АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/544/2015 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0007828 від 25.10.2014 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

- Подільським районним судом м. Києва 9 липня 2002 року за ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;
- Подільським районним судом м. Києва 23 грудня 2003 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 ч. 2 ст. 189 КК України, з призначенням покарання на підставі ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;
- Подільським районним судом м. Києва 28 грудня 2004 року за ч. 1 ст. 122 КК України, з призначенням покарання на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, 30 жовтня 2009 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 5 місяців 6 днів;
- Подільським районним судом м. Києва 31 травня 2011 року за ч. 1 ст. 121 КК України з призначенням покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, 4 вересня 2014 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 8 місяців 27 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком йому остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 196,56 грн. в дохід держави.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Перебуваючи у підземному переході на перехресті проспекту Правди та проспекту Свободи в місті Києві 25 жовтня 2014 року близько 01 години 30 хвилин між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виникла обопільна бійка, під час якої ОСОБА_7 побачив, як з кишені куртки ОСОБА_10 на землю випав мобільний телефон у чохлі, а також помітив на руці ОСОБА_10 наручний годинник.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_10 спостерігає за його діями, умисно підняв із землі мобільний телефон «PrestigioMultiPhone PAP 5400 DUO» вартістю 1164, 00 грн., та поклав до кишені своєї куртки, чим незаконно ним заволодів. Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений, усвідомлюючи, що за ним спостерігає ОСОБА_10 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось в утриманні руки потерпілого, зняв з руки останнього годинник «QgQ» вартістю 225 грн., та поклав до кишені своєї куртки, чим незаконно ним заволодів. На вимогу потерпілого ОСОБА_10 повернути йому телефон та годинник, не реагував, та закінчивши свої злочинні дії, з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вчиненим кримінальним правопорушенням обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1389, 00 грн.

В апеляційній скарзі, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість відповідно до ст. 409 КПК України. В своїх доводах прокурор вказує, що суд безпідставно застосував вимоги ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений неодноразово судимий за аналогічні злочини, вчинив тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив. Просить постановити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених у вироку суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались судом за його згодою та інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками процесу змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і в суді апеляційної інстанції, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, є вірною.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за вироком суду із застосуванням ст. 69 КК України відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Так, кримінальний закон, а саме ст. 69 КК України передбачає можливість призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, за якою особу визнано винною за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин з урахуванням даних про особу. При цьому пом`якшуючі обставини можуть стосуватись лише події злочину та особи винного.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 65 КК України врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані, які характеризують особу винного, те, що він неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 66 КК України місцевий суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненому та допомога суду у встановленні істини у справі, добровільне відшкодування заподіяних збитків, та згідно ст. 67 КК України визнав обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведені обставини у їх сукупності суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства з чим погоджується колегія суддів.
Однак, крім обставин зазначених у ст. 66 КПК України, а саме: визнання вини та щире каяття, добровільне відшкодування заподіяних збитків, суд також врахував те, що тяжких наслідків від вчинення злочину не настало та обвинувачений сприяв встановленню істини у справі.
Наведені обставини є пом`якшуючими та такими, що знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому суд обґрунтовано застосував ст. 69 КК України з чим погоджується судова колегія і не вбачає підстав для скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4