Справа № 154/3660/14-к Провадження №11-кп/773/143/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:: ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст.367 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2015 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області на вирок Володимир-Волинського міського суду від 28 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, директора ТзОВ СТР Україна, освіта вища, не судимого,

засуджено за ч.2 ст.191 КК України на 3 (три) роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 (два) роки;

за ч.1 ст.366 КК України на 1 (один) рік обмеження з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України виправдано на підставі ст.373 КПК України.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винними і засуджений за те, що він, працюючи на посаді директора іноземного підприємства СТІМ Україна, яке знаходиться по вул. Луцькій, 81 в м. Володимир-Волинський, будучи службовою особою, умисно підробив акт виконаних робіт № 01/01/04 від 01.04.2009 року про нібито виконані ФОП ОСОБА_9 роботи по перевезенню вантажу спецтехніки на замовлення ІП СТІМ Україна з м. Володимир-Волинський у м. Київ із оплатою послуг перевізника готівковими коштами в сумі 3500 грн. шляхом виготовлення такого офіційного документа з текстом та реквізитами підприємця ОСОБА_9 , його печаткою та підписом та підписання документу власним підписом.

Подавши зазначений акт в бухгалтерію підприємства і на підставі погодженого ним авансового звіту № АО-0000047 від 01.04.2009 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем, умисно заволодів грошовими коштами підприємства в сумі 3500 грн., особисто отримавши їх з каси різними частинами, відповідно до видаткових касових ордерів: № 79 від 03.04.2009 року в сумі 206 грн. 20 коп., № 81 від 14.04.2009 року в сумі 300 грн., № 82 від 16.04.2009 року в сумі 2956 грн. 40 коп., № 83 від 27.04.2009 року в сумі 37 грн.40 коп.

Також, обвинувачений умисно підробив акт виконаних робіт № 01/08/04 від 08.04.2009 року про нібито виконані ФОП ОСОБА_9 роботи по перевезенню вантажу спецтехніки на замовлення ІП СТІМ Україна з м. Володимир-Волинський у м. Київ із оплатою послуг перевізника готівковими коштами в сумі 2000 грн. шляхом виготовлення такого офіційного документа з текстом та реквізитами підприємця ОСОБА_9 , його печаткою та підписом та підписання документу власним підписом.

В подальшому надавши цей акт в бухгалтерію підприємства і на підставі погодженого ним авансового звіту № АО-0000051 від 08.04.2009 року, шляхом зловживання своїм службовим становищем, умисно заволодів грошовими коштами підприємства в сумі 2000 грн., особисто отримавши їх з каси різними частинами, відповідно до видаткових касових ордерів: № 86 від 27.04.2009 року в сумі 969 грн. 60 коп. та № 87 від 30.04.2009 року в сумі 1075 грн. 40 коп.

У вересні 2009 року ОСОБА_7 працюючи на зазначеній посаді умисно підробив офіційний документ касову книгу підприємства за 2009 рік, шляхом підписання вкладних аркушів №№ 2, 5, 13, 14, 20, 26, 32, 42, 51, 56 із касовими звітами підприємства від імені головного бухгалтера ОСОБА_10 із наслідуванням її підпису.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 також обвинувачувався органом досудового розслідування у службовій недбалості, що спричинило тяжкі наслідки. Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано за ч.2 ст.367 КК України.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 за ч.2 ст.367 КК України виправдано на підставі ст.373 КПК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Волинської області, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

В змінах до апеляційної скарги заступник прокурора Волинської області посилається на те, що з часу вчинення ОСОБА_7 у 2009 році злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, на момент ухвалення оскаржуваного вироку минуло більше п`яти років і перебіг строків давності не переривався, а тому вирок Володимир-Волинського міського суду від 28.01.2015 року щодо ОСОБА_7 слід змінити та звільнити його від призначеного судом покарання на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційної скарги зі змінами, прокурора, який апеляційну скаргу зі змінами підтримав, обвинуваченого, який апеляційну скаргу зі змінами підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга зі змінами підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у підроблені офіційних документів та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дано належну оцінку.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України та за ч.2 ст.191 КК України ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Як вбачається з вироку суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, за який передбачено основне покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, та за ч.2 ст.191 КК України, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Із матеріалів кримінального провадження слідує, що злочини невеликої тяжкості, передбачений ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_7 було вчинено 01.04.2009 року, 08.04.2009 року та у вересні 2099 року, а злочини середньої тяжкості, передбачений ч.2 ст.191 КК України - 27.04.2009 року та 30.04.2009 року.

З часу вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України збігло понад 5 років.

Отже, на момент винесення судом вироку строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, вже збігли.

Злочин, передбачений ч.2 ст.367 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачувався ОСОБА_7 , був вчинений у вересні 2012 року. Проте, даним вироком ОСОБА_7 виправданий за ч.2 ст.367 КК

У матеріалах провадження відсутні дані про те, що після вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України він, ухилявся від досудового слідства або суду, що відповідно до ч.3 ст.49 КК України зупиняє перебіг давності.

За наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 КК України, суд на це уваги не звернув і у вироку питання про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 не обговорив.

Таким чином судом не застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню.

Під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтримав зміни до апеляційної скарги прокурора і погодився на застосування до нього положень ст.49 КК України.

У зв`язку з вищезазначеним, вирок Володимир-Волинського міського суду від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження його за ч.1 ст.366, ч.2 ст.190 КК України, призначеного за цими злочинами остаточного покарання на підставі ст.70 КК України, звільнення його від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України та звільненні від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п.в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році підлягає скасуванню, а кримінальна справа в частині обвинувачення за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України закриттю у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку зі збігом строків давності по своїй суті більше відповідає інтересам особи.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває провадження у справі.

З урахуванням цих положень закону та того, що обвинувачений ОСОБА_7 згідний на закриття кримінального провадження за збігом строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора, у якій ставиться питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а не від кримінальної відповідальності, задовольняє частково.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 417 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області зі змінами задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду від 28 січня 2015 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України скасувати, а кримінальне провадження за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України закрити у зв`язку із закінченням передбачених ч.1 ст.49 КК України строків давності і звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вказаними статтями.

Вирок суду в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.2 ст.367 КК України та рішення про повернення речових доказів зазначених у вироку та стягнення судових витрат залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді :