АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000934 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 01.06.2012 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 27.05.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/795/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27.05.2013 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_7 , в період часу з 21 год. 40 хв. 07.02.2015 року по 09 год. 30 хв. 08.02.2015 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. В. Порика, 15-а, помітив припаркований автомобіль «Toyota Rav 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , на внутрішній стороні лобового скла якого знаходився відеореєстратор «Carcam» HD CAR DVR», та у нього виник умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вказаного відеореєстратора.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вищевказаного автомобіля, ОСОБА_7 проник до салону автомобіля, звідки повторно таємно викрав відеореєстратор «Carcam» HD CAR DVR», вартістю 525 грн., який належить ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в період часу з 23 год. 30 хв. 07.02.2015 року по 11 год. 20 хв. 08.02.2015 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Правди, 96-а, помітив припаркований автомобіль «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 , на внутрішній стороні лобового скла якого знаходився відеореєстратор «Falcon HD20-LCD», та у нього виник умисел, спрямований на повторне таємне викрадення вказаного відеореєстратора.

Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла вищевказаного автомобіля, ОСОБА_7 проник до салону автомобіля, звідки повторно таємно викрав відеореєстратор «Falcon HD20-LCD», вартістю 785 грн., який належить ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 остаточне покарання призначити за сукупністю вироків, шляхом складання покарань, приєднавши невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року, у виді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків, судом проігноровано вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, оскільки остаточне покарання обвинуваченому у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, призначене за оскаржуваним вироком, є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Більш того, судом при призначені обвинуваченому покарання, безпідставно зазначено, що він відшкодував потерпілим завданий збиток, оскільки шкоду ним було відшкодовано лише потерпілій ОСОБА_9 , а також повною мірою не враховано, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та на момент вчинення злочину не працював.

Тому, як вказує апелянт, судом обвинуваченому призначене покарання з порушенням вимог кримінального законодавства та є явно несправедливим внаслідок м`якості, а тому недостатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинуваченого та його захисника,які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в їх сукупності, перевіреними судом, за згодою учасників судового розгляду, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною і також в апеляційній скарзі не заперечується.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходить реабілітаційну програму з метою психологічно-соціального відновлення особистості у Благодійному центрі соціальної роботи «Світ без залежності», одружений, а дружина перебуває у стані вагітності, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, та відсутність обтяжуючих його покарання обставин.
При цьому, всупереч тверджень прокурора, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання правильно врахував таку пом`якшуючу обставину, як добровільне відшкодування шкоди, оскільки це підтверджується матеріалами кримінального провадження заявами потерпілого ОСОБА_10 про відсутність майнових претензій до ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 про повне відшкодування їй завданої шкоди та відсутність у неї претензій до ОСОБА_7 (а.п. 19, 26).

З урахуванням всіх вказаних вище обставин суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді 1 року позбавлення волі, що є мінімальним строком для покарання даного виду, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Висновок суду щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечується.

Проте, при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України суд першої інстанції допустив помилку.

Так, відповідно до ст. 78 КК України, у разі вчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 71 КК України, якщо обвинувачений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 27 травня 2013 року був засуджений вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Злочин, за який ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком, він вчинив з 07 лютого 2015 року по 08 лютого 2015 року, тобто в період іспитового строку за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України суд першої інстанції застосував принцип часткового складання покарань, але не врахував вимог ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до яких остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, відповідно до вимог наведеного закону, остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_7 мало бути призначено у розмірі більшому, ніж невідбута частина покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року, яка складала 2 роки позбавлення волі, але суд першої інстанції призначив обвинуваченому остаточне покарання у розмірі 1 року 6 місяців, тобто у меншому розмірі, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора у провадженні в цій частині колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими.

Оскільки суд першої інстанції допустив помилку при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів приймає до уваги відсутність в апеляційній скарзі прокурора вимоги про призначення більш суворого покарання та враховує ті ж обставини, на які послався суд першої інстанції.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків,що є пом`якшуючими покарання обставинами, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проходить реабілітаційну програму з метою психологічно-соціального відновлення особистості у Благодійному центрі соціальної роботи «Світ без залежності», одружений, а його дружина перебуває у стані вагітності, тому вважає необхідним та достатнім призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Разом з тим, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року, для повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів, враховуючи наведені вище обставини, підстав не вбачає і, виходячи з вимог ст. 71 КК України, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року, й остаточно призначити покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок Подільського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

____________________ ____________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3