АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/19/15 Справа № 206/4376/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 16 січня 2013 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні та представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року, за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 .

В апеляціях:

- прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що суд ухвалив виправдувальний вирок з підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом та помилково дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого суб`єктивної сторони складу злочину. Разом з тим, прокурор вказує на те, що судом, в порушення вимог ст. 374 КПК України, не було вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, строків отримання копій вироку та порядку його оскарження, а також, всупереч ст. 326 КПК України, залишено цивільний позов потерпілої без задоволення. Крім того, на переконання прокурора, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні, залишив поза увагою ті, які вказують на наявність вини обвинуваченого, та не навів у вироку мотиви, з яких він відкинув одні, та надав перевагу іншим.

- представник потерпілої просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначити йому міру покарання та задовольнити заявлений потерпілою цивільний позов. Свої вимоги адвокат обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно залишив без задоволення цивільний позов у кримінальному провадженні, чим унеможливив його пред`явлення в порядку цивільного судочинства. Поряд з цим, представник потерпілої вказує на те, що у вироку суд першої інстанції неправильно зазначив прізвище потерпілої. Разом з тим, на переконання останнього, суд надав неправильну оцінку доказам у кримінальному провадженні та необґрунтовано залиши в поза увагою ті, які вказують на вину обвинуваченого. Крім того, адвокат вказує на те, що судом були порушені розумні строки розгляду провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 не погоджується з доводами апелянтів та вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано його за вказаною статтею, у зв`язку з недоведеністю його вини у скоєнні вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 скасовано, а цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

ОСОБА_6 органами досудового розслідування було пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

03 січня 2011 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Mitsubishi L300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , рухався по вул. Іларіонівській з боку вул. Ладишської в напрямку вул. Буковинської в м. Дніпропетровську.

На шляху руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, не переконавшись в безпеці свого руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу його руху, заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого в районі будинку № 25 скоїв на нього наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_13 спричинено тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 29-Е від 18 січня 2011 року відносяться до тяжких та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть потерпілого настала від сумісної тупої травми тіла з переломами кісток скелету, зовнішньої та внутрішньої кровотечами, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу.

По версії обвинувачення порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Mitshubsshs L300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який свідчить: У разі виникнення небезпеки для руху, або перешкоди, які водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, який підтримав свою апеляцію та доповнив її, вказавши на істотне порушення судом першої інстанції вимог КПК України, зокрема в частині відсутності технічних записів судових засідань, та підтримав апеляцію представника потерпілої в частині вимог про скасування вироку, доводи прокурора ОСОБА_14 , що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, яка підтримала позицію прокурора у кримінальному провадженні, міркування виправданого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляцій прокурора та представника потерпілої, думку потерпілої, яка підтримала апеляції прокурора та свого представника, а також не заперечувала проти скасування вироку з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, доводи представника потерпілої, який підтримав думку останньої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню повністю, а апеляція представника потерпілої частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо ним не погіршується становище обвинуваченого. Крім того, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КПК України, у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції не дотримав вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів провадження вбачається, що переважна більшість технічних записів фіксування судового розгляду відсутня.

Колегією суддів встановлено, що матеріали кримінального провадження містять: диск 1 CD-R 700 МВ - 2013.07.15-15.17, диск 2 CD-R 700 МВ - 10060412 (т. 5, арк.пр. 70); диск 3 CD-R 700 МВ - серійний номер носія 2014.06.16-11.40; диск 4 - 2014.10.15-16.47 (т. 5, арк.пр. 71).

Виходячи з вимог ст. 108 КПК України, під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.

У матеріалах провадження містяться журнали судових засідань, зокрема, від 24 липня 2013 року (т. 4, арк.пр. 29-31), від 10 жовтня 2013 року (т. 4, арк.пр. 37-38), від 04 листопада 2013 року (т. 4, арк.пр. 64-88), від 11 листопада 2013 року (т. 4, арк.пр. 92-93), від 25 листопада 2013 року (т. 4, арк.пр. 96-101), від 03 грудня 2013 року (т. 4, арк.пр. 106-111), від 12 грудня 2012 року (т. 4, арк.пр. 113-114), від 20 грудня 2013 року (т. 4, арк.пр. 118-120), від 24 грудня 2013 року (т. 4, арк.пр. 122-135), від 10 січня 2014 року (т. 4, арк.пр. 137).

Разом з тим, запис вказаних судових засідань на технічних носіях інформації, що містяться в матеріалах провадження, відсутній.

При цьому, колегією суддів встановлено, що матеріали провадження не містять технічних записів саме тих засідань, під час яких, згідно з журналами судових засідань, здійснювався допит потерпілої (т. 4, арк.пр. 29-31), свідків (т. 4, арк.пр. 64-88, 106-111), експерта (т. 4, арк.пр. 118-120), а також проводилось досліджень письмових матеріалів кримінального провадження (т. 4, арк.пр. 96-101).

Крім того, колегією суддів також встановлено й те, що згідно журналу судового засідання від 24 грудня 2013 року (т. 4, арк.пр. 122-135), технічний запис якого відсутній, судове засідання було відкладено на 10 січня 2014 року. Однак, технічний носій інформації містить відомості про проведення судового засідання 28 грудня 2013 року. При цьому, у зв`язку з тим, що запис не тривалий, неможливо встановити які саме процесуальні дії були проведені судом під час вказаного судового засідання та чи здійснювалось воно взагалі.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, зокрема якщо встановлено порушення, передбачене п. 7 ч. 2 ст. 412 цього Кодексу.

З огляду на те, що матеріали кримінального провадження не містять технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляціях, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити й про інші порушення, допущені судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції не надав оцінку всім доказам у кримінальному провадженні та не навів мотиви, з яких він відкинув одні та надав перевагу іншим.

За таких обставин, колегія суддів вбачає також й достатні підстави вважати вирок суду належно не вмотивованим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляцію прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні задовольнити в повному обсязі, апеляцію представника потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Скасувати вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ ___________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4