Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Слинька С. С.,суддів
Дембовського С. Г., Наставний В. В.,за
участю прокурора Сорокіної О.
А.розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 07 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_5 на вирок
Кіровського районного суду м. Макіївки
Донецької області від

27 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від

11 березня 2014 року щодо нього.

Вироком Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 27
грудня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
такого, що судимостей не мав,

засуджено до покарання у виді
позбавлення волі: за ч. 2 ст. 307 КК

України - на строк 6 років із
конфіскацією 1/2 частини майна, яке є
його власністю; за ч. 3 ст. 364 КК України -
на строк 5 років із конфіскацією 1/3
частини майна, яке є його власністю, та
з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням службових
обов'язків у правоохоронних органах на
строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_5 призначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 6 років із конфіскацією 1/2
частини майна, яке є його власністю, та
з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням службових
обов'язків у правоохоронних органах на
строк 2 роки.

Згідно з цим вироком ОСОБА_5 визнано
винним у тому, що він, будучи службовою
особою, обіймаючи посаду молодшого
інспектора відділу нагляду і безпеки
Макіївської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби у Донецькій області, придбав,
зберігав і перевіз наркотичний засіб з
метою збуту до місць позбавлення волі.

Так, ОСОБА_5 23 серпня 2012 року приблизно о
18.30 год. на зупинці громадського
транспорту, розташованої поблизу
Макіївської виправної колонії в
Кіровському районі м. Макіївки, з
корисливих спонукань за домовленістю
із засудженим ОСОБА_6 про продаж йому
наркотичного засобу незаконно придбав
у невстановленої слідством особи
особливо небезпечний наркотичний
засіб - опій ацетильований масою 8,28 г,
маса якого в перерахунку на суху
речовину становить

0,313 г, і цього ж дня переніс його до
місця свого проживання - в будинок

№ 174 в сел. Північному Батмані у м.
Макіївці.

24 серпня 2012 року ОСОБА_5 заховав
зазначену речовину у спідню білизну,
після чого зловживаючи своїм службовим
становищем, пішов на територію
Макіївської виправної колонії з метою
збуту наявного у нього наркотичного
засобу. Після того, як ОСОБА_5 пройшов на
територію колонії та о 08.00 год. заступив
на добове чергування із забезпечення
нагляду в установі виконання покарань
о 08.30 год., у нього були виявлено та
вилучено наркотичний засіб.

У результаті таких дій ОСОБА_5 було
завдано істотної шкоди охоронюваним
законом державним інтересам, що
виразилося в підриві авторитету й
престижу правоохоронного органу, який
здійснює правозастосовні та
правозахисні функції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 11 березня

2014 року цей вирок районного суду
залишено без зміни.

У касаційній скарзі
засуджений порушує питання про
незаконність оскаржуваних судових
рішень і просить пом'якшити призначене
йому покарання та застосувати
положення статей 69 та 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
яка вважала, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, однак просила в
порядку ст. 395 КПК України змінити
судові рішення щодо ОСОБА_5 та
перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 364
КК України на ч. 1 цієї статті у звʼ?язку
із внесенням до неї змін законом,
перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи, наведені
у скарзі, колегія суддів дійшла
висновку, що у задоволенні касаційної
скарги слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 395 КПК
України касаційний суд перевіряє
законність та обгрунтованність
судового рішення за наявними у справі
та додатково поданими матеріалами в
тій частині, в якій його було оскаржено.
При цьому, суд касаційної інстанції
вправі вийти за межі касаційних вимог,
якщо цим не погіршується становище
засудженого чи виправданого.

Доводи ОСОБА_5 про невідповідність
призначеного йому покарання тяжкості
вчиненого злочину та особі засудженого
унаслідок суворості є непереконливими.

Як убачається з матеріалів справи, суд,
вирішуючи питання щодо виду та міри
необхідного покарання, врахував
тяжкість учинених злочинів, конкретні
обставини справи, дані про особу
засудженого, а також відсутність
обставин, які б обтяжували чи
пом'якшували його покарання.

Зокрема, суд урахував те, що ОСОБА_5
раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, має
постійне місце проживання, де
характеризується позитивно, працює,
має на утриманні малолітню дитину.

Крім того, суд зважив на молодий вік
ОСОБА_5, кількість придбаного
наркотичного засобу, розмір отриманої
вигоди та одиничний епізод злочинного
діяння.

З урахуванням наведеного та конкретних
обставин справи колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду про
призначення

ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 70
КК України у виді позбавлення волі у
мінімальному розмірі, передбаченого
санкцією ч. 2

ст. 307 КК України, є мотивованим і таким,
що відповідає вимогам ст. 65 КК України,
оскільки таке покарання ефективно
сприятиме виправленню засудженого та
попередженню вчинення ним нових
злочинів.

Підстав для пом'якшення призначеного
судом покарання

ОСОБА_5 чи застосування положень статей
69 чи 75 КК України колегія суддів не
вбачає, оскільки в ході перевірки
матеріалів справи обставин, які би
пом'якшували покарання ОСОБА_5, не
виявлено.

Разом з тим, відповідно до Закону
України № 746-VII (746-18) від

21 лютого 2014 року "Про внесення змін до
Кримінального кодексу України та
Кримінального процесуального кодексу
України щодо імплементації до
національного законодавства положень
статті 19 Конвенції ООН проти корупції",
який набув чинності 28 лютого 2014 року,
виключено ч. 3 ст. 364 КК України, за якою
кваліфіковано дії ОСОБА_5

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про
кримінальну відповідальність, що
скасовує злочинність діяння, пом'якшує
кримінальну відповідальність або
іншим чином поліпшує становище особи,
має зворотну дію у часі, тобто
поширюється на осіб, які вчинили
відповідні діяння до набрання таким
законом чинності, у тому числі на осіб,
які відбувають покарання або відбули
покарання, але мають судимість.

З огляду на викладене, судові рішення
щодо ОСОБА_5 в цій частині належить
змінити, оскільки хоча і в діях
засудженого і відсутній склад злочину,
передбачений ч. 3 ст. 364 КК України,
унаслідок виключення кваліфікуючої
ознаки «вчинення злочину працівником
правоохоронного органу», однак він
вчинив зловживання службовим
становищем з корисливих мотивів, а саме
з метою одержання неправомірної вигоди
від незаконного збуту наркотичного
засобу, а вказані дії містять склад
злочину передбачений ч. 1 ст. 364 КК
України в редакції від 21 лютого 2014 року.

Таким чином, дії ОСОБА_5 слід
перекваліфікувати з ч. 3

ст. 364 КК України на ч. 1 цієї ж статті та
призначити йому покарання за цим
законом з урахуванням положень ст. 65 КК
України.

Зважаючи на тяжкість вчиненого
злочину, його конкретні обставини,
дані, що характеризують особу
засудженого, його ставлення до
вчиненого та відсутність обставин, які
б обтяжували чи пом'якшували його
покарання, колегія суддів вважає за
необхідне призначити ОСОБА_5 покарання,
наближене до мінімальної межі санкції
ч. 1 ст. 364 КК України, після чого
визначити остаточне покарання на
підставі ст. 70 КК України.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року та п. 15

розділу ХІ «Перехідні положення» КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5
залишити без задоволення.

В порядку ст. 395 КПК України 1960 року
вирок Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 27
грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 11 березня 2014
року щодо ОСОБА_5 змінити.

Перекваліфікувати дії засудженого
ОСОБА_5 з ч. 3 на ч. 1 ст. 364 КК України і
призначити йому покарання за цим
законом у виді арешту на строк 1 місяць
з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням службових
обов'язків у правоохоронних органах, на
строк 2 роки, без штрафу.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч. 1
ст. 364 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України,
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно
призначити ОСОБА_5 покарання у виді
позбавлення волі на строк 6 років із
конфіскацією 1/2 частини майна, яке є
його власністю, з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
службових обов'язків у правоохоронних
органах, на строк 2 роки, без штрафу.

У решті зазначені судові рішення
залишити без зміни.

Судді:

_________________С. С. Слинько_______________С. Г.
Дембовський________________В. В. Наставний