр міста Донецька, де
прогулювався. Приблизно о 23 годині 30
хвилин повернувся на залізничний
вокзал, при цьому сумка з грошовими
коштами в сумі 270 тисяч гривень
перебувала постійно при ньому. Про те,
що у нього знаходяться гроші ніхто не
знав, він про це нікому не говорив. За
час прогулянки по м. Донецьку він ні з
ким не знайомився і не спілкувався.
Приблизно о 01 годині 45 хвилин, він
піднявся на ескалаторі на конкорс, де
на далекому ряду сіл на четверте місце,
а сумку поклав поруч на пол. Поруч зі
ним ніхто не сидів, знайомства і
розмови ні з ким не вів. Під час
очікування поїзда приблизно о 03 годині
10 хвилин він заснув. Приблизно о 03
годині 30 хвилин, він прокинувся і
виявив пропажу сумки із грошима. Після
чого він з мобільного телефону
зателефонував до міліції і повідомив
про крадіжку. Через кілька хвилин до
нього підійшли співробітники міліції.
Після чого, він пройшов з ними в ЛВ
міліції на станції Донецьк, де пояснив
про обставини крадіжки. Потім через
деякий час за його присутністю в
присутності двох понятих, експерта
слідчим було проведено огляд місця
події і місця виявлення сумки. В ході
огляду він відразу впізнав свою сумку,
далі в ході огляду сумки було з'ясовано,
що всі речі на місці тільки відсутній
один поліетиленовий пакет з грошовими
коштами, які перебували в прозорому
пакеті, що не був обмотаний скотчем. В
ході огляду поруч з сумкою було
виявлено поліетиленовий пакет,
обмотаний скотчем , який він також
одразу впізнав, всередині пакету
знаходилися грошові кошти, які в
подальшому були перераховані і
загальна сума грошей склала 79 тисяч 900
гривень. Після чого, гроші були
вилучені і упаковані в поліетиленовий
пакет, який був опечатаний, на пакеті
він і всі учасники поставили свої
підписи. Сумка з його особистими речами
була повернена йому під гарантійну
розписку.

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_9 показала, що
протягом приблизно 20 років вона
підтримує дружні стосунки із
потерпілою ОСОБА_6, яка проживає у
Житомірській області. Їй відомо, що у
ОСОБА_6 був кредит і вона потребувала
грошових коштів, у зв'язку із чим,
остання звернулася до неї із проханням
позичити грошові кошти у сумі 270 тисяч
гривень, на що вона погодилася. Вони
домовилися, що за грошима приїде брат
ОСОБА_6 - ОСОБА_4, який забере у неї гроші
06.10.2012 року у м. Донецьку. 06.10.2012 року
приблизно о 13 годині вона зустрілася із
ОСОБА_4 на площі Леніна у м. Донецьку і
передала останньому грошові кошти у
розмірі 270 000 гривень, які
знаходилися у двох поліетиленових
пакетах. В одному з вказаних пакетів
знаходилися грошові кошти у розмірі - 80
000 гривень різними купюрами від 50 до
500 гривень, які були розкладені по
купюрах і по пачках та перев'язані
гумкою, упаковані в поліетиленовий
пакет та перев'язані скетчем. В другому
пакеті знаходилися грошові кошти у
розмірі 190 000 гривень різними
купюрами від 50 до 500 гривень, які були
розкладені по купюрах і по пачках та
перев'язані гумкою, упаковані в
поліетиленовий пакет та перев'язані
гумкою. Ці згортки були упаковані нею в
білий поліетиленовий пакет. Ці гроші
ОСОБА_4 поклав у свою дорожню сумку і
пішов. А вона відразу ж подзвонила
ОСОБА_6 та повідомила, що передала
грошові кошти її брату. Далі зі слів
ОСОБА_6 їй стало відомо, що ОСОБА_4
ночував на залізничному вокзалі у м.
Донецьку, де він заснув і вночі у нього
викрали сумку із грошовими коштами у
розмірі 270 000 гривень. Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_10,
показав, що 07.10.2012 року під час несення
служби о 03 годині 50 хвилин йому
повідомив помічник оперативного
чергового ЛВ на станції Донецьк
прапорщик міліції ОСОБА_7 по мобільному
телефону, про те що на конкорсі в залі
очікування для пасажирів далекого
сполучення сталася крадіжка дорожньої
сумки. Після отриманої інформації, він
прибув на місце події, де зустрів
потерпілого, який представився, як
ОСОБА_4. Дізнавшись з його слів опис
вкраденої дорожньої сумки, ним спільно
з інспектором РПС ЛВ на станції Донецьк
сержантом міліції ОСОБА_11, був
здійснений план «спіраль», в ході якого
було виявлено схожу за описом вкрадену
сумку, яка лежала на парапеті біля
галереї і входу до конкорсу
приміського вокзалу з боку вулиці
Артемівської . Сумка лежала в
розпатланому вигляді, всі відділення
сумки були розкриті, частина речей
лежала поруч із сумкою. Після чого ними
відразу було повідомлено про виявлення
даних речей оперативному черговому ЛВ
на станції Донецьк лейтенанту міліції
Фоміних Д.Л. і була забезпечена охорона
знайдених речей до прибуття
слідчо-оперативної групи.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11, показав, що 07.10.2012 року
під час несення служби о 03 годині 50
хвилин йому повідомив помічник
оперативного чергового ЛВ на станції
Донецьк, прапорщик міліції ОСОБА_7 по
мобільному телефону, про те що на
конкорсі в залі очікування для
пасажирів дальнього сполучення
сталася крадіжка дорожньої сумки.
Після отриманої інформації, він прибув
на місце події, де зустрів потерпілого
хлопця, який представився, як ОСОБА_4.
Дізнавшись з його слів опис вкраденої
дорожньої сумки, ним спільно з
інспектором РПС ЛВ на станції Донецьк
сержантом міліції ОСОБА_10, був
здійснений план «спіраль», в ході якого
виявлено ??схожу за описом вкрадену
сумку, яка лежала на парапеті біля
галереї і входу до конкорсу
приміського вокзалу з боку вулиці
Артемівської . Сумка лежала в
розпатланому вигляді, всі відділення
сумки були розкриті, речі лежали поруч
із сумкою, також біля сумки з правого
боку лежав згорток поліетиленовий
червоно-чорного кольору обмотаний
скотчем. Після чого ними відразу було
повідомлено про виявлення даних речах
оперативному черговому ЛВ на станції
Донецьк лейтенанту міліції Фоміних Д.Л.
і була забезпечена охорона знайдених
речей до прибуття слідчо-оперативної
групи. Після чого, він продовжував
виконувати план «спіраль».

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_14, показав, що 07.10.2012 року
під час несення служби о 03 годині 50
хвилин йому повідомив помічник
оперативного чергового ЛВ на станції
Донецьк, прапорщик міліції ОСОБА_7 по
мобільному телефону, про те що на
конкорсі в залі очікування для
пасажирів дальнього сполучення
сталася крадіжка дорожньої сумки.
Після отриманої інформації, він прибув
на місце події, де зустрів потерпілого
хлопця, який представився, як ОСОБА_4.
Дізнавшись з його слів опис вкраденої
дорожньої сумки та обставини крадіжки,
він пішов до центру відеоспостереження
залізничного вокзалу станції Донецьк
для перегляду камер
відеоспостереження, розташованих на
території залізничного вокзалу
станції Донецьк, щоб виявити примети
особи, яка причетна до скоєння злочину.
Під час перегляду відеоспостереження
було видно, що сумка ОСОБА_4 була дійсно
викрадена невідомим чоловіком на вид 45
- 50 років середнього статури зростом
170-175 см, який одягнений у джинсові
брюки, білий светр з чорною полосою на
груді, чорні туфлі, жилет та спортивну
куртку. Після отриманої інформації ним
був здійснений план «спіраль», в ході
якого особу, схожу на вищенаведеними
прикметами встановити не
представилось можливим.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_8, показала , що протягом
останніх років проживала спільно із
своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, з яким спільно
виховували дитину. 06.10.2012 року ОСОБА_3
виїхав до м. Донецьк, щоб влаштується на
роботу. Наступного дня 07.10.2012 року він
приїхав додому вранці і показав їй
грошові кошти, при цьому повідомив, що
зазначені гроші знайшов на
залізничному вокзалі, але яку суму не
уточнив. Наступного дня ОСОБА_3 передав
їй 50 тисяч гривень на власні потреби і
на потреби дитини. Після чого, ОСОБА_3
знову поїхав до м. Донецька. 08.10.2012 року
вона поїхала до відділення банку
Ощадбанку і поклала гроші на свою
банківську карту, про що повідомила
ОСОБА_3 Після чого, 09.10.2012 року ОСОБА_3
знову поїхав до м. Донецьк, після
повернення в той же день у вечері, був
затриманий співробітниками міліції і в
подальшому арештований. Крім того,
зазначила, що із грошових коштів у
розмірі 50 000 гривень, які знаходилися
на її картковому рахунку витратила
приблизно 3 000 гривень на свої
потреби і потреби дитини. Після чого
слідчим було вилучено у неї цю
банківську картку і накладено арешт на
залишок грошових коштів.

Свідок ОСОБА_15 в судове засідання
не з'явився, про день і час розгляду
кримінальної справи був повідомлений
належним чином, звернувся до суду з
заявою, в якій просив суд розглянути
справу за його відсутністю, показання,
дані в ході досудового слідства
підтвердив в повному обсязі і на них
наполягав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 КПК
України, суд, вислухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду даної
справи у відсутність свідка ОСОБА_15,
вирішив питання про можливість
розгляду справи за відсутності свідка,
оголосивши у судовому засіданні його
показання.

В судовому засіданні оголошені
показання ОСОБА_15, які він надав в ході
досудового слідства, відповідно до
яких, 07.10.2012 року приблизно о 05 годині 00
хвилин, він був запрошений
працівниками міліції в якості
понятого, після чого в його присутності
та присутності іншого понятого, а також
за участю громадянина, який назвався,
як ОСОБА_4, був проведений огляд місця
події, яким є конкорс , де знаходиться
зал очікування для пасажирів далекого
прямування, а саме місця для пасажирів.
При огляді даної ділянки, нічого не
виявлено і не вилучено. Після чого було
складено протокол огляду та план схема,
де він і всі учасники поставили свої
підписи. Після вищевказаного огляду,
він також був запрошений на огляд місця
події, розташованого біля галереї, біля
входу в малий конкорс приміського
вокзалу станції Донецьк в Київському
районі м. Донецька з боку вулиці
Артемівської, а саме парапет на якому
лежала дорожня сумка в розпатланому
вигляді. Всі відділення в сумці
знаходилися у відкритому вигляді в
сумці знаходилися речі, з правого боку
від сумки, лежав поліетиленовий
згорток червоного-чорного кольору,
перемотаний скотчем коричневого
кольору без ушкоджень. В ході огляду у
присутності ОСОБА_4, другого понятого
та інших учасників експертом було
проведено розтин поліетиленового
згортка. Усередині поліетиленового
згортка знаходилися грошові кошти, які
були розфасовані по пачках, кожна пачка
була перев'язана гумкою. Далі в його
присутності та в присутності всіх вище
зазначених учасників грошові кошти
були перераховані, загальна сума
грошових коштів склала 79 900 ( сімдесят
дев'ять тисяч дев'ятсот гривень) після
чого пачки з грошима перемотані гумкою
були поміщені в поліетиленовий пакет і
опечатаний з підписом присутніх. Всі
дії фіксувалися у відповідних
протоколах, заяв та зауважень від
присутніх не надходило /т. 1, а. с. 125-126/.

Крім визнавальних показань
підсудного ОСОБА_3, його вина у
інкримінованому йому злочину
підтверджується дослідженими під час
судового слідства наступними доказами.

Із протоколу огляду місця події
від 07.10.2012 року із фото таблицею до
нього, встановлено, що оглянуто ділянку
місцевості, розташованої на великому
конкорсі залізничного вокзалу станції
Донецьк, в ході якого зафіксовано місце
знаходження ОСОБА_4, який сидів на
сидіннях і спав, та місце знаходження
його дорожньої сумки /т. 1, а. с. 12-15/.

Із протоколу огляду місця події
від 07.10.2012 року із фото таблицею до
нього, який проводився за участю
ОСОБА_4, встановлено, що в ході огляду
виявлено ділянку місцевості,
розташованої при виході з малого
конкорсу на вул. Артемівську
залізничного вокзалу станції Донецьк,
де на парапеті було виявлено дорожню
сумку в розпатланому вигляді, біля якої
з лівої сторони виявлено особисті речі
останнього, з правої сторони виявлено
поліетиленовий згорток, перемотаний
скетчем сірого кольору, при розтині
якого виявлено грошові кошти у розмірі
79 900 гривень. При цьому ОСОБА_4, який
був присутнім при проведенні огляду
місця події, пояснив, що впізнав
виявлену сумку, речі та поліетиленовий
згорток із грошовими коштами, як свої
речі, які були викрадені у нього в залі
очікування залізничного вокзалу
станції Донецьк /т. 1, а. с. 16-24/.

Відповідно до протоколу огляду
від 24.10.2012 року із фото таблицею до
нього, в ході якого було оглянуто
грошові кошти у розмірі 79 900 гривень,
які вилучені під час огляду місця події
від 07.10.2012 року /т. 1, а. с. 133 - 135/.

Із протоколу огляду та вилучення
від 08.10.2012 року встановлено, що
начальником СКР ЛВ на станції Донецьк
Тімошенко С.О. добровільно видано диск
ДВД з відеоінформацією камер
відеоспостереження залізничного
вокзалу станції Донецьк /т. 1, а. с. 27/.

Відповідно до постанови про
прилучення до справи речових доказів
від 08.10.2102 року вилучений ДВД диск, на
якому видно, що ОСОБА_3 дійсно вчинив
викрадення сумки у ОСОБА_4, долучено до
матеріалів кримінальної справи у
якості речового доказу /т. 1, а. с. 28/.

Із протоколу огляду від 09.10.2012
року із фото таблицею до нього,
встановлено, що був оглянутий
громадянин ОСОБА_3, під час огляду у
останнього виявлено та вилучено
поліетиленовий пакет
коричнево-жовтого кольору, в якому
знаходилися грошові кошти, розфасовані
у 5 пачок та перев'язані гумкою на
загальну суму 37 740 гривень, мобільний
телефон «Моторолла» у корпусі
сіро-чорного кольору. При цьому ОСОБА_3
пояснив, що вилучені грошові кошти він
викрав в ніч з 06 на 07 жовтня 2012 року у
незнайомого йому чоловіка в залі
очікування залізничного вокзалу
станції Донецьк /т. 1, а. с. 32-35/.

Із протоколу огляду від 10.10.2012
року встановлено, що громадянка ОСОБА_8
добровільно видала банківську картку
Державного Ощадного Банку НОМЕР_2 на
ім»я ОСОБА_8 та чоловічий білий светр із
чорною полосою спереду /т. 1, а. с. 53/.

Відповідно до протоколу про
прилучення до справи речових доказів
від 10.10.2012 року, вилучені в ході огляду
чоловічий светр білого кольору із
чорною полосою спереду та банківську
картку Державного Ощадного Банку
НОМЕР_2 /т. 1, а. с. 55/.

З протоколу відтворення
обстановки та обставин події від 11.10.2012
року із фото таблицею до нього,
встановлено, що у присутності двох
понятих, слідчого та за участю
спеціаліста НДЕКЦ, ОСОБА_3 пояснив та
показав на місці про обставини
вчиненого ним злочину. Пояснив, що в ніч
з 06 на 07 жовтня 2012 року в період часу з 03
години 05 хвилин до 03 години 30 хвилин,
він знаходячись в залі очікування
залізничного вокзалу станції Донецьк
помітив раніше незнайомого йому
чоловіка, який сидів на сидінні і спав,
а біля нього лежала дорожня сумка.
Після чого, він вирішив скористатися
тим, що за його діями ніхто не
спостерігає, взяв дорожню сумку і пішов
в протилежну сторону від головного
входу до ескалатора. Після чого, вказав
на місце біля парапету, де він
зупинився, розкрив вкрадену сумку, де
виявив поліетиленовий пакет із
грошовими коштами, які не рахував і
забрав собі, а сумку та інші речі, які
знаходилися у сумці, залишив там же
біля парапету, і пішов до підземного
переходу, де зупинився, дістав з пакету
грошові кошти, поклав їх у карман
одягненого на ньому жилету і поїхав на
таксі додому у м. Гірняк /т. 1, а. с. 94-109/.

При проведенні відтворення
обстановки та обставин події від 11.10.2012
року застосовувалася відео зйомка.

Відповідно до протоколу
демонстрації відеозапису від 11.10.2012
року, в присутності двох понятих, за
участю експерта-криміналіста НДЕКЦ та
ОСОБА_3 проведено демонстрацію
відеозапису відтворення обстановки та
обставин події від 11.10.2012 року, в ході
якої заяв та зауважень від ОСОБА_3 і
інших учасників не надходило /т. 1, а. с.
110/.

Згідно до постанови Київського
районного суду м. Донецька від 07
листопада 2012 року накладено арешт на
грошові кошти, які знаходяться на
розрахунковому рахунку НОМЕР_2 в ВАТ
«Ощадбанк» Донецької області міста
Селидове та на вказаний рахунок у
видатковій частині. Зобов'язано
посадових осіб ВАТ «Ощадбанк»
Донецької області міста Селидове
видати письмову інформацію про залишок
грошових коштів на зазначеному рахунку
на момент пред'явлення цієї постанови
/т. 1, а. с.148/.

Відповідно до листа Державного
Ощадного банку України філія Донецьке
обласне управління від 13 листопада 2012
року № 2450, на виконання постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 07 листопада 2012 року накладено арешт
на картковий рахунок НОМЕР_2 та
повідомлено, що залишок грошових
коштів на зазначеному рахунку на
момент пред'явлення постанови суду
складає - 47007, 16 гривень /т. 1, а. с. 149/.

З роздруківки руху грошових
коштів на картковому рахунку НОМЕР_2,
який відкритий на ім»я ОСОБА_8, доданої
до листа Державного Ощадного банку
України, встановлено, що ОСОБА_8 08
жовтня 2012 року поклала на свій
картковий рахунок грошові кошти у
розмірі 50 000 гривень /т. 1, а. с.150-151/.

Відповідно до розписки ОСОБА_6,
написаної нею особисто 26 жовтня 2012
року, останній повернено грошові кошти
у розмірі 117 640 гривень /т. 1, а. с. 137/.

Аналізуючи і оцінюючи досліджені
докази у їх сукупності суд критично
відноситься до первісних частково
визнавальних показань підсудного, які
останній надав у судовому засіданні, а
саме у яких ОСОБА_3 був не згодний із
розміром вкрадених ним грошових коштів
потерпілої ОСОБА_6, оскільки наведені
вище такі доводи підсудного є
надуманими та неспроможними, як окремо,
так і у сукупності суперечать
викладеним вище доказам і є такими, які
надані з метою уникнути кримінальної
відповідальності за вчинене.

Разом із цим, підсудний ОСОБА_3
після допиту свідків змінив свої
показання та визнав себе винним у
вчиненні інкримінованого йому діяння
повністю, при цьому, такі його
показання є логічними, послідовними та
такими, що узгоджуються із
встановленими судом по справі
обставинами, показаннями потерпілої
ОСОБА_6, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_15 та
дослідженими під час судового слідства
доказами, наведеними вище, а тому суд
приймає їх до уваги.

При цьому, не довіряти показанням
потерпілої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і
ОСОБА_15 у суду не має жодних підстав,
оскільки, як встановлено у судовому
засіданні із потерпілою та зазначеними
свідками підсудний до вчиненого ним
злочину знайомий не був, неприязних
стосунків між ними не було, їх
показання є послідовними і
узгоджуються із встановленими судом
обставинами по справі та дослідженими
доказами у їх сукупності, а тому суд
приймає їх до уваги. При цьому, суд
враховує, що підсудний ОСОБА_3 не
оспорював у судовому засіданні
показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11
і ОСОБА_15 та повністю з ними погодився.

Також не довіряти показанням
свідка ОСОБА_8 у суду не має жодних
підстав, оскільки, як встановлено під
час судового слідства, остання
проживала спільно із ОСОБА_3 однією
сім»єю, між ними були добрі стосунки, а
тому підстав для наговору ОСОБА_8
підсудного не має, більш того, ОСОБА_3
повністю погодився із показаннями,
наданими свідком у судовому засіданні,
а тому суд приймає їх до уваги.

Разом із цим, показання ОСОБА_8 в
частині отримання від підсудного
грошових коштів у розмірі 50 000
гривень, які останній вкрав при
наведених у вироку обставинах,
узгоджуються та підтверджуються
дослідженими у судовому засіданні
доказами - листом Державного Ощадного
Банку та роздруківкою руху грошових
коштів на картковому рахунку НОМЕР_2,
який відкритий на ім»я ОСОБА_8, доданої
до листа Державного Ощадного банку
України, відповідно до якого остання
саме 08 жовтня 2012 року поклала на свій
картковий рахунок грошові кошти у
розмірі 50 000 гривень /т. 1, а. с.150-151/.

Проаналізувавши та оцінивши усі
встановлені по справі обставини,
наведені вище, показання потерпілої
ОСОБА_6, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_15 та
досліджені під час судового слідства
докази у їх сукупності, суд приходить
до однозначного висновку про
винуватість підсудного ОСОБА_3 у
вчиненні злочину, передбаченого ст.. 185
ч. 4 КК України.

Даючи юридичну оцінку діям
підсудного суд вважає, що дії

ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст.
185 ч. 4 КК України, так як він своїми
умисними діями вчинив таємне
викрадення чужого майна(крадіжка),
скоєне повторно у крупному розмірі,
тому він підлягає покаранню за
вчинення такого злочину.

Тож, з урахуванням наведених вище
доказів та об'єктивно встановлених
обставин у їх сукупності, суд приходить
до переконання, що діяння, яке
інкриміновано ОСОБА_3 дійсно мало
місце, воно містить склад злочину,
передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України і
підсудний винен у його вчиненні, а його
винуватість є безперечно доведеною в
ході судового слідства.

При призначенні ОСОБА_3 покарання,
суд відповідно до положень ст. 65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, суд враховує, що
інкриміноване підсудному ОСОБА_3
діяння, відповідно до положень ст. 12 КК
України відноситься до категорії
тяжких злочинів.

При цьому, суд враховує, що
підсудний ОСОБА_3 під час судового
слідства свою вину у скоєнні
інкримінованого йому злочину визнав
повністю і щиро покаявся у скоєному, а
тому суд визнає, відповідно до положень
ст. 66 КК України це обставиною, що
пом'якшує його покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК
України, обставиною, що обтяжує
покарання обвинуваченого, суд визнає
рецидив злочинів.

Разом із цим, суд враховує, що
підсудний раніше судимий за скоєння
умисного тяжкого злочину,
передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
судимість за яке у встановленому
порядку не знята і не погашена,
належних висновків для себе не зробив,
на шлях виправлення не став і в період
випробування за вироком суду, вчинив
умисний корисливий злочин.

За місцем проживання підсудний
характеризується із задовільної
сторони, проживає із ОСОБА_8 та сумісно
виховує дитину, алкогольними напоями
не зловживає, конфліктів із сусідами не
було, скарги на останнього не
поступали, працевлаштований не був, на
обліку в наркологічному та
психоневрологічному диспансерах не
стоїть.

Враховуючи ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу підсудного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
його покарання, які наведені вище, суд
приходить до переконання, що
виправлення підсудного і попередження
вчинення ним нових злочинів, можливо
тільки в умовах ізоляції від
суспільства, і вважає, що ОСОБА_3 має
бути призначено покарання у вигляді
позбавлення волі, оскільки саме таке
покарання, на думку суду, буде найбільш
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження скоєння
ним нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК
України якщо засуджений після
постановлення вироку, але до повного
відбуття покарання вчинив новий
злочин, суд до покарання, призначеного
за новим вироком, повністю або частково
приєднує не відбуту частину покарання
за попереднім вироком.

Відповідно до вироку Київського
районного суду м. Донецька від 2 квітня
2012 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 186 ч.2 КК
України до покарання у вигляді 4 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК
України останнього звільнено від
відбування покарання із випробуванням
на 3 роки.

Згідно інформації із
Селидівського МВ КВІ УДПтСУ в
Донецькій області в
кримінально-виконавчій інспекції на
обліку з 22 травня 2012 року перебуває
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджений за
вироком Київського районного суду м.
Донецька від 2 квітня 2012 року до
покарання у вигляді 4 років позбавлення
волі, на підставі ст. 75, 76 КК України
останнього звільнено від відбування
покарання із випробуванням на 3 роки.
Початок строку - 02.04.2012 року, кінець
терміну випробування - 02.04.2015 року.

Під час судового слідства по
справі встановлено, що після
постановлення вироку, але до повного
відбуття покарання ОСОБА_3 вчинив новий
злочин, тому суд вважає, що підсудному
має бути призначено покарання за
правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК
України, тобто за сукупністю вироків
шляхом часткового приєднання не
відбутої частини покарання за
попереднім вироком до призначеного
покарання за даним вироком.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний у відношенні
ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою у
Донецькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в
Донецькій області - залишити без зміни.

Строк відбування покарання
ОСОБА_3 слід рахувати відповідно до
протоколу про затримання особи,
підозрюваної у вчинення злочину від 10
жовтня 2012 року, з моменту його
затримання, тобто - з 10 жовтня 2012 року.

У ході досудового слідства
потерпілою ОСОБА_6 був заявлений
цивільний позов до підсудного ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної його
злочинними діями.

Так, потерпілою ОСОБА_6 заявлено
цивільний позов до підсудного ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 274 000 гривень та моральної - в сумі 50
000 гривень.

В ході розгляду справи в суді
представник потерпілої уточнив
позовну заяву, звернувшись до суду з
відповідною письмовою заявою.
Остаточно визначившись з позовними
вимогами, просив суд стягнути з
підсудного на користь потерпілої
матеріальну шкоду у розмірі 153 360
гривень, витрати на правову допомогу у
розмірі 4 000 грмвень та моральну шкоду у
розмірі 50 000 гривень.

У судове засідання потерпіла з
поважної причини не з'явилася, про день
і час розгляду справи повідомлялася
належним чином, звернулася на адресу
суду з письмовою заявою про розгляд
справи в її відсутність, за участю її
представника ОСОБА_2, свої позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.

В судовому засіданні представник
потерпілої ОСОБА_2 підтримав уточненні
позовні вимоги у повному обсязі.

Прокурор, який бере участь у
справі, підтримав заявлений потерпілою
цивільний позов в повному обсязі.

Підсудний в судовому засіданні
позов потерпілої визнав частково,
позов матеріального характеру визнав в
сумі 152 360 гривень та морального - в сумі
5000 гривень, у задоволенні решти
позовних вимог просив суд відмовити.

Вислухавши думку учасників
процесу про можливість задоволення
цивільного позову, у тому числі
підсудного, який розмір заявлених
позовних вимог визнав частково, суд
приходить до висновку про їх часткову
обґрунтованість і необхідність
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК
України шкода, заподіяна особі або
майну громадянина, підлягає
відшкодуванню особою, яка заподіяла
шкоду в повному обсязі, за винятком
випадків, передбачених законодавством
України.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Судом встановлено, що в
результаті злочинних дій ОСОБА_3
потерпілій ОСОБА_6 було завдано шкоди,
тому є правові підстави для
застосування правил відшкодування
шкоди, передбачених ст.ст. 1166, 1167 ЦК
України.

Встановивши правові підстави для
застосування правил відповідальності
за завдану потерпілій матеріальну та
моральну шкоду, суд не може погодитись
з визначеним нею розміром
відшкодування матеріальної шкоди, з
огляду на наступне.

Так, підсудний ОСОБА_3 таємно
викрав дорожню сумку, в якій
знаходилися грошові кошти у розмірі 270
000 гривень, які належать потерпілій
ОСОБА_6 , тим самим завдав матеріальну
шкоду останній на суму 270 000 гривень.

Однак, під час досудового
слідства потерпілій ОСОБА_6 передано
грошові кошти в розмірі 117 640 гривень, що
підтверджується її розпискою, яка
знаходиться в матеріалах кримінальної
справи /т. 1 а.с. 137/.

Виходячи з вище викладеного,
залишок суми матеріальної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню складає 152 360
гривень.

Таким чином, суд вважає, що позов
про відшкодування матеріальної шкоди є
частково обґрунтованим і підлягає
задоволенню в сумі 152 360 гривень, з
відмовою у задоволенні решти позовних
вимог матерального характеру.

Разом із з цим, в судовому
засіданні безпосередньо допитаний
підсудний ОСОБА_3 пояснив, що він
передав своїй співмешканці ОСОБА_8
грошові кошти у розмірі 50 000 гривень на
її потреби і потреби її дитини.
Допитана в судовому засіданні у якості
свідка ОСОБА_8, також, підтвердила, що
дійсно останній передав їй грошові
кошти у розмірі 50 000 гривень, які вона 08
жовтня 2013 року поклала на свій
картковий рахунок, відкритий у
Державному Ощадному банку України.
Крім того, зазначила, що приблизно 3 000
гривень нею було знято з вказаного
рахунку та витрачено на власні потреби
та потреби її дитини.

Відповідно до протоколу огляду
від 10 жовтня 2012 року у ОСОБА_8 вилучено
банківську картку НОМЕР_2 Державного
Ощадного банку України на ім»я ОСОБА_8
/т.1 а.с.53/.

Відповідно до постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 07 листопада 2012 року накладено арешт
на грошові кошти, які знаходяться на
розрахунковому рахунку НОМЕР_2 в ВАТ
«Ощадбанк» Донецької області міста
Селидове та на вказаний рахунок у
видатковій частині. Зобов'язано
посадових осіб ВАТ «Ощадбанк»
Донецької області міста Селидове
видати письмову інформацію про залишок
грошових коштів на зазначеному рахунку
на момент пред'явлення цієї постанови
/т.1 а.с.148/.

Відповідно до листа Державного
Ощадного банку України філія Донецьке
обласне управління від 13 листопада 2012
року № 2450, на виконання постанови
Київського районного суду м. Донецька
від 07 листопада 2012 року накладено арешт
на картковий рахунок НОМЕР_2 та
повідомлено, що залишок грошових
коштів на зазначеному рахунку на
момент пред'явлення постанови суду
складає - 47007, 16 гривень /т.1 а.с.149/.

При таких обставинах, судом
встановлено, що грошові кошти у розмірі
47007, 16 гривень, які знаходяться в
Державному Ощадному банку України
філія Донецьке обласне управління на
картковому рахунку НОМЕР_2, відкритому
на ім'я ОСОБА_8 є частиною саме тих
грошових коштів, якими ОСОБА_3
незаконно заволодів при обставинах,
викладених у вироку.

З огляду на вищенаведене,
задовольняючи цивільний позов в
частині матеріальної шкоди у розмірі 152
360 гривень на користь потерпілої, суд
вважає за необхідне, в рахунок
стягнення з підсудного вказаної суми у
розмірі 152 360 грн., звернути на користь
ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 47 007, 16
гривень, які знаходяться в Державному
Ощадному банку України філія Донецьке
обласне управління на картковому
рахунку НОМЕР_2, відкритому на ім'я
ОСОБА_8.

Вирішуючи питання в частині
відшкодування потерпілій моральної
шкоди, суд також не може погодитись з
визначеним нею розміром такого
відшкодування.

Потерпіла та її представник
наполягали на відшкодуванні її
моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень.

Наведені потерпілою та
проаналізовані судом докази свідчать
про те, що в зв»язку із неправомірними
діями підсудного вона безумовно
зазнала моральних страждань.

Разом з тим, встановивши підстави
для відшкодування потерпілій
моральної шкоди суд, враховуючи
глибину та тривалість страждань
потерпілої, наявність змушених змін у
її житті, моральні страждання та
хвилювання, ступень вини, а також
виходячи з засад розумності та
справедливості вважає за можливе
вимоги потерпілої задовольнити
частково і стягнути з підсудного на
користь ОСОБА_6 5 000 гривень в порядку
відшкодування моральної шкоди з
відмовою у задоволенні решти позовних
вимог морального характеру, оскільки
такі вимоги потерпілої ОСОБА_6 про
стягнення з підсудного 50 000 гривень у
відшкодування моральної шкоди не
відповідають глибині моральних та
фізичних страждань, яких вона зазнала.

Вирішуючи питання щодо
задоволення вимог потерпілою про
стягнення з підсудного витрат на
правову допомогу в розмірі 4 000 гривень,
суд враховує наступне.

Факт оплати потерпілою витрат на
правову допомогу та його розмір в сумі
4 000 гривень, про які заявила ОСОБА_6 та
підтримав в судовому засіданні її
представник, не підтверджені
відповідними доказами.

Відповідно до Постанови КМУ від
27.04. 2006р. № 590 " Про граничні розміри
компенсації витрат, пов"язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави та
розміру мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом України " Про
державний бюджет України на 2013р."
компенсації підлягають витрати на
правову допомогу за участь адвоката в
судових засіданнях.

Однак, ні потерпілою, ні її
представником не було вказано ні в
позовній заяві, ні в уточненнях до неї
та не надано пояснень в судовому
засіданні представником за які саме
дії адвоката вона просить суд стягнути
з підсудного вказану суму. Крім того,
потерпілою не надано розрахунку даної
суми гонорару за надану правову
допомогу, тому у згідно до КМУ від 27.04.
2006р. № 590 та положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України суд не вбачає законних підстав
для відшкодування потерпілій
заявлених нею витрат на правову
допомогу і відмовляє у стягненні цих
витрат з підсудного.

Долю речових доказів слід
вирішити наступним чином:

- DVD-R диск з записом камер відео
спостереження залізничного вокзалу
станції Донецьк - зберігати в
матеріалах кримінальної справи;

- грошові кошти в розмірі 117 640
гривень, передані потерпілій ОСОБА_6
під розписку - залишити останній, як
законному володільцю;

- недопалок, два поліетиленові
пакети, які відповідно до квитанції № 49
від 12.11.2012 року знаходяться у камері
речових доказів ЛВ на станції Донецьк
УМВС України на Донецькій залізниці -
знищити;

- банківську картку НОМЕР_2
Державного Ощадного банку України на
ім»я ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8, як
законному володільцю даного майна,
після виконання вироку в частині
звернення на користь ОСОБА_6 грошових
коштів в розмірі 47 007 гривень 16 копійок,
які знаходяться в Державному Ощадному
банку України філія Донецьке обласне
управління на картковому рахунку
НОМЕР_2, відкритому на ім'я ОСОБА_8;

- чоловічий светр білого кольору
із чорною полосою, мобільний
телефон марки «Motorola W220» в корпусі
сіро-чорного кольору, які відповідно до
квитанції № 49 від 12.11.2012 року
знаходяться у камері речових доказів
ЛВ на станції Донецьк УМВС України на
Донецькій залізниці - повернути ОСОБА_3,
як законному володільцю.

Судових витрат по кримінальній
справі не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК
України і призначити йому покарання у
вигляді 5 (п'яти) років позбавлення волі
із відбуванням покарання в
кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за
сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за даним вироком,
частково приєднати не відбуту ОСОБА_3
частину покарання за попереднім
вироком Київського районного суду м.
Донецька від 02.04.2012 року, остаточно
визначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді 6
(шести) років позбавлення волі із
відбуванням покарання у
кримінально-виконавчій установі.

До набрання вироком законної сили
запобіжний захід, обраний у відношенні
ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою у
Донецькому слідчому ізоляторі УДПтСУ в
Донецькій області - залишити без зміни.

Строк відбування покарання
ОСОБА_3 слід рахувати відповідно до
протоколу про затримання особи,
підозрюваної у вчинення злочину від 10
жовтня 2012 року, з моменту його
затримання, тобто - з 10 жовтня 2012 року.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди в розмірі 152 360 (сто
п'ятдесят дві тисячі триста шістдесят)
гривень.

Звернути, в рахунок стягнення з
ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 152
360 (сто п'ятдесят дві тисяч триста
шістдесят) гривень, на користь ОСОБА_6
грошові кошти в розмірі 47 007 (сорок сім
тисяч сім) гривень 16 (шістнадцять)
копійок, які знаходяться в Державному
Ощадному банку України філія Донецьке
обласне управління на картковому
рахунку НОМЕР_2, відкритому на ім'я
ОСОБА_8.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
моральної шкоди в розмірі 5 000 (п'ять
тисяч) гривень.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 -
відмовити.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск з записом камер відео
спостереження залізничного вокзалу
станції Донецьк - зберігати в
матеріалах кримінальної справи;

- грошові кошти в розмірі 117 640
гривень, передані потерпілій ОСОБА_6
під розписку - залишити останній, як
законному володільцю;

- недопалок, два поліетиленові
пакети, які відповідно до квитанції № 49
від 12.11.2012 року знаходяться у камері
речових доказів ЛВ на станції Донецьк
УМВС України на Донецькій залізниці -
знищити;

- банківську картку НОМЕР_2
Державного Ощадного банку України на
ім»я

ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8, як законному
володільцю даного майна, після
виконання вироку в частині звернення
на користь ОСОБА_6 грошових коштів в
розмірі 47 007 гривень 16 копійок, які
знаходяться в Державному Ощадному
банку України філія Донецьке обласне
управління на картковому рахунку
НОМЕР_2, відкритому на ім'я ОСОБА_8;

- чоловічий светр білого кольору
із чорною полосою, мобільний
телефон марки «Motorola W220» в корпусі
сіро-чорного кольору, які відповідно до
квитанції № 49 від 12.11.2012 року
знаходяться у камері речових доказів
ЛВ на станції Донецьк УМВС України на
Донецькій залізниці - повернути ОСОБА_3,
як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Донецької області
через Київський районний суду м.
Донецька протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженому - в той же
строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя
І.Г. Ополинська