Справа №1-228/2008р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2008 року Бериславський
районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Радченко С.В.

при секретарі Глушковій Л.М.

за участю прокурора Краснопьорова О.О.

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі Херсонської області справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с.Качкарівка, Бериславського
району, Херсонської області, українця, гр-на України, не одруженого, освіта
вища, працюючого начальником відділу постачання ПП „Чернюк”,
військовозобов”язаного, не судимого, мешканця АДРЕСА_1

за ч.2 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи службовою особою, займаючи посаду старшого інспектора
Бериславського районного підрозділу Новокаховського міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції УДДУ ПВП у Херсонській області, здійснюючи
функції представника влади, переслідуючи власні корисливі інтереси, 11.04.2008 року,
приблизно о 15.00год., перебуваючи у власному автомобілі ДЕУ-Сенс, держзнак
НОМЕР_1, отримав від ОСОБА_3 хабар у вигляді 800 доларів США. Вказані грошові
кошти ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 ніби-то на придбання комп”ютера для
Бериславського районного підрозділу Новокаховського міжрайонного відділу
кримінально-виконавчої інспекції УДДУ ПВП у Херсонській області за те, що
підготував та подав до Бериславського районного суду подання та матеріали про
звільнення від відбування покарання з випробуванням після закінчення іспитового
строку відносно доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка перебувала на обліку в
Бериславському підрозділі КВІ на підставі вироку Суворовського районного суду
м.Херсона від 12.07.2005 року, яким її було засуджено за ст.149 ч.2 КК України
до позбавлення волі строком на 5 років з випробуванням з іспитовим терміном 2
роки, тобто виконав дії в інтересех ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому ОСОБА_3
усвідомлювала, що дає хабаря ОСОБА_1

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав частково і
пояснив, що в грудні 2007 року його було призначено на посаду старшого
інспектора Бериславського підрозділу КВІ. На обліку інспекції перебувала
ОСОБА_4, у якої закінчився іспитовий термін від відбування покарання, однак
вона була відсутня за місцем проживання, особова справа була втрачена і він був
змушений відновлювати матеріали щодо умовно засудженої. Виїхавши по місцю
реєстрації Завгородньої він встановив, що за тією адресою проживає мати
засудженої ОСОБА_3, яка йому повідомила, що донька знаходиться за кордоном.
Раніше він почав розшукові заходи по встановленню місця знаходження
Завгородньої і, таким чином, встановивши місце знаходження засудженої повинен
був направити справу до суду для вирішення питання про звільнення Завгородньої
від призначеного покарання у зв”язку з закінченням іспитового терміну. Подання
до суду він направив у березні 2008 року. Судове засідання по розгляду його
подання було призначено на 11.04.2008 року. В цей день він не з”явився до суду,
йому зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила результати розгляду, а саме те, що її
доньку звільнили від призначеного покарання. Він особисто поїхав у суд та
дізнався про результати розгляду, а потім зустрівся з ОСОБА_3. Спонсорську
допомогу ОСОБА_3 пропонувала йому відразу після першого її відвідування і в
подальшому пропонувала постійно у вигляді комп”ютера. Вони зустрілися біля
будинку побуту „Чайка”, де ОСОБА_3 сіла до нього в машину та запропонувала
допомогу у вигляді грошей, на що він відмовився і запропонував документально
оформити допомогу у вигляді придбання на користь Бериславської КВІ комп”ютера.
Він прохав ОСОБА_3 поїхати в управління до м.Херсону, однак остання відмовилася
і він відвіз її додому. До того, як вийти з машини ОСОБА_3 написала йому заяву
про надання допомоги у вигляді системного блоку з монітором. Коли він від”їхав
від будинку ОСОБА_3 його зупинили працівники міліції, попрохали вийти з машини,
оглянули за його згодою автомобіль, в якому виявили 800 доларів США. Гроші
знаходилися біля ручки перемикання передач і звідки вони там з”явилися йому не
відомо, хоча припускає, що їх туди могла покласти ОСОБА_3. Щодо дій працівників
ОВС та прокуратури він претензій не має. Гроші побачив, коли на це звернули
увагу працівники міліції. Ініціатором надання спонсорської допомоги була ОСОБА_3
Вважає свої дії щодо засудженої Завгороньої законними, також вважає законним
отримання можливої спонсорської допомоги від ОСОБА_3 за умови дотримання вимог
Закону України „Про гуманітарну допомогу”.

Суд вважає покази ОСОБА_1 такими, що не в повній мірі висвітлюють дійсні
обставини справи, також суд вважає, що підсудний дає неправильну юридичну
оцінку своїм діям, направленим на отримання хабара, оскільки його вина у
вчиненому злочині підтверджується зібраними судом та під час проведення
досудового слідства доказами, а саме:

- як вбачається із заяви від 11.04.2008 року, ОСОБА_3, будучи попередженою
про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве повідомлення про
злочин, вказала, до неї звернувся начальник Бериславського відділення КВІ
ОСОБА_1 та повідомив її, що буде оголошувати її доньку ОСОБА_4 у розшук,
оскільки з неї не знята судимість. На її запитання як можна вирішити це
питання, ОСОБА_1 відповів, що вирішення питання можливе у разі передачі йому в
якості хабаря 800 доларів США (т.1 а.с.7);

- допитана у судовому засідання свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що її донька
ОСОБА_4 була засуджена з іспитовим терміном та ходила до КВІ відмічатися. Коли
залишалося півроку до закінчення випробувального строку донька вийшла заміж та
виїхала до свого чоловіка в Ліван. Питання ніби-то було владнане з колишнім
начальником Новокаховського міжрайонного відділу КВІ. В березні 2008 року до
неї додому приїхав ОСОБА_1 та повідомив, що судимість з доньки не знята і він
буде оголошувати її в розшук. Вона запереживала і почала просити ОСОБА_1 не
вчинювати таких дій відносно доньки та питала як можна це вирішити. ОСОБА_1
казав, що йому хабарі не потрібні, однак потім погодився на вирішення питання,
якщо вона придбає для КВІ комп”ютер. У розмові з ОСОБА_1 йшла мова про вартість
комп”ютеру і цифру 800 назнав сам ОСОБА_1, однак вона спочатку думала, що мова
йде про 800 гривень. Коли вона дізналася, що комп”ютер коштує значно дорожче і
мова не може йти про гривні, вона звернулася до міліції та написала заяву про
вимагання в неї хабаря. Вона усвідомлювала, що це саме хабар і вважала, що у
разі непередачі нею коштів ОСОБА_1, останній оголосить її доньку в розшук. При
цьому пояснює, що грошей ОСОБА_1 у неї не вимагав, вона сама ініціювала питання
про можливу подяку за вчинення дій, направлених на звільнення Завгородньої від
покарання, перша сказала про допомогу, при цьому мова йшла не про гроші, а про
комп”ютер. Вони домовилися, що розрахунок відбудеться після суду. Про зустріч
11.04.2008 року ОСОБА_1 не наполягав, розрахуватися з ним була її ініціатива.
11.04.2008 року після судового засідання, під час якого її дочку звільнили від
відбування призначеного покарання, вона зателефонувала ОСОБА_1, сказала, що суд
закінчився та запропонувала розрахуватися. Вони зустрілися біля будинку побуту
„Чайка”, вона сіла в машину ОСОБА_1, де він запропонував написати їй заяву про
отримання спонсорської допомоги. Також пропонував поїхати в м.Херсон, однак
вона відмовилася. Заяву вона написала, потім запитала куди покласти гроші і
ОСОБА_1 показав на місце біля ручки коробки передач. Вона поклала гроші та
вийшла з машини;

- відповідно до протоколу вручення грошових коштів від 11.04.2008 року
вбачається, що працівники УМВС у присутності понятих вручили ОСОБА_3 800
доларів США для передачі їх у якості хабаря, з вказівкою в протоколі серій та
номерів купюр (т.1 а.с.9);

- відповідно до протоколу огляду місця події від 11.04.2008 року
вбачається, що в автомобілі ДЕУ-Сенс, держзнак НОМЕР_1, власником якого
являється ОСОБА_1 виявлені та вилучені грошові купюри номіналами 50 доларів США
- 14 штук та 100 доларів США - одна купюра, серії і номери яких співпадають з
серіями і номерами грошових купюр, вручених ОСОБА_3 для передачі як хабара (т.1
а.с.13-19);

- свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 11.04.2008 року, близько 10.00год. він
був запрошений у якості понятого працівниками міліції при проведенні
слідчо-оперативних дій. Його з іншим понятим привели до приміщення РВ УМВС, де
незнайомій жінці були вручені раніше помічені спеціальною речовиною гроші, у
кількості близько 1000 доларів США. Потім жінка пішла, а вони через деякий час
поїхали на інший край Берислава, де працівники міліції зупинили автомобіль ДЕУ,
звідки вийшов чоловік, якому представилися та роз”яснили ціль його зупинки. У
чоловіка питали чому він сюди приїхав, чому він телефонував якійся жінці. Потім
з салону автомобіля вилучили гроші, які лежали біля ручки перемикання передач,
та які „світилися” під спеціальним прибором. Руки у водія ДЕУ не світилися.
Водій ніяких претензій працівникам міліції не виказував;

- свідок ОСОБА_6 під час досудового слідства дав показання, аналогічні з
ОСОБА_5 (т.2 а.с.13);

- відповідно до протоколу виїмки від 25.04.2008 року вбачається, що з
оперативно-технічного відділу УМВС України в Херсонській області була вилучена
аудіо касета з записом розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.135);

- як вбачається з протоколу прослуховування аудіозапису розмови між ОСОБА_3
та ОСОБА_1, що мала місце 11.04.2008 року, ОСОБА_1 дійсно отримав хабаря від
ОСОБА_3 у розмірі 800 доларів США, під виглядом отримання спонсорської допомоги
для розвитку кримінально-виконавчої інспекції Бериславського району (т.1
а.с.136). Судом був прослуханий запис зазначеної розмови під час огляду
матеріалів справи і суд вважає, що підсудний усвідомлював, що отримує незаконну
винагороду за вчинення ним дій, направлених на звільнення ОСОБА_4 від
призначеного покарання у зв”язку з закінченням іспитового строку, крім того
підсудний знав про кількісне визначення винагороди і особисто визначив місце в
автомобілі, куди ОСОБА_3 повинна покласти гроші;

- як вбачається з постанови суду від 11.04.2008 року (т.1 а.с.49), ОСОБА_4
була звільнена від відбування покарання, призначеного їй вироком Суворовського
районного суду м.Херсона від 12.07.2005 року, яким її було засуджено за ст.149
ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з випробуванням з
ізпитовим терміном 2 роки. Підставою для звільнення Завгородньої від відбування
покарання стало подання старшого інспектора Бериславського підрозділу КВІ
ОСОБА_1 (т.1 а.с.51).

- відповідно до документів з особової справи (т.2 а.с.111-151) та
вилученого посвідчення (т.1 а.с.150) вбачається, що ОСОБА_1 являється службовою
особою управління державного департаменту України з питань виконання покарань у
Херсонській області і представником влади.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного в
отриманні хабара знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Разом з тим, на думку суду, з обвинувачення ОСОБА_1 слід виключити
кваліфікуючу ознаку у вигляді вимагання хабара, оскільки такі дії підсудного не
знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Висновок суду грунтується на послідовних показаннях самого підсудного, які
він давав на протязі усього досудового слідства, будучи неодноразово допитаним
у якості підозрюваного та обвинуваченого. Погоджуючись з фактом, що між ним та
ОСОБА_3 була домовленість про отримання спонсорської допомоги, ОСОБА_1
категорично та послідовно заперечував факт вимагання такої допомоги (т.2
а.с.37, 55, 62, 68, 83, 90, 99).

Згідно з п. 4 примітки до
ст. 368 КК
вимаганням хабара визнається
його вимагання службовою особою з
погрозою вчинення або
невчинення з використанням влади
чи

службового становища
дій, які можуть заподіяти шкоду правам чи законним
інтересам того, хто дає хабар, або умисне створення нею умов, за
яких особа вимушена
дати хабар з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

У
судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_1
вищезазначених дій.

Так,
свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона сама запропонувала допомогу підсудному і
за її ініціативою відбувся так званий розрахунок за звільнення її дочки від
відбування покарання.

Суд
не погоджується з висновком слідчого про те, що вимагання хабара ОСОБА_1 відбувалося
у вигляді демонстрування офіційних запитів, направлених до офіціальних установ
та організацій, які вказують на здійснення ним початкових заходів до розшуку
ОСОБА_4 Суд вважає, що зазначені дії ОСОБА_1 були обумовлені службовою
необхідністю та направленими на встановленння місця знаходження ОСОБА_4

Допитані
у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 - начальник сектору КВІ УДДУ ПВП в
Херсонській області та ОСОБА_8 - начальник Новокаховського міжрайонного відділу
КВІ пояснили, що ОСОБА_1 був зобов”язаний здійснити першочергові розшукові
заходи по встановленню місця знаходження ОСОБА_4 І тільки після вчинення
зазначених дій вноситься подання до суду про можливість звільнення засудженої
від відбування покарання у зв”язку із закінченням іспитового терміну. Тому вважають дії ОСОБА_1 такими, що
відповідають вимогам відомчих наказів та інструкцій.

Разом
з тим, виключаючи з обвинувачення підсудного кваліфікуючу ознаку у вигляді
вимагання хабара, суд вважає доведеним факт отримання ОСОБА_1 хабара від
ОСОБА_3, а його посилання на те, що він мав намір лише отримати від ОСОБА_3
спонсорську допомогу на розвиток КВІ спростовується свідченнями самої ОСОБА_3,
приведеними вище у вироку, а також спростовується листом УДДУ ПВП в Херсонській
області №23/19-2270 від 16.05.2008 року, в якому начальник управління зазначає,
що матеріальні цінності, отримані як гуманітарна допомога, приймаються згідно
заяви на ім”я начальника управління комісією по її оприбуткуванню (т.1
а.с.107).

Суд вважає, що злочинні дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.368 КК
України, а саме одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за
виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах
третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового
становища.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_1суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, те, що злочин вчинено
вперше, дані на особу виключно позитивні громадські та службові характеристики,
розмір отриманого хабара, який не є великим, також суд враховує вимоги
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року „Про практику
призначення судами кримінального покарання”, де зазначено, що „із урахуванням
ступеня тяжкості, обставин злочину,
його наслідків і даних про
особу судам належить обговорювати
питання про призначення
передбаченого законом менш
суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини...”, і вважає, що
підсудному слід призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції частини
першої статті 368 КК України, оскільки виправлення підсудного можливе без
ізоляії від суспільства.

Обставин, що пом”якшують чи обтяжують покарання підсудного судом не
встановлено.

Крім того, суд вважає можливим відповідно до ч.5 ст.7 КПК України та ч.4
ст.74 КК України вироком суду звільнити від покарання ОСОБА_1 О.В., оскільки
підсудний вперше вчинив злочин середньої тяжкості, на момент розгляду справи
він звільнився за власним бажанням з раніше займаної посади, тобто вже не
здійснює функції представника влади, влаштувався на роботу, не пов”язану з
виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських
обов”язків, тому можна вважати, що з урахуванням бездоганної поведінки і
сумлінного ставлення до праці, що підтверджується висновками та характеристиками
керівництва УДДУ ПВП в Херсонській області, даними безпосередньо у судовому
засіданні, а також наявними в матеріалах справи (т.2 а.с.152), а також зміни
обстановки ОСОБА_1 перестав бути суспільно-небезпечною особою.

Судові витрати по справі (т.1 а.с.119) за проведення експертизи підлягають
стягненню з підсудного.

Речові докази по справі:

- магнітний
носій інформації - аудіокасету (т.1 а.с.139) - слід зберігати при кримінальній
справі;

- грошові кошти в
іноземній валюті на суму 800 доларів США (т.1 а.с.142) підлягають поверненню
ініціатору оперативно-розшукових заходів;

- документи, вилучені
11.04.2008 року, 12.04.2008 року та заяву ОСОБА_3 (т.1 а.с.147, 149, 157) -
слід зберігати при матеріалах кримінальної справи;

- змиви з рук ОСОБА_1 (т.1
а.с.114) - підлягають знищенню;

- службове посвідчення
ОСОБА_1 (т.1 а.с.148) - слід зберігати при матеріалах кримінальної справи;

- мобільні телефони NOKIA та SAMSUNG (т.1 а.с.145) слід
повернути власнику ОСОБА_1

Автомобіль DAEWOO, державний знак НОМЕР_1, арештований та описаний слідчим (т.2 а.с.160)
підлягає поверненню власнику ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Визнавши винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.368 КК України до сплати штрафу у розмірі
однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (сімнадцять тисяч
грн.) з позбавленням права обіймати
посади в органах державної влади чи місцевого самоврядування, пов”язані з
наділенням організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями
строком на два роки.

На підставі ч.4 ст.74 КК України, ч.5 ст.7 КПК України звільнити ОСОБА_1
від призначеного покарання, у зв”язку з тим, що на час розгляду справи його не
можна вважати суспільно небезпечною особою.

Міру запобіжного заходу підсудному - підписку про невиїзд - до вступу в
вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь науково-дослідницького
експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Херсонській області
398грн. 82коп. судових витрат.

Речові докази по справі:

- магнітний
носій інформації - аудіокасету (т.1 а.с.139) - зберігати при кримінальній
справі;

- грошові кошти в
іноземній валюті на суму 800 доларів США (т.1 а.с.142) поверненути ініціатору
оперативно-розшукових заходів;

- документи, вилучені
11.04.2008 року, 12.04.2008 року та заяву ОСОБА_3 (т.1 а.с.147, 149, 157) -
зберігати при матеріалах кримінальної справи;

- змиви з рук ОСОБА_1 (т.1
а.с.114) - знищити;

- службове посвідчення
ОСОБА_1 (т.1 а.с.148) - зберігати при матеріалах кримінальної справи;

- мобільні телефони NOKIA та SAMSUNG (т.1 а.с.145)
повернути власнику ОСОБА_1

Автомобіль DAEWOO, державний знак НОМЕР_1, арештований та описаний слідчим (т.2 а.с.160)
повернути власнику ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Херсонської області
протягом п”ятнадцяти днів з часу його проголошення, шляхом подачі скарги до
місцевого суду Бериславського району.

Суддя С.В.
Радченко