Провадження № 1-кп/200/215/15 Справа № 200/1203/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року лютого другого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

у підготовчому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 8, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Красноярську Російської Федерації, росіянина за національністю, з повною середньою освітою, неодруженого, бездітного, офіційно не працевлаштованого, який проживає за зареєстрованою адресою в АДРЕСА_1 , раніше не однократно судимого, останній раз 09.01.2009 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю з попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.11.2003 у два роки один місяць позбавлення волі,

у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість за ч. 1 ст. 309 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжив паразитичний спосіб життя з вчиненням повторно злочинного посягання у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, 12 січня 2015 року близько 13 години в м. Дніпропетровську поблизу будинку під № 89 на вулиці Карла Лібкнехта з метою задоволення особистих потреб, тобто без мети збуту, ОСОБА_4 умисно підібрав знайдену у поліетиленовому пакеті суміш подрібненої зеленої речовини рослинного походження масою 11,934 г, до складу якої входить 11,317 г, що містять у перерахунку на суху речовину 10,137 г особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який без мети збуту умисно став незаконно зберігати при собі, пересуваючись містом, що на шляху його слідування 13 січня 2015 року близько 15 години біля будинку на АДРЕСА_2 , виявила і присікла міліція під час його особистого огляду.

Під час досудового розслідування прокурором досягнуто угоди з підозрюваним про визнання винуватості за ч. 2 ст. 309 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 472 КПК України, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодився на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді позбавлення волі строком на два роки зі звільненням від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України з випробуванням. Угода містить домовленості про обов`язки співпраці підозрюваного з правоохоронними органами з розкриття подібних злочинів. Суд не вбачає в угоді взятих на себе підозрюваним зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.

Сторони обвинувачення і захисту скріпили своїми підписами угоду 28 січня 2015 року в приміщенні прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Підозрюваний письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд вільно розпорядилися лише своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Обвинувачений в судовому засіданні пояснив суду, що угоду він уклав добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Стверджував, що скарги на органи досудового розслідування та прокурора під час кримінального провадження не подавав і нині таких не має. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило його свободу від самовикриття, не заявив. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди за відсутності, поза всяким сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з переданих до суду документів, на підставі яких укладена угода, фактичні дані особистого огляду 13.01.2015 під протокол (т. 1 а.с. 6-8) підтверджують виявлення у пійманого «на гарячому» ОСОБА_5 серед особистих речей у правій зовнішній кишені одягнутої на ньому куртки в поліетиленовому пакеті суміші зеленої сухої подрібненої речовини рослинного походження, що у підсумку описаного хімічного дослідження за висновком експерта № 70/10-102 від 21.01.2015 (т. 1 а.с. 17-21) містить тетрагідроканабінол та суміш канабіноїдів, будучи особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом.

Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному придбанні і зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту особою, яка має не погашену та не зняту у встановленому законодавством судимість за вчинення злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, правильно сторонами угоди кваліфіковані злочином середньої тяжкості за ч. 2 ст. 309 КК України, яким шкоди завдано лише суспільним інтересам, і щодо якого допускається укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_4 своїми щирими показаннями активно сприяв проведенню кримінального провадження стосовно нього та швидкому розслідуванню всіх обставин вчиненого ним злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, прокурор при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахував характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидшого судового провадження. Так само, узгоджені вид і міра покарання відповідно до застереження ч. 2 ст. 75 КК України допускають обумовлення в угоді звільнення від відбування покарання з випробуванням, а домовленості сторін угоди з цього приводу, маючи фактичне підґрунтя, відповідають суспільним інтересам ресоціалізації засуджених за допомогою, виключно, суспільно корисної праці, соціально-виховної роботи і громадського впливу.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які б тому перешкоджали відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про визнання винуватості, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди. На виконання ч. 3 ст. 75 КК України суду належить визначити тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого.

Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену прокурором 28 січня 2015 року угоду з ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч. 2 ст. 309 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені злочину за ч. 2 ст. 309 КК України з призначенням узгодженого покарання у виді двох років позбавлення волі, від відбування якого згідно з ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок згідно з п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази:

поліетиленовий пакет з канабісом масою 10,137 г., переданий за квитанцією № 000173 до камери зберігання речових доказів Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, знищити;

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

З віднесенням на рахунок обвинуваченого процесуальних витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 491 гривню 92 копійки з призначенням платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок експерта № 70/10-102 від 21.01.2015».

Вирок з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня. Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно.

Головуючий