печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підсудної- ОСОБА_5 ,

та представників цивільного

позивача- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що вона, перебуваючи на посаді головного бухгалтера Інституту європейських досліджень Національної академії наук України, що розташований в м. Києві по вул. Грушевського, 4, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи службовою особою в період часу з 01.01.2007 року по 03.11.2008 року, вчинила незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки для Інституту європейських досліджень Національної академії наук України у вигляді шкоди на суму 368 095, 96 грн., що є особливо великим розміром, обернувши його на свою користь та на користь третіх осіб.

Згідно обвинувачення у результаті заволодіння чужим майном шляхом використання свого службового становища ОСОБА_9 поліпшила майнове становище співробітників інституту, а також своє матеріальне становище.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.5 ст.191 КК України.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому їй діянні не визнала, надала показання, що вона злочину не вчиняла, коштами Інституту не заволодівала, штатний розпис не складала та зміни до нього не вносила, участі у розподіленні премій не брала, премії не виплачувала, право першого підпису не мала, накази про преміювання візувала після затвердження його керівником в частині відповідності фонду оплати праці.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_9 та її захисник адвокат ОСОБА_4 заявили спільне клопотання про направлення кримінальної справи для проведення додаткового слідства у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення, неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Суд, заслухавши думку прокурора та представників цивільного позивача, які заперечували проти задоволення клопотання та направлення справи на додаткове розслідування, приходить до висновку, що справа підлягає направленню на додаткове розслідування з наступних підстав.

Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року кожна людина має право при будь-якому кримінальному обвинуваченні проти неї на судовий розгляд протягом розумного строку.

Положення ст.9 Конституції України, ст.16 Закону України Про міжнародні договори України вимагає від органу державної влади виконання вимог, які містяться в міжнародних договорах, до яких приєдналась Україна.

Згідно ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні Антоненков проти України та інших рішеннях вказував, що розумність тривалості провадження визначається не лише складністю справи, поведінкою заявника, але і поведінкою державних органів.

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_9 надійшла у провадження Печерського районного суду м.Києва 20.07.2011 року.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 03.09.2013 року вказано на необхідність надання судом першої інстанції судового доручення органу досудового розслідування про проведення додаткової ревізії фінансово-господарської діяльності Інституту Державною фінансовою інспекцією м.Києва.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 16.06.2014 року надано судове доручення Печерському РУ ГУ МВС України у м.Києві про проведення такої ревізії.

20.06.2014 року копія постанови суду направлена до Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві для виконання.

У зв`язку із втратою копії постанови суду у Печерському РУ ГУ МВС України у м.Києві 04.02.2015 року копію постанови направлено для виконання повторно.

Згідно повідомлення Державної фінансової інспекції у м.Києві від 12.03. 2015 року ймовірний термін проведення ревізії серпень 2015 року і тільки та лише у разі, коли орган досудового розслідування надішле звернення, яке б відповідало вимогам законодавства.

Таким чином, на протязі майже року орган досудового слідства, прокурор не вжили належних та дієвих заходів, які б сприяли меті кримінального судочинства, порушили розумні строки тривалості провадження та права підсудної, зокрема, і на захист.

Суд позбавлений можливості впливати на підготовку звернення органу досудового слідства до ревізора, яке б відповідало вимогам законодавства, оскільки згідно закону не здійснює відповідний нагляд.

Згідно ст.16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Суд позбавлений можливості з дотриманням процесуальної природи судового розгляду усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті порушень вимог закону, допущених органом досудового слідства, а також відсутності дієвих заходів по нагляду прокурора за органом досудового слідства.

Виходячи з вимог п. 1 ст. 121 , п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд з метою забезпечення права особи на розгляд справи судом впродовж розумного строку, вважає необхідним повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування, вжиття всіх необхідних заходів для проведення додаткової ревізії.

Згідно ст. 281 КПК України 1960 року кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому засіданні.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України 1960 року не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 368 КПК України 1960 року однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд приходить до висновку, що під час досудового слідства у даній справі залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 64 п. 4 КПК України 1960 року при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України 1960 року при розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, у тому числі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Виходячи з вимог кримінально процесуального закону істотним порушенням кримінально процесуального закону є таке порушення, яке перешкодило слідчому об`єктивно, повно та всебічно розслідувати справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, винести законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 22 КПК України 1960 року слідчий зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, проте такі вимоги закону органом досудового слідства не виконані, досудове слідство по справі проведено поверхово і однобічно, органом досудового слідства не здійснено слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне встановлення вказаних обставин.

Згідно висновку судово єкономічної експертизи № 9402/9403/9404/9405/12/45 від 30.11.2012 року під час досудового слідства шкода, завдана ймовірним злочином, не встановлена і для встановлення такої шкоди необхідно провести додаткову ревізію.

В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_9 покладені дані, які містяться в Акті позапланової виїздної ревізії фінансово - господарської діяльності Інституту європейських досліджень Національної академії наук України № 032-30/1036 від 14.09.2009 року .

Разом з тим, відповідно до вказаного висновку судово-економічної експертизи № 9402/9403/9404/9405/12/45 від 30.11.2012 року в Акті ревізії не зазначено, в результаті вимог порушень якого нормативного документу утворилося штучне збільшення штатних одиниць і збільшення фонду оплати праці та з якого економічного розрахунку вказано граничні суми збільшення фонду оплати праці.

Також в Акті ревізії не вказується на порушення вимог нормативних актів при виплаті премій в кінці року в цілому за попередні місяці, з даних Акту ревізії неможливо встановити суму щомісячних премій за поточний місяць за наказами, що видані з 1 по 20 число, з висновків Акту нарахування та виплати премії працівникам Інституту на загальну суму 368 095,96 грн. відбулося в результаті прийняття управлінських рішень, однак не зазначається, на яку суму штучно збільшено фонд оплати праці та про порушення п.22 та п.29 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог щодо виконання кошторисів бюджетних установ та організацій, затвердженого Постановою КМ України від 28.02.2002 р. № 228 та п.5 ст.56 Бюджетного Кодексу України.

Також у відповідь на питання щодо заподіяння ОСОБА_9 шкоди Інституту надано відповідь про необхідність проведення додаткових ревізійних дій.

Таким чином, для встановлення розміру шкоди державній установі, яка заподіяна ОСОБА_9 та для усунення неповноти ревізії від 14.09.2009 року необхідно провести додаткові ревізійні дії, врахувавши питання, які були поставлені учасниками судового розгляду при призначенні судово економічної експертизи та на які не було надано відповіді експертами, у зв`язку з необхідністю проведення ревізійних дій.

Судом були вжиті всі необхідні заходи для усунення відповідної неповноти та неправильності досудового слідства, однак орган досудового розслідування та прокуратура бездіяли на протязі тривалого часу, суд вичерпав можливості для забезпечення розгляду справи впродовж розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 132 КПК України 1960 року пред`явлене обвинувачення особі повинно бути конкретним.

Неконкретність пред`явленого обвинувачення, від якого вимушена захищатись ОСОБА_9 , суперечить вимогам закону про її право знати, в чому саме вона обвинувачується, позбавляє її інструментарію ефективного захисту, порушило її право на захист ще під час досудового слідства.

Згідно вимог ст. 370 КПК України 1960 року вирок у всякому разі підлягає скасуванню, якщо порушено право обвинуваченого на захист

У відповідності зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ст. 22 КПК України 1960 року слідчий не вправі перекладати обов`зок доказування на обвинуваченого.

З урахуванням зазначених вимог законодавства орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов`язаний був належним чином перевірити версію обвинуваченої щодо її невинності, прийняти законне рішення стосовно наявності усіх ознак злочину у діях підсудної або відсутності таких ознак.

Під час додаткового розслідування необхідно провести слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин справи, з`ясувати обставини, які як викривають обвинувачену у вчиненні злочину, так і виправдовують її, згідно вимог закону про допустимість та достатність доказів прийняти рішення по справі, а саме:

- призначити та провести по справі додаткову ревізію із урахуванням висновку судово-економічної експертизи № 9402/9403/9404/9405/12/45 від 30.11.2012 року;

- визначити розмір шкоди, ким, кому, в який період часу та в який спосіб її було завдано;

- визначити коло осіб, які приймали рішення про виплату премій працівникам Інституту європейських досліджень НАН України в період з 01.01.2007 року по 09.11.2008 року та прийняти рішення у відповідності до ст.ст.4, 26, 97 КПК України 1960 року;

- за необхідності пред`явити обвинувачення, яке за своїм змістом є конкретним чи прийняти інше процесуальне рішення за результатами досудового слідства.

Як вказувалось раніше, відповідно до ст. 16-1 КПК України 1960 року на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Обставини розгляду справи судом прямо та безумовно вказують на відсутність у останнього можливості з дотримання процесуальної природи судового розгляду впродовж розумного строку усунути вказані порушення вимог закону.

Окрім цього, є наявним порушення права на захист підсудної через неконкретність обвинувачення.

Таким чином, кримінальна справа відносно ОСОБА_9 підлягає направленню прокурору Печерського району м. Києва для організації додаткового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Рішенням Європейського суду з прав людини Антоненков проти України, ст.ст.9, 62,121 Конституції України, ст.ст.16-1,22, 64, 165, 165-1, 281 КПК України 1960 року, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, направити прокурору Печерського району м. Києва для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_10