11-кп/775/198/2015(м)
264/2006/15-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

представника Маріупольського ВЦ-138 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому для належного оформлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому для належного оформлення.

На дану ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала незаконна. Зазначає, що ВТК України втратив чинність, крім того ст. 81 КК України не передбачено порядок оформлення заяви про умовно-дострокове звільнення. Просить ухвалу скасувати, матеріали провадження направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, засудженого, представника Маріупольського ВЦ-138, які підтримали апеляцію засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню за наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення заяви засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому для належного оформлення, не з`ясував обставини, передбачені ст. 537 КПК України.

Повертаючи клопотання, суд вказав, що воно не відповідає вимогам ст. 110 Виправно-трудового кодексу України.

Проте, відповідно до п.п. 1, 2 Перехідних положень Кримінально-виконавчого Кодексу України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, з набранням чинності цим Кодексом втратив чинність Виправно-трудовий кодекс України від 23 грудня 1970 року із змінами, внесеними до нього.

Тому суд не мав права посилатися на вимоги Виправно-трудового кодексу України.

Також суд першої інстанції зазначив, що засуджений звернувся із заявою про застосування умовно-дострокового звільнення замість органу, що відає виконанням покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України 2012 року питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Тому засуджений мав право звертатися до суду із заявою самостійно.

Під час апеляційного розгляду не може бути розглянута заява ОСОБА_6 по суті заявлених вимог, оскільки ці вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, ухвала підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали і направленням матеріалів за заявою ОСОБА_6 в суд першої інстанції для розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 537 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2015 року, якою повернуто заяву засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення засудженому для належного оформлення скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріал за заявою засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення направити в суд першої інстанції для розгляду по суті.

Судді: