Провадження №1-кп/761/724/2015
В И Р О К
іменем України
08 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 120 151 001 0000 2249 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з неповною середньою освітою, який зі слів одружений, має двох малолітніх дітей 2003 року та 2008 року народження, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимий: 24 грудня 1996 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з конфіскацією майна; 28 травня 1998 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією ? частини майна; 21 березня 2002 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 22 жовтня 2002 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, 02 лютого 2004 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 01 листопада 2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих майнових злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та під час іспитового строку вчинив аналогічний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 27 лютого 2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 21, помітив раніше незнайому йому неповнолітню ОСОБА_4 , яка йшла по вулиці та розмовляла по мобільному телефону. Помітивши в руці ОСОБА_4 мобільний телефон, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою особистого збагачення та обернення майна на свою користь, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 та застосував у відношенні останньої фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я та яке полягало в ривку її за руку, від якого вона зупинилась, та нанесені удару кулаком лівої руки в область правої щоки. Після цього ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом потерпілої вихопив з її рук мобільний телефон марки «Самсунг» у корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 2 000 гривень, в якому знаходилась картка мобільного оператора «МТС Україна», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить та на балансовому рахунку якої грошові кошти були відсутніми, після чого з місця вчиненого кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

А всього ОСОБА_6 відкрито заволодів майном ОСОБА_4 на загальну суму 2 000 гривень, чим спричинив їй матеріальної шкоди на вказану суму, однак був затриманий неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрав чуже майно (грабіж), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, заперечував застосування ним насильства до потерпілої. Суду надав показання, що він дійсно 27 лютого 2015 року, приблизно о 17 годині, перебував на вул. Салютній у м. Києві. Він побачив дівчину, яка розмовляла по телефону. Він підійшов до цієї дівчини та вихопив з її руки мобільний телефон, однак не застосовував до неї будь-якого насильства. Коли він намагався втекти, його затримали невідомі особи.

Незважаючи на те, що обвинувачений не визнав своєї вини в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, його винуватість повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала показання, що 27 лютого 2015 року вона поверталася додому. По дорозі додому вона зателефонувала матері. Коли вона розмовляла по телефону, вона побачила невідомого їй чоловіка, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_6 . Він підійшов до неї та почав в неї з рук забирати мобільний телефон. Вона чинила йому супротив, тоді він вдарив її в праву частину обличчя, забрав телефон та побіг. Вона в цей час кричала, і особи, які знаходились неподалік, наздогнали його.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання, що він являється інспектором патрульної служби Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві та 27 лютого 2015 року перебував на службі. Ними було отримано виклик про те, що затримали злодія. Прибувши на місце, він побачив обвинуваченого ОСОБА_6 , осіб, які його затримали, та потерпілу ОСОБА_4 , які розповіли, що ОСОБА_6 викрав мобільний телефон. При цьому у потерпілої ОСОБА_4 було червоне обличчя, вона повідомила, що її вдарив ОСОБА_6 .

Крім наведених вище доказів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими у судовому засіданні документами, а саме:
- даними, що містяться в протоколі прийняття заяви від ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що 27 лютого 2015 року приблизно о 17 годині 15 хвилин невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 21, застосовуючи насильство, відкрито викрала мобільний телефон марки «Самсунг»;

- даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 27 лютого 2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто територію місцевості біля будинку № 55 по вул. Саратівській в м. Києві, під час огляду якої з кущів вилучений мобільний телефон марки «Самсунг» у корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , та відповідно до яких ОСОБА_6 повідомив, що він викинув у кущі мобільний телефон, який викрав у дівчини;
- даними, що містяться у висновку експерта № 596, відповідно до яких, дослівно «При судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , 2000 р.н. виявлений синець в правій вилицевій ділянці. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 27.02.2015, внаслідок одноразового травматичного впливу, не було небезпечним для життя та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я)»;

- даними, що містяться у довідці № 577 від 27 лютого 2015 року, виданої дитячою клінічною лікарнею № 7 Печерського району м. Києва, відповідно до яких ОСОБА_4 встановлено діагноз: забій м`яких тканей, гематома правої скульової області;
- даними, що містяться у довідці № 1060 від 27 лютого 2015 року, виданої Київським міським центром дитячої нейрохірургії, відповідно до яких ОСОБА_4 встановлено діагноз: забій м`яких тканин обличчя.
Щодо наданого прокурором в якості доказу обвинувачення та дослідженого судом протоколу огляду місця події від 27 лютого 2015 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто територію місцевості, яка розташована на пішохідній дорозі біля будинку № 21 по вул. Салютній в м. Києві, то суд приходить до висновку, що він не є належним доказом, який підтверджує винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки не містить будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не застосував до потерпілої ОСОБА_4 насильство, в результаті якого у останньої виявлені тілесні ушкодження, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та спростовуються дослідженими в судовому засіданні та наведеними вище доказами.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши в сукупності наведені вище докази, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин в період іспитового строку, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, суспільно-корисною працею не займається.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

У відповідності з вимогами ст. 65 КК України, із урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, який маючи не зняту та не погашену судимість, належні висновки не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин в період іспитового строку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким визнав його винуватим, яке у даному випадку є необхідним і достатнім покаранням для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, суд на підставі ст. 71 КК України призначає обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин у даній справі ним вчинено в період іспитового строку, визначеного йому за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі ст. 71 КК України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 27 лютого 2015 року.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Sаmsung» у корпусі білого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою мобільного оператора «МТС», який переданий на відповідальне зберігання під розписку матері потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , - повернути ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: