Справа № 464/3019/15-к
пр.№ 1-кп/464/178/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2015 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова матеріали кримінального провадження № 0000177 від 21 січня 2015 року

про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, невійськовозобов`язаного, непрацюючого, одруженого, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, судимого 21.02.2014 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

встановив :

Обвинувачений ОСОБА_11 03 серпня 2012 року приблизно о 12.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_4 , пообіцяв останній за матеріальну винагороду збільшити нарахування пенсії для неї та її чоловіка ОСОБА_12 та отримав від потерпілої в якості оплати за свої послуги гроші в сумі 500 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 03.08.2012 становили 3996 грн. 50 коп. В продовження своїх злочинних дій, спрямованих на заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_11 04.08.2012 приблизно о 11.00 год., знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_4 пообіцяв останній встановити 3-тю групу інвалідності загального захворювання та виробити відповідне медичне посвідчення для її дочки ОСОБА_13 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_4 кошти в сумі 800 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 04.08.2012 становили 6394 грн. 40 коп. При цьому, переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою, 18.08.2012 в обідній час доби, знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, пообіцяв останній оформити право власності та виробити відповідні документи на кімнату в гуртожитку по вул. Медової Печери, 39 в м. Львові, за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_4 гроші в сумі 1500 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 18.08.2012 становили 11 989 грн. 50 коп., хоча на момент отримання коштів ОСОБА_11 достовірно знав, що своїх обіцянок не дотримає, збільшення нарахування пенсії, встановлення 3-ої групи інвалідності у ОСОБА_13 та оформлення документів про право власності на кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 не виконає. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 22 380 грн. 40 коп.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 28 серпня 2012 року приблизно о 15.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_5 пообіцяв останньому оформити право власності та виробити відповідні документи на кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілого ОСОБА_5 гроші в сумі 1500 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 28.08.2012 становили 11989 грн. 50 коп., хоча на момент отримання коштів ОСОБА_11 достовірно знав, що своєї обіцянки не дотримає, оформлення документів про право власності на кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 не виконає. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 11 989 грн. 50 коп.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 14 жовтня 2012 року приблизно о 14.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, знаходячись неподалік ТЦ «Зубра», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_6 пообіцяв останньому постановку на чергу та оформлення документів про отримання молодіжного кредиту за державною програмою молодіжного кредитування, для купівлі житла, за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілого ОСОБА_6 гроші в сумі 1800 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 14.10.2012 становили 14 387 грн. 40 коп., хоча на момент отримання коштів ОСОБА_11 достовірно знав, що своєї обіцянки не дотримає, постановки на чергу та оформлення документів про отримання молодіжного кредиту не виконає. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 14 387 грн. 40 коп.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 в середині жовтня 2012 року приблизно о 13.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, знаходячись в приміщенні піцерії «Бона», що по пр. Ч.Калини, 121 в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_7 , пообіцяв останній знайти та влаштувати на роботу її матір ОСОБА_14 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_7 гроші в сумі 7 600 грн., хоча на момент отримання коштів ОСОБА_11 достовірно знав, що своєї обіцянки не дотримає, роботи для ОСОБА_14 не знайде та на роботу останню не влаштує. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 7 600 грн. Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 08 листопада 2012 року приблизно о 20.00 год., маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, знаходячись біля буд. №5 по вул. Липова Алея в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_8 пообіцяв останній оформити право власності та виробити відповідні документи на кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_8 гроші в сумі 24 000 грн., хоча на момент отримання коштів ОСОБА_11 достовірно знав, що своєї обіцянки не дотримає, оформлення документів про право власності на кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 не виконає. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 24 000 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 в кінці липня 2012 року приблизно о 14.00 год., маючи єдиний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, будучи безробітним, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_9 , пообіцяв останній оформити право власності та виробити відповідні документи на дві кімнати в гуртожитку по АДРЕСА_2 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_9 гроші в сумі 2600 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 27.07.2012 становили 20 781 грн. 80 коп. В продовження своїх злочинних дій, спрямованих на заволодіння коштами ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в кінці жовтня 2012 приблизно о 15.00 год. знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові, повторно, пообіцяв потерплій ОСОБА_9 , знайти та влаштувати на роботу її сина ОСОБА_15 , за що, в якості оплати за свої послуги, отримав від потерпілої ОСОБА_9 гроші в сумі 4 000 грн. При цьому, переслідуючи свої корисливі цілі та єдиний умисел, спрямований на заволодіння грошима ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , в кінці березня 2013 в обідній час доби, знаходячись на ринку «Санта Барбара», що по пр. Ч.Калини, 109 в м. Львові переконавши потерпілу ОСОБА_9 в тому, що може вирішити питання з погашенням кредиту в банку «Платинум банк» та збільшити нарахування пенсії для її чоловіка ОСОБА_16 , отримав від останньої в якості оплати за свої послуги кошти в сумі 2 000 грн. та 200 доларів США, які згідно встановленого курсу Національного банку України станом на 29.03.2012 становили 1598 грн. 60 коп. Переслідуючи корисливі цілі та маючи єдиний умисел на заволодіння грошима ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_11 позичив у останньої гроші в сумі 2 300 грн., хоча на момент отримання грошей від ОСОБА_9 , ОСОБА_11 достовірно знав, що своїх обіцянок не дотримає, збільшення нарахування пенсії для її чоловіка ОСОБА_16 , оформлення документів про право власності на дві кімнати в гуртожитку по АДРЕСА_2 , роботи для її сина ОСОБА_15 , погашення кредиту в «Платинум банку» не виконає, та позичені кошти потерпілій ОСОБА_9 не поверне. В подальшому, заволодівши грошима, ОСОБА_11 отримані кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 30 680 грн. 40 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненні заволодіння чужим майном та зловживання довірою, вчиненого повторно, не визнав та пояснив, що у 2012 році позичав у потерпілих кошти, намірів заволодіти коштами потерпілих шляхом обману чи зловживання їх довірою не мав. Наполягає, що між ним та потерпілими існують цивільно-правові відносини, оскільки він отримував гроші виключно як позику з метою створити бізнес і обіцяв їх повернути. При цьому, він не пам`ятає які конкретно суми позичав і в кого. Обіцяє повернути потерпілим кошти в майбутньому по мірі можливості. Визнає заявлені потерпілими цивільні позови. Категорично заперечуючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, просить застосувати до нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від покарання, оскільки в нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_11 , його винуватість у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, повторно, доведена зібраними по справі та перевіреними у судовому засіданні доказами.

Допитана потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що, працюючи на ринку «Санта Барба», познайомилась з обвинуваченим, який постійно купував в неї продукти харчування. Під час чергового спілкування з ОСОБА_11 вона повідомила, що є пенсіонеркою і отримує малий розмір пенсії. Дізнавшись про розмір її пенсії обвинувачений ОСОБА_11 повідомив, що може їй допомогти із збільшенням пенсії, оскільки в нього є знайомі в пенсійних органах, але для вирішення цього питання їй треба буде заплатити за його послуги 250 доларів США. Будучи зацікавленою у позитивному вирішенні її питання, довіряючи ОСОБА_11 , вона 03 серпня 2012 року на ринку «Санта Барбара» передала 500 доларів США обвинуваченому для збільшення нарахування пенсії для себе та для свого чоловіка, а також передала копії паспортів. В подальшому ОСОБА_11 пообіцяв допомогти і посприяти у виготовленні третьої групи інвалідності її доньці, оскільки в нього є знайомі. При цьому ОСОБА_11 повідомив, що вирішення питання з інвалідністю буде коштувати 800 доларів США. Наступного дня вона в присутності своєї доньки передала обвинуваченому гроші і копію медичних документів. Отримавши гроші ОСОБА_11 пообіцяв допомогти встановити її доньці третю групу інвалідності. Також ОСОБА_11 повідомив їй, що на даний момент існує реальна можливість оформити документи на кімнату в гуртожитку, що по АДРЕСА_2 і чи не бажає вона за 1500 доларів США оформити правовстановлюючі документи на кімнату. Довіряючи обвинуваченому, вона через декілька днів передала ОСОБА_11 копію паспорта, ідентифікаційного коду, 1500 доларів США як оплату за оформлення однокімнатної квартири. Коли вона зрозуміла, що ОСОБА_11 її обманув, тоді звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. Заявлений нею цивільний позов про стягнення з ОСОБА_17 на її користь 22 380 грн. 40 коп. підтримала. У вирішенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що на початку серпня 2012 року дізнався від тітки ОСОБА_9 , що в неї є знайомий, який займається оформленням права власності на кімнати в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Оскільки його зацікавило питання покращення житлових умов, тому він пристав на пропозицію передати кошти обвинуваченому, який зі слів останнього мав родичів, що вирішують питання про оформлення права власності на кімнату у гуртожитку. 28.08.2012 о 15.00 год. він на ринку «Санта Барбара» передав обвинуваченому, з яким його познайомила ОСОБА_9 , 1500 доларів США як вартість за послуги ОСОБА_11 у сприянні оформити право власності на кімнату в гуртожитку. При тому, ОСОБА_11 запевнив про виготовлення документів до кінця 2012 року. Крім грошей, він передав копію паспорта та ідентифікаційного коду. В подальшому він телефонував обвинуваченому, але своєї обіцянки ОСОБА_11 не виконав, право власності на кімнату у гуртожитку на його ім`я не оформив, а отримані від нього гроші не повернув. Заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_11 на його користь 11 989 грн. 50 коп. підтримав. У вирішенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що на початку жовтня 2012 року його матір ОСОБА_18 познайомила з обвинуваченим ОСОБА_11 . Останній повідомив йому, що може владнати проблему з молодіжним кредитуванням, без необхідних документів та оминаючи чергу, оскільки в нього є знайомі в цій сфері. В жовтні 2012 року він зустрівся з обвинуваченим і в присутності своєї матері ОСОБА_9 біля центру «Зубра» передав ОСОБА_11 копії документів і 1800 доларів США як оплату за його послуги за сприяння оформити документи на молодіжний кредит для купівлі житла. В обумовлений термін обвинувачений не виконав свої обіцянки, кошти йому не повернуті. Підтримав заявлений цивільний позов. У вирішенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Допитана судом потерпіла ОСОБА_7 показала, що її мати перебуває за кордоном, у зв`язку з чим у матері виникла проблема у її офіційному працевлаштуванні. Вона дізналась від своєї тітки ОСОБА_9 , що у вирішенні цього питання може допомогти обвинувачений. Отримавши від своєї матері в телефонному режимі вказівки, вона в жовтні 2012 року зустрілась з тіткою ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , передала останньому копію паспорта, ідентифікаційний код і кошти в розмірі 7600 грн. як оплату за пошук роботи для її матері і її працевлаштування. Показала, що неодноразово телефонувала обвинуваченому, однак останній не виконав своєї обіцянки і під час останньої телефонної розмови пообіцяв повернути гроші. Натомість, до теперішнього часу ОСОБА_11 їй гроші не повернув. Підтримала заявлений цивільний позов. У вирішенні покарання обвинуваченому просить карати суворо.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 познайомила її з обвинуваченим як з людиною, що може допомогти оформити документи на кімнату в гуртожитку. Довіряючи ОСОБА_11 , вона передала в листопаді 2012 року гроші та копії паспорту з ідентифікаційним кодом. Передавала кошти в присутності ОСОБА_19 . При цьому, обвинувачений запевнив її, що до кінця 2012 року документи на право власності на квартиру будуть готові. Періодично спілкуючись з ОСОБА_11 в телефонному режимі, останній запевняв її, що документи практично готові та треба ще трохи почекати. В подальшому обвинувачений пообіцяв повернути їй гроші, оскільки продасть земельну ділянку, гараж, в нього 3 дітей і просив зачекати. Однак не отримавши жодних документів на право власності на кімнату в гуртожитку до кінця 2014 року, не отримавши своїх коштів від ОСОБА_11 , вона звернулась із заявою в правоохоронні органи про завдання їй матеріальної шкоди. Підтримала заявлений цивільний позов. У вирішенні покарання обвинуваченому просить карати суворо.

Потерпіла ОСОБА_9 показала суду, що товаришувала з дружиною ОСОБА_20 і самим обвинуваченим ОСОБА_11 . В розмові дізналась від обвинуваченого, що в нього є багато знайомих і зв`язків в державних установах. При цьому він може допомогти з збільшенням нарахування пенсії, влаштуванням на роботу. Тому, починаючи з липня 2012 року вона, довіряючи ОСОБА_11 передавала гроші як оплату за сприяння в оформленні кімнати у гуртожитку на АДРЕСА_2 . Довіряючи обвинуваченому, вона в кінці жовтня 2012 року ще раз передала ОСОБА_11 гроші за сприяння працевлаштувати її сина, в кінці березня 2013 році в черговий раз передала ОСОБА_11 грошові кошти для того, щоб вирішити питання з погашення кредиту у банку, який був оформлений на неї, придбати горілку по дешевшій ціні. Протягом всього часу вона передавала гроші на загальну суму 30680 грн. 40 коп. обвинуваченому і довіряла йому, що він виконає свої обіцянки. В 2014 році обвинувачений став обіцяти повернути їй гроші. Оскільки він не виконав взяті на себе зобов`язання, гроші не повернув, тому вона звернулась із заявою в правоохоронні органи про завдання їй матеріальної шкоди. Заявила цивільний позов на суму 30680 грн. 40 коп. У вирішенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні ствердив, що в його присутності його мати ОСОБА_9 передавала обвинуваченому гроші за те, що останній обіцяв посприяти у його працевлаштуванні. Йому відомо, що всі кошти, які передавала мати, передавались разом з копіями документів, паспортів, ідентифікаційних кодів, як оплата за послуги, які мав надати обвинувачений.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що в її присутності її матір ОСОБА_4 передала обвинуваченому гроші як послугу у сприянні оформити інвалідність, яка не була оформлена.

Суд не приймає до уваги невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та розцінює це як обраний ним метод захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності та відповідного покарання, і відкидає доводи сторони захисту, виходячи з наступного.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення останнього в оману. Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним і власником майна. Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння майном мала мету його присвоїти. Суб`єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом.

Судом встановлено, що обвинувачений застосував обман щодо потерпілих, оскільки кожному повідомляв неправдиві відомості про свою особистість, вказував, що в нього є ділові зв`язки, він може допомогти зі збільшенням нарахування пенсії, влаштуванням на роботу, збільшенням нарахування пенсії по інвалідності, закриттям погашенням кредитів в банках, а також у оформленні права власності на житлові приміщення у гуртожитках, хоча ці відомості не відповідають дійсності і обманним шляхом отримував оплату за свої послуги, які він і не намагався здійснювати, оскільки це перебуває за межами його можливостей. Також він зловживав довірою потерпілих внаслідок зовнішньої обстановки, дружніх відносин, які існували між його дружиною та потерпілою ОСОБА_9 . Всі потерпілі беззастережно довіряли обвинуваченому, який проживав поруч і який попередньо увійшовши в довірливі відносини з потерпілою ОСОБА_9 , умисно використовував цю обставину як засіб досягнення довіри потерпілих до нього.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_11 заперечує вчинення шахрайських дій, його показання спростовуються обставинами справи та наведеними вище доказами. Обвинувачений застосовуючи обман та зловживаючи довірою потерпілих, отримував від них грошові кошти за надання послуг, не будучи працівником пенсійних органів, міської ради, не маючи жодного відношення до розподілу житла і оформлення права власності. ОСОБА_11 свідомо отримував і присвоював грошові кошти потерпілих, завідомо не маючи намірів допомагати у вирішенні їх проблем, не мав можливості виконати свої обіцянки, оскільки не працював і не міг впливати на прийняття рішень, пов`язаних з розподілом житла, кредитуванням, у нарахуванні пенсійних виплат. Показання обвинуваченого про наміри повернути кошти потерпілим підтверджують отримання ним грошових коштів і узгоджуються з показаннями потерпілих. Його твердження про бажання повернути людям вказані кошти, враховуючи час, коли такі дії могли бути ним виконані, жодним чином не знайшли свого підтвердження і розцінюються судом як голослівні.

Таким чином, оцінюючи показання потерпілих, свідків, частково обвинуваченого, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними доказами.

Оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, який не перебуває на обліку в наркологічному і психоневрологічному диспансерах, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позицію потерпілих, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, і приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.

Також суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені у п.23 Постанови № 7 від 24.10.2003, де вказано, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як встановлено судом, обвинувачений вчинив злочин (кримінальне правопорушення) в період липень 2012 року березень 2013 року, тобто до постановлення вироку, ухваленому Сихівським районним судом м.Львова від 21.02.2014, яким ОСОБА_11 визнано винним за ч.2 ст.190 КК України із призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. (за злочини вчинені у квітні 2013 липні 2013). Відтак, призначаючи покарання у виді позбавлення волі вирок Сихівського районного суду м. Львова від 21 лютого 2014 року і даний вирок слід виконувати самостійно.

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 року».

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, щодо яких їх не позбавлено батьківських прав.

Зважаючи на те, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо яких він не позбавлений батьківських прав, відсутність обставин, передбачених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», які б перешкоджали застосуванню до обвинуваченого положень цього Закону, суд приходить до висновку, що на нього поширюється дія ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Тому він підлягає звільненню від відбування покарання, призначеного цим вироком.

Цивільні позови, заявлені потерпілими, у відповідності до ст.1166 ЦК України слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014.

Цивільні позови задоволити.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 22380 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 11989 (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в сумі 14387 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят сім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_7 завдану матеріальну шкоду в сумі 7600 (сім тисяч шістсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_11 в користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 30680 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят) грн. 40 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1