АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 18 травня 2015 року матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 березня 2015 року,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора захисникаОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 щодо вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі.

Ухвала суду мотивована тим, що питання з яким ОСОБА_5 звернувся до суду вирішено постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року, яка набрала законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_5 про вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі шляхом направлення судового рішення, в порядку п. 59 Інструкції про речові докази, на адресу Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Зокрема, в апеляційній скарзі не оспорюється той факт, що постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року, вирішено питання речових доказів, разом з цим звертається увага на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що виконання вищевказаної постанови виявилося неможливим, оскільки судом не були враховані умови повернення речових доказів, які зберігаються окремо від матеріалів кримінальної справи та вимоги п.п. 59, 67 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду. При цьому, суд встановивши неможливість виконання постанови суду від 30 січня 2014 року, підійшов формально до розгляду заяви і не перевірив обставину надсилання копії постанови на адресу відповідних органів на виконання вимог ст. 535 КПК України, а також факт наявності речових доказів грошових коштів на депозитних рахунках.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів провадження, до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду по суті надійшла заява ОСОБА_5 щодо вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі, згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасом окупованій території України».

За результатами розгляду заяви, суд першої інстанції прийшов до висновку, що питання з яким ОСОБА_5 звернувся до суду вирішено постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року, яка набрала законної сили, а тому відмовив у задоволенні вищевказаної заяви ОСОБА_5 .

З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає його законним і обґрунтованим, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 07 жовтня 2013 року ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, визнаний невинуватим і по суду виправданим. Даний вирок залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду АРК від 03 грудня 2013 року.

Постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_5 щодо вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі, та постановлено скасувати постанови про накладення арешту, а речові докази, у тому числі грошові кошти повернуто ТОВ «Кримкомплекс», за належністю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заява ОСОБА_5 щодо вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі знайшла своє вирішення у постанові Київського районного суду м. Сімферополя від 30 січня 2014 року, а тому обґрунтовано відмовив у її задоволенні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407,418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 щодо вирішення питання про речові докази після винесення вироку у кримінальній справі, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/771/2015 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Доповідач: ОСОБА_1