У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Селівона О.Ф., Кривенди О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 22 лютого 2007
року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за касаційними скаргами останнього та його
захисника-адвоката ОСОБА_2 на судові рішення у даній справі.

Вироком
Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимий 13
червня 2001 року

за ч.1 ст.229-6,
ч.3 ст.140, ч.2 ст.143 КК

України на 4 роки позбавлення волі з
конфіскацією всього майна,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілих ОСОБА_3 570 грн. та ОСОБА_4
1 800 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 28 серпня 2004 року
близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_1, погрожуючи застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров`я, завдав декілька ударів пістолетом у голову
ОСОБА_3, заволодівши його мобільним телефоном та грішми на загальну суму 570
грн., спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Крім
того, 28 серпня 2004 року близько 23 години 40 хвилин, ОСОБА_1, перебуваючи в
стані алкогольного сп`яніння у ліфті будинку АДРЕСА_1, погрожуючи застосуванням
насильства, небезпечного для життя і здоров`я, завдав пістолетом удар у голову ОСОБА_4
і заволодів вказаним у вироку майном потерпілої на загальну суму 1 800
грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від 6 вересня 2005 року вирок місцевого суду
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У
касаційній скарзі, за її змістом, засуджений ОСОБА_1 посилається на істотні
порушення органами досудового слідства та судом кримінально-процесуального
законодавства. Вказує на те, що висновки суду грунтуються на неналежних
доказах. Зазначає про те, що його було позбавлено останнього слова. Стверджує
про порушення права на захист, наводячи відповідні доводи та неправильне розв`язання цивільного позову. Вказує також на те, що апеляційний суд розглянув
справу без його участі. Просить судові рішення скасувати, а справу закрити за
недоведеністю його винуватості.

У
касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_1-адвокат ОСОБА_2 посилається на
істотні порушення органом досудового слідства та судом
кримінально-процесуального законодавства, у тому числі права на захист,
неправильне застосування кримінального закону, що призвело до необгрунтованого
засудження її підзахисного. Вказує, що висновки суду про наявність у ОСОБА_1
пістолета під час вчинення злочинів підтверджуються лише показаннями
потерпілих.

Зазначає, що слідчі дії за
участю ОСОБА_1 проведенні з порушенням кримінально-процесуального законодавства.
Також вказує, що місцевий суд позбавив ОСОБА_1 останнього слова та
необгрунтовано задовольнив цивільний
позов, що не підтверджений документально. Покликається на те, що ОСОБА_1
безпідставно не призначено покарання на підставі ст.71 КК України, оскільки він
вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення. З урахуванням наведених
доводів, просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні таких слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні розбійних нападів на потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.187 КК України
відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням
усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до
уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних у справі
доказах. Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про обставини вчинення ОСОБА_1 розбійного нападу, показаннями вказаних
у вироку свідків, даними протоколу впізнання, а також даними інших протоколів
слідчих дій, висновком судово-медичної експертизи.

Суди як першої, так й апеляційної інстанції ретельно
перевіряли доводи ОСОБА_1, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі,
про непричетність його до інкримінованих йому злочинів і застосування до нього
недозволених методів слідства. Викладені в судових рішеннях мотиви про визнання
цих доводів безпідставними, такими, що не відповідають матеріалам справи,
колегія суддів знаходить обгрунтованими. Фактичні обставини справи свідчать, що
ОСОБА_1 намагається у такий спосіб уникнути
відповідальності за скоєне.

Перевіркою матеріалів кримінальної
справи процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які
б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1, судом касаційної інстанції не встановлено. Висновки
суду грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Доводи ОСОБА_1 про порушення його права на захист є
безпідставні. Як видно зі справи, в стадії досудового слідства ОСОБА_1
відмовився від захисника і бажав свої права та інтереси захищати особисто. В
стадії судового слідства ОСОБА_1 був призначений захисник ОСОБА_5, яка
здійснювала його захист в суді першої інстанції. Клопотання ОСОБА_1 про надання
йому захисника для написання апеляції, місцевий суд розглянув та направив
захиснику ОСОБА_5. З протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1
відмовився від останнього слова, про що свідчить відповідний запис у ньому.
Крім того, ОСОБА_1 було надано право на ознайомлення з матеріалами справи та
протоколом судового засідання з метою написання апеляції, але він ним не
скористався, про що зазначено в актах його відмови на ознайомлення з ними.

Відповідно
до вимог ч.2 ст.358 КПК України, засуджений, що утримується під вартою,
підлягає обов`язковому виклику в апеляційний суд коли надійшло його клопотання.
Отже, твердження ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений участі в апеляційному
розгляді справи не грунтуються на матеріалах справи, оскільки клопотання про
його доставку в апеляційний суд він не заявляв.

Що
стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України, підстав для зміни судових рішень у цій частині також
немає.

З дотриманням вимог чинного законодавства суд розв'язав також
цивільні позови потерпілих про
відшкодування завданих їм злочинами
збитків.

Місцевий суд постановою від 28 серпня 2005 року в порядку
ст.ст.411,413 КПК України вирішив питання про призначення ОСОБА_1 покарання на
підставі ст.71 КК України, тому доводи захисника з цього приводу позбавленні
підстав.

Таким
чином, перевіряючи справу в межах касаційної скарги, і не знаходячи,
передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення її до розгляду касаційним судом, керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У
задоволенні касаційних скарг засудженого ОСОБА_1 та захисника
останнього-адвоката ОСОБА_2 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 19
квітня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 6 вересня
2005 року відмовити.

Судді:

Пивовар В.Ф. Селівон О.Ф. Кривенда О.В.