справа №1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007
року.

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Шевцовій
Р.В.

з участю
прокурора Ідрісова
P.M.

захисника ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н, уродженця м. Хмельницького, українця,
громадянина України, з базовою
освітою, непрацюючого, неодруженого,
невійськовозобов'язаного,
зареєстрованого АДРЕСА_1,
відбуваючого покарання у Городищенській виправній колонії УДЦУ ПВП в
Рівненській області ( № 96 ), раніше
судимого

21 січня
1999 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ч.2 ст. 17 ч.3
ст. 81 КК України із застосуванням
ст. 44 КК України до одного року позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК Украйни з відстрочкою виконання
вироку строком на один рік,

23
травня 2000 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ч.3 ст. 141,
ч.3 ст. 81, ч.2
ст. 17 ч.3 ст. 81,
ч.2 ст. 140,
ч. 1 ст. 145 КК України із застосуванням ст. 42, 43 КК України до 7 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна,
постановою Огігурівського районного суду Миколаївської області від 12
березня 2001 року звільнено від покарання у зв»язку з хворобою на 6 років 8
місяців 11 днів,

10
лютого 2003 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області за ч.2 ст. 140 / в редакції КК України 1960 року
/, ч.2
ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до трьох років шести
місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

12
березня 2004 року Хмельницьким міським судом Хмельницької області з врахуванням
ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2005 року за
ч.2 ст. 289, ч.2,
3, 4, 5 ст.
185 КК України із застосуванням ч.1,
2 ст. 70 КК України до семи років
одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна за виключенням житла,

у скоєнні
злочину, передбаченого ст. 391 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, який згідно вироку Хмельницького міського
суду Хмельницької області від 12 березня 2004 року відбуває покарання у вигляді
позбавлення воді в Городищенській виправній колонії УДЦУ ПВП в Рівненській
області ( № 96 ) і за дорушення; вимог режиму відбування покарання 11.10.2006 року
був переведений до приміщень камерногЬ тиру строком на 1 місяць, 13 грудня 2006 року о 15 год. в службовому
кабінеті начальникавідділення1СПС ОСОБА_3 в категоричній формі, безпричинно,
відмовився виконувати;накладене на нього стягнення, чим вчинив злісну непокору законним вимогам
адміністрації виправної установи.

Підсудний в
судовому засіданні свою вину у скоєному не визнав і показав, що за період відбування ним покарання в
Городищенській ВК № 96 ним як засудженим допущено ряд порушень режиму відбування
покарання та встановленого розпорядку дня. Однак, частину порушень режиму відбування покарання
він не допускав. Зокрема, він незаконно
був переведений до приміщення камерного типу,
вимоги адміністрації установи не були законними, оскільки умови перебування в установі вкрай
жахливі і не відповідають будь-яким нормам.
У його діях відсутні ознаки злочину,
в якому його обвинувачують.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що вина підсудного у
скоєному повністю доведена.

Не
дивлячись на невизнання ОСОБА_1
своєї вини, його вина у вчиненні
даного злочину у повному обсязі доведена сукупністю доказів, зібраних по справі.

Свідок
ОСОБА_3 - начальник відділення ВСПР Городищенської ВК-96 показав, що підсудний зарекомендував себе виключно з
негативного боку, у зв'язку із чим
перебуває на профілактичному обліку установи як злісний порушник режиму
утримання. За неодноразові порушення режиму утримання ОСОБА_1 притягувався до
дисциплінарної відповідальності як правами начальника СПС, так і правами начальника установи.

08.05.2006
року засуджений ОСОБА_1 прибув в
Городищенську ВК, де, перебуваючи в дільниці карантину, діагностики та розподілу ним було допущено
порушення розпорядку дня, виявлено потяг
до протиправної поведінки та високий ступінь педагогічної занедбаності, у зв'язку із чим 07.06.2006 року останнього
переведено до дільниці посиленого контролю виправної установи.

Однак і
там засуджений ОСОБА_1 неодноразово
порушував встановлений розпорядок дня,
правила ізоляції, створював
конфліктні ситуації, пошкоджував майно
установи, виготовляв та зберігав
заборонені предмети, за що двадцять один
раз правами начальника відділення соціально-психологічної служби виправної
установи та правами начальника Городищенської ВК притягувався до дисциплінарної
відповідальності, зокрема чотири рази
поміщався в ДІЗО виправної установи.

Під час
свого перебування в ДІЗО виправної установи засуджений ОСОБА_1 30.09.2006 року
проявив нетактовну поведінку по відношенню до ЧПНК виправної установи майора
внутрішньої служби ОСОБА_4, за що
11.10.2006 року був переведений до приміщень камерного типу строком на один
місяць.

11.11.2006
року засуджений ОСОБА_1 звільнився з
приміщень камерного типу, однак, не зробивши належних висновків, 11.12.2006 року після повернення з медичної
частини відмовився проживати у вказаній йому начальником відділення СПС камері.
За вказане порушення 13.12.2006 року о 15 год.
він у приміщенні свого службового кабінету оголосив засудженому
ОСОБА_1 стягнення у вигляді позачергового
чергування по прибиранню приміщень і території колонії, та запропонував зробити прибирання коридору.
На це засуджений ОСОБА_1
в категоричній формі,
безпричинно, відмовився
виконувати накладене на нього стягнення.

Дані
показання підтвердили свідки ОСОБА_5 -
начальник відділення ВСПР Городищенської ВК-96,
ОСОБА_6 - черговий помічник начальника Городищенської ВК-96, ОСОБА_8
/ а.с. 61 / - засуджений, ОСОБА_7
- фельдшер медично-санітарної частини,
який додатково показав, що
будь-яких скарг та зауважень на стан свого здоров'я та самопочуття 13 грудня
2006 року засуджений ОСОБА_1 не
висловлював, ОСОБА_9 -
лікар-психіатр, ОСОБА_12

Адвокат
ОСОБА_11., яка здійснювала його захист
під час досудового слідства та слідчий ОСОБА_10 показали, що не було зафіксовано жодних порушень
кримінально-процесуального законодавства під час проведення досудового
слідства. Невідповідність кількості аркушів справи, яка була представлена для огляду та реальної
кількості аркушів справи, пояснити не
можуть.

Дані
показання послідовні, не суперечать
доказам по справі, тому суд покладає їх
в основу вироку.

Засуджені
ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 показали, що умови
перебування в Городищенській ВК № 96 вкрай негативні, у зв»язку з чим і виникають порушення режиму
утримання. Вважають, що керівництво
колонії дуже прискіпливо ставилося до ОСОБА_1, провокувало
його на порушення режиму утримання.

Таким чином,
судом встановлено, що
ОСОБА_1, будучи особою,
яка відбуває покарання у виді позбавлення волі і за порушення
вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді
переведення до приміщення камерного типу,
вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної
установи, тому його дії суд кваліфікує
за ст. 391 КК України.

При
визначенні міри покарання, принципу
складання призначених покарань, суд
враховує, що злочин, в якому обвинувачується підсудний, згідно
ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, він негативно характеризується за місцем
відбування покарання, працездатний, раніше неодноразово судимий, але належних висновків для себе не зробив і
знову скоїв умисний злочин, разом з тим
хворіє на ряд захворювань, його мати має
тяжкий стан здоров»я.

Обставин, що обтяжують та пом»якшують покарання
підсудного, суд не вбачає.

Даний
злочин скоєно після постановления
вироку, але до повного відбуття
покарання, тому остаточне покарання
призначається на підставі ч.1 ст. 71 КК
України.

На підставі
наведеного та керуючись ст. 323, 324,
335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченому ст. 391 КК України
і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На
підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за новим
вироком, частково приєднати невідбуту частину
покарання за попереднім вироком Хмельницького міського суду від 12 вересня 2004
року і остаточне покарання визначити у вигляді позбавлення волі строком на сім
років і два місяці.

Строк покарання
засудженому рахувати з 24 вересня 2002 року.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в законну силу залишити попередній -тримання
під вартою.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту
отримання його копії.