У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.,

суддів

Пивовара В.Ф., Шевченко Т.В.

за участю прокурора

Сушко Т.М.

та захисників

ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні 11
січня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4 на
вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18 жовтня 2006 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця
м. Керчі Автономної Республіки

Крим,
раніше судимого:

-
22.10.1997р. за п.п. "а", "е", "і" ст.93, ч.2
ст.142

КК
України на 8 років позбавлення волі,

звільненого
12.07.2002р. умовно-достроково на

2
роки 2 місяці 25 днів;

-
25.01 2006р. за ч.4 ст.187,ст.71 КК України

на
12 років позбавлення волі,

засуджено:

- за ст.ст. 28,
257 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

- за п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст.
115 КК України на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю;

- за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115
КК України на 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено довічне позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1 призначено довічне
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів за таких
обставин.

У 2003 році ОСОБА_1 в період умовно-дострокового звільнення вступив до
озброєної банди, організованої особами, справу щодо яких виділено в окреме
провадження, з метою виконання замовлень на вбивства громадян на території
України та країн СНД з корисливих мотивів.

Будучи виконавцем у складі банди, ОСОБА_1 разом з іншою особою отримав
замовлення на умисне вбивство фінансового директора ТОВ
"ІНФОРМАЦІЯ_2" ОСОБА_5 у м. Вітебську Республіки Білорусь.

Діючи за заздалегідь розробленим планом у складі банди, маючи при собі
вогнепальну зброю - пістолети, ОСОБА_1 та інша особа 19 грудня 2003 року, біля
18 години прибули на автостоянку "Зубр і К", розташовану на
вул.Правди в м. Вітебську Республіки Білорусь,
і перебували біля стоянки до того часу, доки ОСОБА_5 вийшов з території
її і пішов до викликаного ним раніше автомобілю-таксі під керуванням ОСОБА_6

З метою умисного позбавлення життя, діючи узгоджено та за попередньою
змовою з іншою особою, зробили з пістолетів, які були у них, постріли в
ОСОБА_5, заподіявши йому 16 кульових поранень, від яких він помер на місці
вбивства.

ОСОБА_1 після вчинення вбивства ОСОБА_5, продовжуючи свою злочинну
діяльність у складі банди, з метою позбавлення життя водія таксі, який став
очевидцем вбивства ОСОБА_5, бажаючи приховати вчинений ними раніше злочин,
зробив не менше двох пострілів у ОСОБА_6, який знаходився в цей момент за
кермом автомобіля, але свій умисел, направлений на позбавлення життя
потерпілого ОСОБА_6, не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі,
оскільки ОСОБА_6 на своєму автомобілі поїхав з місця злочину.

Після вчинення нападу та вбивства ОСОБА_1 та інша особа поїхали в м.Москву,
де від іншої особи отримали винагороду у виді 10.000 доларів США.

У касаційних скаргах:

Засуджений ОСОБА_1 просить виправдати його за ст.ст. 28, 257; ч. 2 ст. 15,
п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України за відсутністю в його діях складу цих злочинів і призначити
йому покарання, не пов'язане з довічним позбавленням волі, мотивуючи тим, що
учасником банди він не був і умислу на вбивство водія таксі не мав, а стріляв в
автомобіль, що заднім ходом рухався на ОСОБА_7, який стріляв у ОСОБА_5 з метою
припинення наїзду, але суд дав неправильну оцінку доказам і безпідставно визнав
його винним у вчиненні цих злочинів. Зазначає також, що суд при призначенні
покарання не врахував як обставину, що пом'якшує покарання його явку з повинною
та наявність двох малолітніх дітей.

Захисник-адвокат ОСОБА_4, даючи свій аналіз доказам, які є у справі,
посилається на неправильне застосування судом кримінального закону,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та на
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання ступеню тяжкості вчиненого
злочину та особі засудженого внаслідок суворості. Зазначає, що висновки суду
про участь ОСОБА_1 у банді достовірними доказами не підтверджується, роль
ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_5 є другорядною, умислу на вбивство водія таксі
ОСОБА_1 не мав, а суд при призначенні ОСОБА_1 покарання безпідставно не
врахував явку з повинною як обставину, що пом'якшує покарання, та інші
обставини, які впливають на покарання, та призначив ОСОБА_1 надмірно суворе
покарання. Просить виправдати ОСОБА_1 за ст.ст. 28, 257; ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2
ст. 115 КК України за відсутністю в його діях складу цих злочинів та призначити
йому покарання, не пов'язане з довічним позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
підтримали касаційні скарги, міркування прокурора, яка вважала, що скарги
необхідно задовольнити частково, перекваліфікувати дії ОСОБА_1 зі ст.ст. 28,
257 КК України на ч. 1 ст. 263 КК України, а в решті вирок залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів
вважає, що скарги необхідно задовольнити частково.

Винність засудженого ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_5 за зазначених у
вироку обставин та правильність кваліфікації його дій у цій частині
обвинувачення у касаційних скаргах не оспорюється і підтверджується
дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

Твердження у скаргах про необгрунтованість засудження ОСОБА_1 за замах на
умисне вбивство водія таксі ОСОБА_6 безпідставні і спростовуються дослідженими
судом доказами.

Так, засуджений ОСОБА_1, окрім іншого, показав, що в той час, коли ОСОБА_7
стріляв у ОСОБА_5, він зробив кілька пострілів із пістолета в автомобіль-таксі,
яким керував ОСОБА_5, щоб він не наїхав на ОСОБА_7.

З показань потерпілого ОСОБА_6
убачається, що він, під'їхавши за викликом на своєму автомобілі ВАЗ-21053 до
автостоянки "Зубр і К", побачив клієнта, який наближався до його
автомобіля. В цей час до цього клієнта підбіг чоловік і став у нього стріляти.
Він смикнув автомобіль з місця і в цей час почув, що позаду у машині посипалось
скло. При огляді його автомобіля у підголівнику сидіння водія було виявлено
кулю.

Згідно з протоколом огляду автомобіля ВАЗ-21053 у цьому автомобілі виявлено
і вилучено дві кулі. На підголівнику сидіння водія у задній його частині
виявлено пошкодження у виді дірки, з якої вилучено пістолетну кулю калібру 9
мм.

Про наявність у ОСОБА_1 умислу на вбивство ОСОБА_6 свідчить те, що він
цілеспрямовано стріляв у потерпілого з пістолета, але кулю зупинено елементами
сидіння водія, а потім ОСОБА_6 швидко залишив місце події.

Разом з тим засудження ОСОБА_1 за участі в банді не можна визнати
обгрунтованим.

Засуджений ОСОБА_1 заперечував свою участь у банді, організованій іншими
особами.

Обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину наведено у вироку
неконкретно, загальними фразами, а посилання на докази, крім як на показання
засудженого ОСОБА_1, на підтвердження цього обвинувачення у вироку відсутні.
Інші докази під час судового слідства не досліджувались і у матеріалах справи
вони відсутні, а показання засудженого ОСОБА_1 про виконання ним доручень інших
осіб на стеження за певними особами та на вбивство ОСОБА_5 не можуть бути
достатніми доказами для засудження ОСОБА_1 за бандитизм.

Проте, обвинувачення ОСОБА_1 в участі у банді пов'язане з незаконним
поводженням з вогнепальною зброєю і охоплювалось складом бандитизму. Винність
ОСОБА_1 у незаконному зберіганні, носінні пістолета, який згідно з висновком
експертизи є вогнепальною зброєю, підтверджується достовірними доказами і не
заперечується у касаційних скаргах.

Тому дії ОСОБА_1 необхідно перекваліфікувати зі ст.ст. 28, 257 КК України
на ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому за цим законом покарання
відповідно до вимог кримінального закону.

Посилання у касаційних скаргах на безпідставність призначення ОСОБА_1
довічного позбавлення волі не можна визнати обгрунтованим.

Суд призначив ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України: з
урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчинених злочинів та даних про його
особу.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 раніше засуджувався за умисне вбивство за обтяжуючих обставин, знову
вчинив таке ж вбивство і замах на вбивство, що свідчить про його особливу
суспільну небезпечність.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Касаційні
скарги засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 18 жовтня 2006 року щодо
ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 зі ст.ст. 28, 257 КК України на ч. 1 ст. 263 КК України і
призначити йому за цим законом 3 (три) роки позбавлення волі.

Вважати
ОСОБА_1 засудженим на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ч.1 ст.263; п.п. 6, 11, 12, 13 ч.2 ст.115; ч.2 ст.15, п.
9 ч.2 ст.115 КК України, та з урахуванням покарання за вироком від 25 січня
2006 року на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

В
решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Селівон О.Ф.
Пивовар В.Ф. Шевченко Т.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон