АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/860/15 Справа № 203/1082/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0004731 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 рокувідносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стетковці, Чуднівського району, Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 17.11.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.. 263 ч.2 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 ККУкраїни

За участю прокурора ОСОБА_8 ,

Обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту строком шість місяців.

В апеляційній скарзі:
-прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, суд, не зважаючи на те, що обвинувачений вчинив злочин у період відбуття покарання за попереднім вироком, у порушення вимог ст.71 КК України не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, не приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком від 17.11.2014 року, тим самим не застосувавши закон, який підлягав застосуванню.
Просив ухвалити свій вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_7 засудити за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2014 року та остаточно призначити покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців, а штраф у розмірі 850 гривень виконувати самостійно. В іншій частині вирок залищити без змін.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним за скоєння кримінального правопорушення при наступних обставинах.
ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, 10.09.2014 року, близько 10.00 години, знаходячись у лісопосадці на відстані близько 5 км від с. Шевченко Дніпропетровського району Дніпропетровської області, на ділянці місцевості серед дерев знайшов та зірвав, тобто незаконно придбав, верхні листки та стебла дикорослого куща рослини «маріхуана», та, маючи на меті виготовити з них придатний для споживання у вигляді куріння наркотичний засіб, розклав для висихання на землі, аби ніхто не помітив, тобто почав незаконно його зберігати.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на виробництво наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, 13.09.2014 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_7 повернувся на те саме місце, знайшов залишену ним раніше частину висушеної рослини «маріхуана», та в період часу з 12.00 год. по 12.15 год. відділив від неї листки, залишивши остов, та руками перетер це листя на дрібні частинки, таким чином виробивши наркотичний засіб «маріхуана», придатний для вживання. Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, ОСОБА_7 помістив отриману подрібнену речовину в паперовий згорток та поклав його до правої зовнішньої бокової кишені сумки, що знаходилась при ньому, та став незаконно зберігати наркотичні засоби для особистого вживання без мети збуту.

14.09.2014 року приблизно о 06.00 год. ОСОБА_7 , маючи при собі згорток з виготовленим ним раніше наркотичним засобом «маріхуана», сів на автобус, що слідував у напрямку міста Дніпропетровська та направився до свого місця мешкання, таким чином, перевозив наркотичні засоби без мети збуту.

Потім, 12.12.2014 року близько 09.45 години працівниками міліції біля будинку № 9 по вулиці Мініна м. ДніпропетровськаОСОБА_7 був зупинений, коли вживав спиртні напої у громадському місці, у зв`язку з чим на останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

В ході проведеного особистого огляду ОСОБА_7 у зовнішній боковій кишені джинсів працівником міліції було виявлено і вилучено паперовий згорток, в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору масою 6,872 грама, яка, згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 6,393 г, яку він незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_7 , незаконно придбав, виробив, зберігав та перевозив при собі для особистого вживання без мети збуту наркотичний засіб «канабіс» загальною масою 6,872 г.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а вирок скасувати, з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезенні наркотичного засобу без мети збуту, за скоєння якого його засуджено, обґрунтовано зібраними судом доказами, які ретельно проаналізовані та правильно викладені у вироку. Юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України є правильною. Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у скоєнні вказаного вище злочину, правильності юридичної кваліфікації є вірними, ніким не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Разом з тим, колегією суддів перевірено доводи прокурора щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченому покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше судимий вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2014 року за ст. 263 ч.2 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн., який він не сплатив. Але суд, незважаючи на те, що обвинувачений вчинив злочин у період відбуття покарання за попереднім вироком, у порушення вимог ст.71 КК України не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, не приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком, тим самим не застосував закон, який підлягав застосуванню.
Відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За сукупністю вироків покарання призначається, зокрема, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, при цьому суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, і зокрема, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, необхідно вважати й невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання. Крім того, абз.5 п.10 тієї ж Постанови передбачено, що у разі призначення покарання, яке згідно з частиною 3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, має застосувати вимоги ст.71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Як вбачається з вказаного вироку, судом дані вимоги Закону не були виконані, в зв`язку з чим вирок суду не можна визнати законним.
Тому, колегія суддів приходить до висновку. що доводи прокурора необхідно задовольнити і вважає за необхідне даний вирок скасувати та ухвалити свій вирок.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в частині призначеного йому покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців та штрафу у розмірі 850 гривень. Покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.
В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченому ОСОБА_7 , який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3