Справа № 638/6631/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представників потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000062 від 21.11.2012 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
24.09.2012 року о 16 години 30 хвилин ОСОБА_10 , прибувши на зустріч з ОСОБА_7 з метою повернення грошового боргу, та знаходячись у салоні автомобіля «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_1 , припаркованому біля будинку ХАТОБа, розташованого по вул. Сумській, 25 у м. Харкові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли внаслідок надходження від потерпілого на адресу ОСОБА_10 непристойної пропозиції сексуального характеру, з метою реалізації своїх злочинних дій, спрямованих на протиправне заподіяння смерті іншій людині, останній дістав з кишені піджака принесений із собою ніж та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, свідомо бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , наніс останньому один удар в область гортані, заподіявши, згідно висновку судово-медичної експертизи № 5083-а/12 від 14.11.2012 року, колото-різане поранення м`яких тканин шиї, без супроводу ушкоджень органів гортані й судинно-нервового пучка, що є легким тілесним ушкодженням, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Однак, свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя потерпілого, ОСОБА_10 не довів до кінця із причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 схопив його руку, в якій перебував ніж і, вибивши ніж з руки, останній вибіг з автомобіля. Через деякий час, ОСОБА_10 зателефонував потерпілому з проханням відключити сигналізацію та випустити його з автомобіля, при цьому повідомивши про бажання повернути борг, на що отримав згоду, після чого ОСОБА_7 за допомогою пульта відчинив салон автомобіля, який покинув ОСОБА_10 , заливши місце злочину.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне вбивство.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, пояснивши про знаходження з потерпілим ОСОБА_7 в дружніх стосунках та наявність грошового боргу в сумі 2000 грн. Настання смерті потерпілому не бажав, будь-яких корисливих намірів не переслідував, передачі грошових коштів та автомобілю не вимагав, смерті потерпілого з метою неповернення грошових коштів в сумі 2000 грн. також не переслідував. 24.09.2012 року призначив зустріч біля ХАТОБа, куди потерпілий прибув на своєму автомобілі «Субару» та запропонував сісти на заднє сидіння, де від потерпілого надійшла пропозиція нетрадиційного сексуального характеру, що дуже обурила його та викликала бажання помсти. Діставши з кишені піджака розкладний ніж, здійснив незначний удар в область шиї потерпілого, а ОСОБА_7 схопив його руки, в результаті чого ніж впав на підлогу салону автомобіля. Потерпілий одразу покинув салон автомобіля, закривши його пультом сигналізації, через деякий час ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_7 на мобільний телефон, повідомивши про повернення грошового боргу, попросив відкрити салон автомобіля та випустити з нього, на що останній погодився. Разом з цим, не заперечував механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізацію та знаряддя (ніж), яким були нанесені тілесні ушкодження. Також вказував про надсилання смс повідомлення потерпілому про повернення коштів ОСОБА_7 та про домовленість про зустріч з цього приводу. Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вважав необґрунтованим, оскільки будь-якої матеріальної та моральної шкоди потерпілому не завдав.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина в незакінченому замаху на умисне вбивство повністю доведена зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив про дружні стосунки з ОСОБА_10 .. Дійсно, він позичав гроші обвинуваченому в сумі 2000 грн., але повернення їх не вимагав і був байдужий до того, чи будуть ці кошти повернуті взагалі. 24.09.2012 року він з обвинуваченим за ініціативою останнього домовились про зустріч біля ХАТОБу. Будь-яких погроз з його боку не надходило. Після того як вони сіли в автомобіль на заднє сидіння, обвинувачений попрохав заплющити очі, оскільки у нього був сюрприз, на що потерпілий відповів, що може відвернутися. Як тільки потерпілий відвернувся, він одразу отримав удар ножем в область шиї, але встиг виставити руку та вибити ніж. На запитання, що трапилось, останній мовчав. Після цього потерпілий вискочив з автомобілю, де продовжував залишатися ОСОБА_10 , який пізніше також попрохав його випустити. Впевнившись, що поранення не глибоке, потерпілий поїхав з місця скоєного на своєму автомобілі. Мотивом вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення вважає небажання останнього повертати гроші, які він позичив.
Винність ОСОБА_10 у вчиненні незакінченого замаху на умисне вбивство повністю підтверджується сукупністю перевірених та проаналізованих в ході судового слідства доказами, так само як і спростовується цими ж доказами його захисна версія щодо відсутності у нього умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме:

· протоколом відтворення обстановки та обставин події від 10.10.12 року з ОСОБА_7 , в ході якого останній показав, як ОСОБА_10 наносив йому удар ножем в шию;
· протоколом відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_10 , та відеозаписом до нього від 25.09.12 року, в ході якого останній показав механізм нанесення ОСОБА_7 удару ножем в шию;
· протоколом огляду місця події від 24.09.2012 року під час проведення якого в присутності двох понятих та спеціаліста НІЕКЦ оглянутий автомобільСубару д/з НОМЕР_2 , сірого кольору, де у салоні вищевказаного авто на задньому пасажирському сидінні знаходилася футболка з плями бурого кольору; на правій задній дверці, на стеклі наявні чотири краплі бурого кольору, діаметром приблизно 0,8 см. Інших слідів та пошкоджень автомобіля не виявлено;

· протоколом огляду місця події від 24.09.2012 року під час проведення якого в присутності двох понятих та спеціаліста НІЕКЦ оглянуто приміщення службового кабінету № 8 адміністративної будівлі, яка розташована по вул. Ромена Ролана 13, де знаходився ОСОБА_10 з сумкою червоного кольору фірми «Дерби Актив», яка зі слів останнього належить йому. Зі згоди останнього проведений огляд сумки, в якій виявлено, окрім іншого розкладний ніж довжиною 22 см, ручка 12 см, леза 10 см. В ході огляду вилучений розкладний ніж, який покладений до пакету та опечатаний;
- судово-медичною експертизою потерпілого ОСОБА_7 , згідно висновку якої останній мав колото-різане поранення м`яких тканин шиї, що не супроводжувалося ушкодженням органів гортані та судинно-нервового пучка, що є легким тілесним ушкодженням, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я;

· судово-медичною експертизою підозрюваного ОСОБА_10 , згідно висновку якої останній має різану рану на поверхні нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті біля променевого краю;

· судово-імунологічною експертизою, згідно висновків якої на одязі потерпілого ОСОБА_7 виявлена кров останнього, а на одязі підозрюваного ОСОБА_10 , виявлена його кров;

· судово-цитологічною експертизою, згідно висновків якої на зразку крові, вилученому при огляді автомобілю, виявлена кров, яка може походити від ОСОБА_10 .

Органом досудового слідства дії ОСОБА_10 помилково кваліфіковані за ч.3 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України як незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, оскільки в судовому засіданні зазначене обвинувачення в повному обсязі підтвердження не знайшло. Так, обвинувачений ОСОБА_10 заперечував свою причетність до інкримінованого злочину взагалі, при цьому пояснивши, що на досудовому слідстві під час відтворення обстановки та обставин події обмовив себе. Корисливий мотив скоєння злочину ОСОБА_10 не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки належних та допустимих доказів про це не надано. Так, потерпілий не вимагав від обвинуваченого повернення грошових коштів у розмірі 2000 грн., що було підтверджено останнім в ході судового розгляду, доказів про отримання цих коштів або про звернення до суду за захистом порушених прав з цього приводу не надано. Також, спростовується версія досудового слідства в частині корисливого мотиву щодо вимагання передачі автомобіля «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому, оскільки обвинувачений не має навиків керування автотранспортними засобами.
Таким чином, з урахуванням ч.3 ст.337 КПК України, суд вважає необхідним вийти за межі висунутого обвинувачення, виключивши з правової кваліфікації дій обвинуваченого кваліфікуючу ознаку, передбачену п.6 ч.2 ст.115 КК України.
Отже дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,як незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Невизнання вини ОСОБА_10 в злочині, суд розцінює як бажання останнього уникнути відповідальності за скоєне.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відсутність каяття з його боку, та призначає покарання у межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Це покарання виходячи з принципів законності, справедливості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова. Зарахувати у строк відбування покарання час перебування засудженого під вартою з 25.09.2012 року, строк відбування покарання обчислювати з цієї дати.

По справі заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 532,05 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн., який підлягає частковому задоволенню.

На підставі статті 1166 ЦК України та приймаючи до уваги, що потерпілим долучені квитанції про понесення грошових витрат на загальну суму 532,05 грн., суд вважає за можливе матеріальну шкоду в зазначеному розмірі стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_7 ..

Згідно статті 1168 ЦК України, в частині стягнення моральної шкоди суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого 3000 грн., приймаючи до уваги перенесення фізичного болю потерпілим під час отримання ним тілесного ушкодження, витрат в лікарні, та особистого часу в органах міліції та суду.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім)років.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова.

Зарахувати у строк відбування покарання час перебування засудженого під вартою з 25.09.2012 року, строк відбування покарання обчислювати з цієї дати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 532 грн. 05 коп. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ ніж після набрання вироком законної сили знищити.

Судові витрати за проведення експертиз в сумі 2384 грн. 31 коп. стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а засудженим, що утримується під вартою, у той же самий строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: