АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІЙСЬКОВО -
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2007 року м.
Севастополь

Колегія суддів військового
апеляційного суду Військово-Морських Сил у складі:

головуючого ОМЕЛЬЧЕНКА А.Ф.,

суддів ЮНЕНКАМ.О.,

НІКГПНА Г.В.,

за участю прокурора відділу
військової прокуратури Південного регіону України ВОРОНІНА Є.К., засудженого
ОСОБА_1,

розглянула у
судовому засіданні в апеляційному порядку кримінальну справу за апеляцією
військового прокурора Південного регіону України на вирок військового місцевого
суду Миколаївського гарнізону від 23
жовтня 2006 року,
яким старшого слідчого -
криміналіста управління СБУ в Херсонській області, майора юстиції,

ОСОБА_1, уродженця с. Нападівка,
Ланівецького району Тернопільської області, такого, що не має судимості, на
військовій службі в СБУ з липня 1996
року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засудженого за ст. ст. 366 ч. 1, 368 ч.2 КК України,
за сукупністю злочинів на підставі ст. 70
КК України до позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років, з позбавленням права займати посади
пов'язані з розслідуванням кримінальних справ та прийняттям правових рішень
строком на три роки, позбавленням військового звання "майор юстиції",
і відповідно до ст. 75 того ж
КК звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому
іспитового строку в три роки.

Справа № 11-7/2007

Головуючий у
суді 1-ї інстанції
СЕМЕНЧУК О.В.

ОСОБА_1 визнаний
винним в складанні і видачі завідомо неправдивого документа та одержанні
хабара, службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднаного з
вимаганням, за наступних, як зазначено у вироку обставин.

28 січня 2006 року старший
слідчий - криміналіст
ОСОБА_1 прийняв до свого провадження кримінальну справу відносно громадянки
ОСОБА_2, яка обвинувачувалась у скоєні злочинів, передбачених ст. ст. 366 ч.2, 222 ч.2, та 209 КК України.

Під час
розслідування справи ОСОБА_1 встановив, що ОСОБА_3, яка виконувала обов'язки
начальника сектора видачі та супроводження кредитів у Новокаховській філії АКПБ
"Аваль", 23 жовтня 2003 року при видачі
кредиту ОСОБА_2, неналежно віднеслась до виконання своїх обов'язків, а саме, не
перевірила наявність майна в КФГ "ОСОБА_2" яке підлягало заставі,
підписала акт наявності такого майна, внаслідок чого ОСОБА_2 за підробленими
документами був виданий кредит на суму 200
тисяч гривень.

Знаючи про
зазначені вище обставини справи, ОСОБА_1 з корисливих мотивів, використовуючи
своє службове становище, вирішив отримати від ОСОБА_3 хабар. З дією метою він,
після допиту ОСОБА_3 по обставинах вказаної справи, став погрожувати останній
порушенням кримінальної справи і притягненням до кримінальної відповідальності,
але при цьому пояснив, що може відносно неї винести постанову про відмову в
порушення кримінальної справи, однак за ці дії вона повинна передати йому 1000
доларів США.

ОСОБА_3
усвідомлюючи, що ОСОБА_1 є слідчим СБУ і може порушити відносно неї кримінальну
справу, погодилась передати йому 1000 доларів США, але розуміючи, що стосовно
неї має місце вимагання хабара, добровільно заявила про це в органи СБУ.

З березня 2006
року під час зустрічі, в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", у місті Херсоні ОСОБА_1
передав ОСОБА_3 складений ним завідомо неправдивий документ - постанову про
відмову в порушенні відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за ознаками злочину,
передбаченого ст. 366 ч.І КК України, яка була датована 15 березня 2006 року, а
ОСОБА_3 за це передала ОСОБА_1 хабар в сумі 1000 доларів США, після чого, на
місці скоєння злочину останній був затриманий співробітниками управління СБУ в
Херсонській області.

В апеляції
прокурор, не оспорюючи кваліфікації вчиненого засудженим, вважає що суд першої
інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 застосував ст. 75 КК України без
урахування тяжкості злочину та особи винного, тому просить вирок суду в частині
призначення покарання змінити та призначити йому покарання без застосування ст.
75 КК України.

Заслухавши
доповідь судді ЮНЕНКА М.О., пояснення прокурора, який підтримав апеляцію,
пояснення ОСОБА_1 який просив залишити вирок суду без зміни, а апеляцію
прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції,
колегія суддів військового апеляційного суду вважає, що апеляція задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні пред'явлених йому
злочинів відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які не
викликають сумнівів у своїй достовірності.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1 суд першої інстанції, врахувавши його шире каяття,
позитивні характеристики, стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан, дійшов
правильного висновку про можливість виправлення засудженого без відбування
покарання.

Обставин, що
свідчили б про неправильне застосування судом кримінального закону або
невідповідність призначеного покарання скоєним злочинам та особі засудженого, по справі не встановлено.

За таких
обставин, покарання засудженому призначено з урахуванням всіх обставин справи,
тяжкості злочину, даних про його особу, і підстав для скасування вироку та
призначення покарання без застосування ст. 75 КК України, про що просив в своїй апеляції прокурор,
немає.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів військового
апеляційного суду Військово - Морських Сил

ухвалила:

Вирок
військового місцевого суду Миколаївського гарнізону від 23 жовтня 2006 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляцію прокурора - без
задоволення.