Справа № 283/242/15-к
Провадження №1-кп/283/43/2015
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
16 лютого 2015 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженої, непрацюючої, несудимої,

за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України,-
встановив:

28 січня 2015 року між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення у кримінальному провадженні у відповідності до вимог статті 471 КПК України.

Згідно даної угоди підозрювана та потерпілі дійшли згоди, що ОСОБА_4 , працюючи на посаді касира ТзОВ «Полісся Продукт» здійснила таємне викрадення чужого майна за наступних обставин :

Наказом №ПО/К-211/1 від 27.05.2014 року генерального директора ТзОВ «Полісся Продукт» ОСОБА_7 , ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ) прийнято на посаду касира магазину «Полісся Продукт», за адресою : м. Малин, вул. Гагаріна, 4.

Згідно Посадової інструкції, затвердженої генеральним директором ТзОВ «Полісся Продукт» на ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ), як на касира вказаного магазину, покладені, зокрема, обов`язки по прийому та видачі готівкових грошових коштів, оформлення касових документів, ведення касової книги та інші операції у відповідності з «Порядком ведення касових операцій в народному господарстві України».

Виконуючи покладені обов`язки касира у магазині ОСОБА_4 вирішила заволодіти коштами покупців шляхом використання ідентифікуючих даних банківських пластикових карток.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 16.06.2014 року, перебуваючи на своєму робочому місці касі №2 магазину «Полісся Продукт», за адресою: м. Малин, вул. Гагаріна, 4, близько 16 години, під час розрахунку за придбані продукти харчування покупцем ОСОБА_5 за допомогою банківської картки «Приват Банк», перед списанням з неї коштів переписала 16 цифр номеру з лицьової сторони банківської картки, дату видачі, закінчення дії картки та CVV код з тильної сторони.

У подальшому, володіючи вказаною інформацією, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний номер телефону НОМЕР_1 зателефонувала по номеру НОМЕР_2 , де за підказкою автоматичного оператора ввела номер та CVV код номеру телефону на 286 гривень, які використала на телефонні розмови.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, 20.06.2014 року, перебуваючи на своєму робочому місці касі №2 магазину «Полісся Продукт», за адресою: м. Малин, вул. Гагаріна, 4, у робочий час, близько 17 години, під час розрахунку за придбані продукти харчування покупцем ОСОБА_6 за допомогою банківської картки «Приват Банк», перед списанням з неї коштів переписала 16 цифр номеру з лицьової сторони банківської картки, дату видачі, закінчення дії картки та CVV код з тильної сторони. У подальшому, володіючи вказаною інформацією, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний номер телефону НОМЕР_1 зателефонувала по номеру НОМЕР_2 , де за підказкою автоматичного оператора ввела номер та CVV код банківської картки ОСОБА_6 , та в такий спосіб поповнила вказаний рахунок номеру телефону на 500 гривень, які використала на телефонні розмови.

Відповідно до угоди дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно.

Даною угодою узгоджено призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. Остаточне покарання за сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, призначається шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років позбавленні волі. Також угодою передбачено звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України.

В судовому засіданні підозрювана свою винність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю. Вона зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, розуміє зміст пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде до неї застосований в результаті затвердження угоди про примирення і згодна на затвердження угоди.

Потерпілі також зазначили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просять затвердити зазначену угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваної, з`ясувавши позиції потерпілих та думку прокурора, який не заперечує проти затвердження угоди про примирення, вважає, що угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що підозрювана та потерпілі цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 28 січня 2015 року між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 , та призначення підозрюваній узгодженого сторонами виду і розміру покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України 2012 року,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення від 28 січня 2015 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбаченого частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України і призначити їй наступні покарання:

· за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі:
· за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді за сукупністю злочинів у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України встановити ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1