Справа № 317/1339/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014року Запорізький районний суд Запорізької області:

у складі:головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

представника адміністрації: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання адвоката ОСОБА_4 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, гр.. України, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 засуджений 08 лютого 2012 року Центральним районним судом м. Миколаїв за ст.ст. 305 ч.2, 307 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та психотропних речовин, які були предметом контрабанди.

31 березня 2014 адвокат ОСОБА_4 , який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.08.2010 року.

Початок строку: 14.07.2010р. Кінець строку: 14.01.2016р.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Біленьківсьій виправній колонії №99 в Запорізькій області. На теперішній час відбув 3 роки 8 місяців 14 днів, тобто 2/3 строку закінчилися 14.03.2014 р. Зазначив, що під час відбуття покарання засуджений стягнень не отримав.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 26.03.2014 р. та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3814, підтримав подання, та просить суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання (клопотання) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , вважаючи, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Представник адміністрації Біленківської ВКУ ДПтС України в Запорізькій області №99 заперечував проти задоволення подання (клопотання) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , вважаючи, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , вислухавши доводи адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_6 , які вважають ОСОБА_6 , таким, що виправився та таким, що притискається з боку адміністрації колонії, а також вислухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_6 умовно-достроковому звільненню, з наступних підстав.

Починаючи з 14.07.2010 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, тобто 3 роки 8 місяців 24 дні.

Як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_6 , яка міститься в матеріалах справи, останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.08.2010 року. Під час тримання в Миколаївському слідчому ізоляторі допустив одне порушення режиму тримання, яке виразилося у нетактовній поведінці до персоналу, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Заохочень не мав.

З 15.08.2012 року засуджений відбуває покарання в Біленьківській ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99. За час перебування допустив двадцять порушень режиму відбування покарання, які виразились у нетактовній поведінці до персоналу, вчинені акту членоушкодження, створенні конфліктної ситуації, порушенні розпорядку дня, відмові від робіт по благоустрою місця позбавлення волі, відмові від чергування та доповіді по камері ДІЗО/ПКТ, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та начальника відділення СПС, стягнення у встановленому законом порядку погашені. Заохочень не має. У відношенні до персоналу установи може проявити грубість. На виробництві установи працевлаштований в бригаду по виготовленню «бухт для кабеля», становлення до праці посереднє, потребує контролю за виконанням поставлених завдань. Участі у ремонтних роботах в приміщенні відділення СПС, роботах по благоустрою місцях позбавлення волі, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодійних організацій засуджених не приймає. Підвищення освітнього рівня не прагне. На профілактично виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить. За характером не спокійний, неврівноважений, у відношеннях до засуджених може спровокувати конфлікт, підтримує стосунки із засудженими негативної та позитивної спрямованості.

25.04.2013 р комісією адміністрації колонії відмовлено засудженому ОСОБА_6 в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст..82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Суд, вивчаючи матеріали особової справи засудженого встановив, що згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 16.08.2012 р. притягнутий до дисциплінарної відповідальності в зв`язку з тим, що відмовився від виконання ранкової зарядки, чим порушив ПВР п.29, а саме розпорядку доби.

Згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 17.08.2012 р. притягнутий до дисциплінарної відповідальності в зв`язку з тим, що відмовився від виконання ранкової зарядки, чим порушив ПВР п.29, а саме розпорядку доби.

Згідно постанови про поміщення в ДІЗО установи від 17.08.2012 р. засуджений допустив порушення режиму тримання, яке виразилося в відмові від виконання робіт по благоустрою місця позбавлення волі згідно графіку черговості згідно ч.5 ст.118 КВК України, на 15 діб.

Згідно наказу №433 начальника Біленьківської ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99 від 23.08.2012 р. ОСОБА_8 засуджений ОСОБА_6 був поставлений на профілактичний облік, як схильний до суїциду і членоушкодження.

Згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 27.08.2012 р. засуджений ОСОБА_6 допустив порушення відбування покарання, яке полягало в тому, що він здійснив акт членоушкодження, чим порушив вимоги ст.107 КВК України та ПВР п.29.

Згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 05.09.2012 р. засуджений ОСОБА_6 допустив порушення, яке полягало в порушенні п.29 ПВР не виконання ранкової заряди.

Згідно постанови про переведення засудженого до ПКТ від 05.09.2012 р. засуджений ОСОБА_6 допустив порушення, яке полягало в відмові від робіт по благоустрою місця позбавлення волі відповідно до ст..118 ч.5 КВК України.

Відповідно до постанови про поміщення засудженого в ДІЗО установи від 25.10.2012 р., допустив порушення, в вигляді відмови від виконання робіт по благоустрою колонії згідно вимог ч.5 ст. 118 КВК України на 15 діб.

Відповідно до витягу з протоколу №107 засідання профілактичної комісії Біленьківської ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99 від 26.12.2012 р. засуджений ОСОБА_6 був визнаний злісним порушником установленого режиму відбування покарання.

Відповідно до витягу з протоколу №29 засідання профілактичної комісії Біленьківської ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99 від 25.04.2013 р. відносно засудженого ОСОБА_6 розглядалось клопотання про заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке, але комісія дійшла висновку, що особа не виправилася та відмовила в задоволені клопотання.

Після розгляду на комісії ОСОБА_6 відповідно до постанови про поміщення засудженого в ДІЗО установи від 30.04.2013 р., допустив порушення, в вигляді створення конфліктної ситуації з іншим засудженим, чим порушив п.28,29 ПВР УВП, ст.. 107 КВК України, на 7 діб.

Відповідно до витягу з протоколу №40 засідання профілактичної комісії Біленьківської ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99 від 06.05.2013 р. засуджений ОСОБА_6 був визнаний злісним порушником установленого режиму відбування покарання.

Відповідно до витягу з протоколу №19 засідання профілактичної комісії Біленьківської ВК управління ДПтС України в Запорізькій області № 99 від 27.03.2014 р. засуджений ОСОБА_6 було вирішено відмовити в поданні до суду на умовно-дострокове звільнення, так як він не довів своє виправлення.

Суду адвокатом та засудженим не було доведено в судовому засіданні, що засуджений із групи вкрай незадовільно характеризованих осіб зміг виявити себе з позитивного боку та довести своє виправлення.

Згідно довідки, наданої адміністрацією колонії ОСОБА_6 працює в майстерні різноробочим але згідно характеристики, працює посередньо, потребує постійного контролю над собою, що не доводить виправлення особи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Стаття 6 КВК України чітко вказує, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.

Для застосування цього інституту необхідно довести дві обов`язкові ознаки, які свідчать, що засуджений довів своє виправлення: сумлінну поведінку під час відбування покарання та сумлінне ставлення до праці.

Адвокатом ОСОБА_4 не надано жодних переконливих доказів того, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 81, 107 КК України, ст. 536,539 КПК України, ст. ст. 153, 154 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом 7 діб із дня проголошення ухвали.

У разі подання апеляції прокурором виконання постанови зупиняється.

Суддя: ОСОБА_9