ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006720 від 13.12.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокаіри Бориславського району Херсонської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого 11.11.2013 року за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, який до теперішнього часу не сплачено, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

· у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

11.12.2014 року приблизно о 14 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , де перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою та реалізуючи його, завідомо знаючи, що добуте обманним шляхом майно не поверне його власнику, попросив у раніше знайомої йому неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає у вищевказаній квартирі, належавший їй мобільний телефон «НТС Desire 600». ОСОБА_5 , не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченого ОСОБА_4 та довіряючи йому, передала останньому свій мобільний телефон «НТС Desire 600» в корпусі чорного кольору, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №405 від 15.12.2014 року 4440 гривень, з SIM-картками операторів «МТС» та «Life», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 405 від 15.12.2014 року 10 гривень кожна, картою пам`яті об`ємом 8 Гб, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 405 від 15.12.2014 року 110 гривень, в чохлі для мобільного телефону моделі «Фліпер», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 405 від 15.12.2014 року 35 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 , під приводом подзвонити вийшов з квартири, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим ним чужим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 4605 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінуємого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 11.12.2014 року він знаходився у квартирі своєї неповнолітньої знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в нетверезому стані. Біля 14 години того же дня він попрохав потерпілу ОСОБА_5 передати йому свій телефон, нібито з метою здійснення дзвінка, але насправді бажав злочинним шляхом заволодіти чужим майном. Але потерпіла ОСОБА_5 нічого не підозрювала, та надала йому свій мобільний телефон марки «НТС Desire 600», який знаходився у чохлі чорного кольору. Після чого, він тримаючи при собі телефон потерпілої, вийшов з квартири, при цьому зазначив, що метою є здійснити дзвінок, а потім направився до ломбарду, де здав телефон потерпілої під свій паспорт, отримавши при цьому суму у розмірі 950 гривень, яку використав на власні потреби.
Обвинувачений ОСОБА_4 у суді зазначив про те, що він на той час розумів, що скоював злочин, та щиро розкаявся у його вчинені. Крім цього, обвинувачений показав, що в ході досудового слідства потерпілій було повернуто все її майно, яким він заволодів шляхом зловживання її довірою.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєні ним злочину 11.12.2014 року, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст.190 КК України, оскільки він скоїв заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст..12 КК України є злочином середньої тяжкості. Більш того, обвинувачений раніше судимий, а саме: 11.11.2013 року за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, який до теперішнього часу не сплачено, має реєстрацію, та постійне місце мешкання, за останнім місцем фактичного мешкання характеризується добре, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжує покарання останньому, які передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд на підставі викладеного вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання яка не пов`язана з реальним обмеженням волі, тобто з випробуванням з іспитовим строком із застосуванням ст.75, ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України. У відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин за ч.2 ст.190 України в період не відбутого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2013 року за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу 850 гривень, то суд призначає остаточне покарання ОСОБА_4 з урахуванням вимог ч. 1ст.71 КК України, шляхом повного приєднання до призначеного покарання за даним вироком, покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, допустивши його до самостійного виконання згідно до вимог ч.3 ст.72 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ч.1 п.п.2,3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання визнати ОСОБА_4 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, з застосуванням ст..75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, та покладеними обов`язками, передбаченими ч.1 п.2,3 ст.76 КК України, повністю приєднавши покарання за вироком від 11.11.2013 року Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, допустивши його до самостійного виконання згідно ч.3 ст.72 КК України.

Речові докази по справі: мобільний телефон «НТС Desire 600» в корпусі чорного кольору, з SIM-картками операторів «МТС» та «Life», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - повернути власникові.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1