АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/31/15 Справа № 699/304/14-к Категорія: : ч.2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаря ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

зареєстр. і прожив.

АДРЕСА_1 , громадянина України, з

середньою спеціальною освітою, розлученого,

на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей,

не працюючого, військовозобов`язаного,

постраждалого внаслідок Чорнобильської

катастрофи, раніше судимого 20 січня 2014 року

Корсунь-Шевченківським районний судом

Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до

штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян, -

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України і призначено покарання у вигляді 07 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 попереднє ув`язнення день за день з 07 лютого 2014 року.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 січня 2014р., яким ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 367,08 грн..

Вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 засуджений за те, що він 04 лютого 2014 року, близько 19 год. 00 хв. перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , умисно наніс останньому удар кулаком правої руки в область його обличчя, а коли той впав на підлогу, наніс йому ногами удари в область голови, нанісши більше десяти ударів, в результаті чого згідно висновку експерта №12 від 17 березня 2014 року судово-медичної експертизи заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травматичних субарахноїдальних крововиливів, перелому кісток носу, забійної рани зовнішнього носу та лівого вуха, синців голови, крововиливів в м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 ..

Не погоджуючись з даним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України до 8 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції в достатній мірі не врахував дані про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного злочину, зокрема те, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння про, що ОСОБА_7 сам повідомив суду під час розгляду справи в суді першої інстанції, крім цього під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції свою вину у вчиненому не визнавав.

Змінивши свої апеляційні вимоги, прокурор просить скасувати вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки розгляд справи частково проводився у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тобто у спрощеному порядку, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім цього, вказує прокурор, районним судом при призначенні покарання ОСОБА_7 невірно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України, так як кримінальне правопорушення було вчинено 04 лютого 2014 року, тобто після ухвалення щодо нього вироку Корсунь-Шевченківським районним судом від 20 січня 2014р.. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України вирок Корсунь-Шевченківського районного суду від 20 січня 2014р., яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу, підлягає самостійному виконанню.

В свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року відносно нього та постановити новий вирок, яким визнати його невинуватим у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав зміни до апеляції, обвинуваченого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обміркувавши над доводами апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у зміненому виді підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Згідно з положеннями ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приймає рішення про скорочений судовий розгляд, якщо дійде висновку, що сторони вважають, що обставини справи доведені наявними в справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду. Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

З вироку вбачається, що ОСОБА_7 свою вину не визнав повністю та від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України відмовився, а тому суд не мав права розглядати справу у спрощеному порядку відповідно до вимог ст.349 КПК України, оскільки зміст його показань свідчить про невизнання ним своєї вини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

А тому дослідження частини доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 в порядку ч.3 ст.349 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ч.1 ст. 412 КПК України, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, враховуючи допущені при розгляді кримінального провадження істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає до скасування.

Судом першої інстанції також порушені і вимоги кримінального закону, яким визначається порядок призначення покарання за сукупністю вироків.

Враховуючи, те що в апеляційній інстанції було встановлено порушення проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК України, на думку колегії суддів матеріали кримінального провадження за доцільне повернути до суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, оскільки суд апеляційної інстанції не вправі перевіряти докази, які надані в суд першої інстанції, але ним безпосередньо не були належно досліджені та оцінені.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора в зміненому вигляді задовільнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовільнити частково.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Головуючий :

Судді :