Справа №11-303/2007року Головуючий в 1-й інстанції Лисюк А.І.
Категорія спи ст. 172 ч.2,175 ч. 1КК України Доповідач Суслов М.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді - Шершуна В.В., суддів Суслова
М.І., Бойко Л.В., з участю прокурора Бірюченко С.В.,
захисника ОСОБА_9,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1та в його інтересах
захисника ОСОБА_9 на вирок Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду від 15 березня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м.
Кам'янець-Подільського, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні
неповнолітня дитина, приватного підприємця, раніше судимого:

-22.05.2003
року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 212 ч.1
КК України до 5500 грн. штрафу;

- 06.06.2005
року Кам'янець-Подільським міськрайонним судом за ч.3 ст. 365, ч.2 ст. 366 КК України, з застосуванням ст. ст. 69, 70 ч.1, 75 КК України на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком
на 2 роки з позбавленням права займати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки, -

·
засуджено за:

·
ст. 172 ч.2 КК України на 6 місяців
арешту;

·
ст. 175 ч.1 КК України на 1 рік
позбавлення волі з позбавленням його права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки, а на
підставі ст. 70 ч. 1КК України остаточно
призначено 1 рік позбавлення волі з позбавленням його права займати посади
пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки.

Згідно ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за
попереднім вироком і остаточно призначено 5
років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані
з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки.

Запобіжний захід змінено з підписки про невиїзд на утримання під вартою, в
залі суду.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 15 березня 2007 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1на користь: ОСОБА_2. 10215 грн. дородових і післяродових платежів, пов'язаних з
народженням дитини, та 2000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_3. - 2661
грн. не отриманої заробітної плати та 500 грн. моральної шкоди; ОСОБА_4. - 275 грн. не отриманої заробітної
плати.

2 Долю речових доказів вирішено
згідно ст.. 81 КПК України.

За вироком суду
ОСОБА_1засуджено за те, що він, будучи приватним підприємцем в с Тарасівка, Кам'янець-Подільського
району, грубо порушуючи законодавство про працю, протягом
листопада 2004-червня 2006 років в порушення вимог п.п.8.1.1, 8.1.2, 8.1. ст.. 8 та п.п. 5, п.1.19.2 ст. 19 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб" та ст.ст. 2, 24, 24-1, 253
КЗпП України, без укладення трудових угод з найманими працівниками при виплаті їм заробітної плати, а в деяких випадках
при невиплатах заробітку, не сплачував податку до
бюджету з доходів фізичних осіб, та не проводив
виплати до фондів соціального страхування, обмежуючи право працівників на користування
своїми соціальними правами.

Так, ОСОБА_1., приховуючи свої трудові відносини з найманими працівниками: ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_3.,ОСОБА_7.,ОСОБА_8, без належного на те документального
оформлення трудових відносин та проведення по бухгалтерському обліку, протягом листопада 2004 - червня 2006 років
здійснював виплату заробітної плати та
винагород за виконані роботи, не сплачуючи при цьому виплат до відповідних фондів соціального спрямування, та податку до бюджету
з доходів фізичних осіб. Внаслідок таких дій
останнього наймані працівники були позбавленні права користуватися державними гарантіями по оплаті праці та соціальному
захисті, правом на встановлення та
обрахування трудового стажу, правом на гарантовану державою сплату роботодавцем страхових соціальних внесків і соціальний
захист.

ОСОБА_1. обмежив трудові права вагітної жінки - ОСОБА_2., яка ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила дитину і не змогла вчасно
отримати соціальні виплати, пов'язані з вагітністю та народженням дитини.

Крім того, ОСОБА_1., використовуючи працю найманих працівників, за вказаний
період, всупереч інтересам працівників
підприємства, безпідставно не здійснював останнім
виплату заробітної плати, допустивши заборгованість в сумі 4509 грн., а кошти витрачав
на виробничі потреби підприємства.

За цей же період ОСОБА_1., в порушення вимог Закону України „Про
компенсацію громадянам втрати частину доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати", використовуючи працю найманих працівників не виплачував їм встановлені
законом виплати, а саме при виплаті
заборгованості заробітної плати, компенсація втрати частини доходу в зв'язку із порушенням термінів виплати не
нараховувалась і взагалі не виплачувалась.

Також, в порушення Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про
індексацію доходів громадян" та Порядку
проведення індексації грошових доходів населення,
затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 індексація грошових доходів працівників підприємства у межах
прожиткового мінімуму не проводилася.

В апеляціях засуджений ОСОБА_1. та в його інтересах захисник ОСОБА_9. просять вирок суду скасувати, а справу повернути для
проведення додаткового розслідування. При цьому вони
посилаються на однобічність та неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування
кримінального закону при засудженні ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника в
інтересах засудженого ОСОБА_1на підтримку
доводів апеляцій, потерпілу ОСОБА_2., яка пояснила про обставини
невчасної виплати її заробітної плати та соціальних виплат,

3

пов'язаних з народженням дитини, міркування прокурора про
законність та обгрунтованність вироку,
перевіривши і вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати

знаходить

апеляції засудженого та в його
інтересах захисника, як такі, що
підлягають задоволенню.

Міськрайонний суд засудив ОСОБА_1, як керівника підприємства і приватного підприємця, за грубі порушення законодавства про працю,
допущені ним стосовно найманих працівників та
безпідставну невиплату останнім заробітної плати більше чим за один
місяць.

Разом з тим, вирок суду не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки
він постановлений з порушенням вимог матеріального
права та однобічністю оцінки доказової бази, а тому не може
залишатися в силі і підлягає скасуванню з таких підстав.

Як вказано в вироку, під час судового слідства знайшли своє підтвердження обставини прийому працівників на роботу без укладення
трудових угод, виплата їм заробітної плати без утримання
податків до бюджету та фондів соціального страхування, чим було порушено їх
права і гарантії в сфері соціального захисту.

Крім того, він обмежував трудові права вагітної працівниці, не виплачуючи останній соціальних виплат, пов"язаних з вагітністю
та народженням дитини, а також безпідставно не здійснював виплату
заробітної плати іншій частині працівників, внаслідок чого вони не отримали за період роботи з листопада 2004 по червень 2006
року 4509 грн.

На підставі наведеної мотивації суд прийшов до переконання про вину ОСОБА_1у вчиненому, засудивши його за ст.ст. 172 ч.2,175 ч.1 КК
України.

Перевіряючи доводи апелянтів та аналізуючи обставини утворення ПП. „Провінтерн" в с.Тарасівка
Кам"янець-Подільського району Хмельницької області, де вони займалися виробництвом плодоовочевих консервів,
використовуючи роботу найманих працівників, колегія
суддів прийшла до переконання, що ще органами досудового
слідства було допущено цілий ряд помилок і неузгодженостей при формуванні обвинувачення для ОСОБА_1, які не могли
бути усунені в суді першої інстанції.

Місцевий же суд при постановлені обвинувального вироку стосовно останнього внаслідок неуважності і поспішності, поверхово вивчив
матеріали справи, не з"ясував питання про
достатність наявних у справі доказів для обгрунтування кваліфікації скоєного засудженим, допустивши тим саме порушення вимог ст..ст.
323-324 КПК України та постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21 грудня 1990 року „ Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду
України з питань судового розгляду
кримінальних справ і постановления вироку „ .

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_1. 5.03.1998 року був зареєстрований як приватний підприємець в с Маків Дунаєвецького району (а. с. 14), а З листопада 2004
року ним було зареєстровано ПП „Провінтерн" з місцем знаходження юридичної
особи в тому ж населеному пункті ( а.с.162).

Згідно матеріалів перевірки додержання законодавства про працю від
7.09.2006 року, висновки якої викладені в акті № 22-15-92 ( а.с. 27-30 ),
вбачається, що в трудових

4

відносинах між ГШ. „Провінтерн"
та найманими особами допущено грубі порушення законодавства про працю, які заключалися в неоформлені трудових відносин з
останніми.

Такі дії директора підприємства позбавили можливості найманих працівників користуватися своїми трудовими правами та унеможливили
контроль з боку державних органів за дотриманням
законодавства про працю і державних гарантій в оплаті праці та соціальному
захисті (а.с. 29).

Крім того, на думку перевіряючих, власник підприємства ОСОБА_1. і директор підприємства ОСОБА_10. допустили невиплату заробітної
плати працівникам, вказані порушення не усунули, а продовжували їх вчиняти (а.с.
30).

Органи слідства такі дії ОСОБА_1кваліфікували як грубе порушення законодавства про працю та безпідставна невиплата
заробітної плати працівникам більш ніж за один
місяць, стосовно ОСОБА_10. в порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю в його діях складу будь-якого
злочину (а.с. 38).

З такою кваліфікацією вчиненого ОСОБА_1. та відсутністю в діях ОСОБА_10. злочину погодився і суд першої інстанції, всебічно не
перепровіривши та не проаналізувавши її достовірність чи
, з іншої сторони, безпідставність поряд з сукупністю інших доказів, а поклавши
в мотивацію вироку обставини скоєного ОСОБА_1. згідно пред"явленого
обвинувачення, надав підстави апеляційній інстанції для сумніву в вірному застосуванні
норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду про вчинення ОСОБА_1. злочинно-караних дій, за які він засуджений
міськрайонним судом, є помилковими і як такими, що не в
повному обсязі відповідають вимогам кримінального закону, його притягнення до кримінальної відповідальності, визнання винними
і призначення покарання за грубе порушення
законодавства про працю - поспішними і необгрунтованими,
в його діях вбачаються підстави для застосування кримінального закону про інший більш тяжкий злочин , по якому йому
обвинувачення на цьому етапі не пред"являлося, що є безумовною підставою повернення
справи на додаткове розслідування ( ст.. 374 КПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року „ Про практику
застосування судами України законодавства, що регулює
повернення кримінальних справ на додаткове розслідування

Під час його проведення слід більш детально перепровірити покази ОСОБА_1в частині обставин оформлення на роботу найманих
працівників, враховуючи наявність в останніх
відповідних записів в трудових книжках ( а.с. 177-179), а також вказаних працівників, які проходять в якості свідків, співставити
отримані дані з наявними в справі фінансовими документами по
нарахуванню і отриманні зароблених коштів, більш скрупульозно перепровірити факти сплати обов"язкових платежів до
державного бюджету та соціальних фондів, а при їх
несплаті вирішити питання про відповідальність винних осіб, при необхідності встановлення істини призначити відповідні експертні
дослідження як в частині виплати зарплати і сплати обов"язкових
платежів, так і в частині встановлення
кінцевої суми заборгованості перед кожним конкретним працівником.

При вирішенні питання про формулювання й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того
чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими,
необхідно враховувати одночасно і покази особи, яка при організації виробничого
процесу ПП „Провінтерн" рахувалася одним з керівників, а інша (свідок ОСОБА_3.) стверджувала, що заробітну плату їй
давав ОСОБА_10, вирішити питання про приєднання
цілого ряду судових рішень та інших нормативних

5

матеріалів, які тим чи іншим шляхом
впливають на кваліфікацію скоєного та обсяги обвинувачення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366,374 КПК України, колегія
суддів судової палати, -

ухвалила:

апеляції засудженого та в його інтересах захисника задоволити в повному
обсязі.

Вирок Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 15 березня 2007
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а матеріали кримінальної
справи направити прокурору
Кам"янець-Подільського району для організації додаткового розслідування..

ОСОБА_1 з-під варти звільнити негайно, залишивши йому запобіжний захід
у вигляді підписки про невиїзд.