Справа №1-103 \
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
червня 2008 року Снігурівський районний суд
Миколаївської області

у
складі : головуючого -
судді Кішковської З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

за участю прокурора - Гамери Н.В.,

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка кримінальну
справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, не
військовозобов”язаного, з освітою 8 класів, учня 9 класу Снігурівської ЗОШ №4,
раніше не судимого, але перебуваючого на обліку в кримінальній міліції у
справах неповнолітніх, виховується у родині з обома батьками,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця та мешканцяАДРЕСА_2, українця, громадянина України, не
військовозобов”язаного, з освітою 8 класів, учня 9 класу Снігурівської ЗОШ №4,
раніше не судимого, не перебуваючого на обліку в кримінальній міліції у справах
неповнолітніх, виховується у родині з обома батьками

за ст. 296 ч.2 КК
України,

В С Т А Н О В И В :

06 грудня 2008 року
приблизно о 14-50 в АДРЕСА_3 на майданчику центральних вхідних воріт стадіону
«Колос» підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, грубо порушуючи громадський порядок,
демонструючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві,
безпричинно, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, вчинили
побиття ОСОБА_5, наносячи протягом
тривалого часу, удари руками та ногами по різним частинам тіла. Внаслідок
зазначених протиправних дій потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження
у вигляді численних синців та подряпин на обличчі, плечі.

У судовому
засіданні підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнали повністю та показали:

-підсудний ОСОБА_3,
при допиті у якості свідка та обвинуваченого (протоколи допиту від 14.03.2008
року та 22.03.2008 року, досліджені в ході судового слідства на а.с.64-65, 90 у
зв»язку з відмовою підсудного від дачі показань у суді), що 06 грудня 2007 року
з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 близько 14 години, наздогнавши біля майданчику центральних
вхідних дверей стадіону «Колос» раніше не знайомого їм ОСОБА_5 без будь-яких
причин напали на останнього та вчинили побиття, наносячи удари руками по голові
та іншим частинам тіла, а після повалення потерпілого на землю, удари по тулубу
наносили ногами. На вимогу присутньої ОСОБА_7 про припинення хуліганських дій
не реагували. Місце злочину залишили лише після втручання сторонніх дорослих
осіб. Підсудний не заперечував, що був ініціатором побиття та першим наніс удар
потерпілому.

-підсудний ОСОБА_4,
при допиті у якості обвинуваченого (протокол допиту від 18 березня 2008 року,
досліджений в ході судового слідства на а.с.72-73 у зв»язку з відмовою
підсудного від дачі показань у суді), що 06 грудня 2007 року приймав участь у
побитті потерпілого, щодо якого претензій будь-якого характеру не мав.
Протиправні дії чинив у групі однокласників і припинив за втручання сторонніх
дорослих осіб.

За згоди учасників
процессу, у відповідності до ст.299 КПК України, інші докази, стосовно
фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не
оспорювалися, судом не досліджувалися за недоцільністю.

Дослідивши докази,
суд кваліфікує дії підсудних за ст.296 ч.2 КК України як хуліганство - грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виражалася у нахабному поводженні,
поєднаному з насильством, що спричинило тілесні ушкодження потерпілій особі,
яке тривалий час і вперто не припинялося, вчинене групою осіб.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, обставини справи, дані про
особу підсудних, які характеризується посередньо, їх молодий вік - на момент
вчинення злочину виповнилося по 14 років, умови їх життя - виховуються у повних
сім»ях, особливості підліткового віку, прийняття родинами підсудних мір до
відшкодування заподіяної шкоди, за відшкодуванням якої у примусовому порядку
потерпілий вимог у судовому процесі не заявив, пом»якшуючі покарання обставини
- вчинення злочину у неповнолітньому віці, відсутність обтяжуючих покарання
обставин.

На підставі викладеного, суд приходить
висновку про можливість виправлення підсудних без відбування покарання,
визначенного санкцією статті обвинувачення, тому постановлює про звільнення від відбування покарання з
випробування. з застосуванням ст.ст.75,104 КК України.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними
у скоєнні злочинів за ст.296 ч.2 КК України та призначити покарання :

ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі
ст.ст.75,104 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку на один рік шість місяців не вчинить нового
злочину та виконає відповідно до п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов”язки не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання і навчання та періодично з”являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі
ст.ст.75,104 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку на один рік шість місяців не вчинить нового
злочину та виконає відповідно до п.п.2,3,4 ст.76 КК України обов”язки не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання і навчання та періодично з”являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного
заходу засудженим залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подано апеляцію до
Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом 15-ти діб з
моменту проголошення, засудженими з
моменту вручення копії вироку.

Головуючий