Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого Верещак
суддів Гошовської Т.В., Мороза М.А.
розглянула в судовому засіданні 26 квітня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Кіровоградської області на
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2006 року.
Вироком Світловодського місьрайонного суду Кіровоградської області від 6
квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянина України, не судимого

засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст.
69 КК України на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних
справ апеляційного суду Кіровоградської області від 5 вересня 2006 року вирок
суду щодо ОСОБА_1 змінений. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з
покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 3, 4 ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він, будучи
засновником і ІНФОРМАЦІЯ_2 ПП “Етна”, тобто службовою особою, у травні-червні 2002 року, шляхом
зловживання своїм службовим становищем
заволодів коштами ТОВ “Баланс” на загальну суму 14 016 гривень, що на момент
учинення злочину становило особливо великий розмір.

У касаційному поданні прокурор, не оскаржуючи доведеності
винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій, просить ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у зв'язку з
невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного
внаслідок м'якості. При цьому прокурор посилається на те, що апеляційний суд
безпідставно застосував ст. 75 КК України, послався на ті ж самі обставини, які
були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому і
були підставою для застосування ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та,
обговоривши доводи касатора, колегія суддів вважає, що касаційне подання
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доведеність винуватості ОСОБА_1, правильність юридичної
кваліфікації його дій у касаційному поданні не заперечуються. Докази по справі
досліджувалися в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України.

Призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69
КК України також не оспорюється у касаційному поданні.

Що стосується посилань на необґрунтоване звільнення
апеляційним судом на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням, то вони є безпідставними.

При вирішенні цього питання апеляційним судом у
відповідності до вимог ст. 75 КК України враховані ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про особу засудженого, з яких убачається, що він уперше
притягається до кримінальної відповідальності, раніше ні в чому осудному
помічений не був, на спецобліках не перебував, є людиною молодого віку,
позитивно характеризується, має сім'ю та на утриманні малолітню дитину. Також
апеляційний суд узяв до уваги щире каяття ОСОБА_1, активне сприяння розкриттю
злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про
можливість виправлення засудженого без відбування покарання є обґрунтованим та
відповідає вимогам закону.

Посилання прокурора на те, що при застосуванні ст. 75 КК
України апеляційним судом були враховані ті ж самі обставини, що і районним
судом при застосуванні ст. 69 КК України, не є підставою для висновку про
безпідставне застосування ст. 75 КК України та м'якість призначеного
засудженому покарання.

Отже, підстав для скасування ухвали апеляційного суду з
направленням справи на новий апеляційний розгляд, як про це ставиться питання в
касаційному поданні, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які тягнуть зміну чи скасування судових рішень, по справі не
встановлено.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання заступника прокурора Кіровоградської
області щодо ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Мороз М.А.