Справа № 189/311/15-к
Провадження № 1-кп/191/157/15
У Х В А Л А
іменем України
27 лютого 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000016 від 07.01.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильськ Красноярського краю РФ, українця, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.5 ст. 260 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було відкрито судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за № 0000016 який складений та затверджений 23 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.5 ст. 260 КК України і справа призначена до підготовчого судового засідання на 27 лютого 2015 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю на 60 днів.

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні вважали можливим призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту, але заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча клопотання про зміну запобіжного заходу суду не надали.

Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 263, 5 ст. 260 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Стаття 291 КПК України включає вичерпний перелік відомостей, які повинні міститься в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Разом з тим, слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог закону не дотрималися.

В обвинувальному акті порушено вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, зазначеної в обвинувальному акті.

Так, як вбачається із тексту обвинувального акту, органи досудового слідства кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 5 ст.260 КК України, прямо зазначають прізвище ім`я та по батькові іншої особи, яка разом із невстановленими особами створили непередбачене законом України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, але обставини, які б свідчили про те, що дана особа засуджена за вироком суду та вирок суду набув законної сили щодо неї, і які б свідчили про винуватість цієї особи у вчиненні конкретного злочину, не навели. Також відсутнє місце скоєння злочину, тобто не зазначена адреса. Як видно з фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вони не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 інкриміновано «участь у діяльності непередбачених законами України збройних формуваннях, що спричинило масову загибель людей а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд», але в обвинувальному акті не зазначено на підставі яких даних органи досудового розслідування дійшли до такого висновку, тобто ознаки ««що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд» фактично не розкриті. Крім того, згідно обвинувального акту потерпілих у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 не має та матеріальної шкоди, вчиненої ОСОБА_5 не завдано.

Більш того, вищевказані кваліфікуючі ознаки, а саме «що спричинило масову загибель людей, а також руйнування та пошкодження великої кількості адміністративних та приватних будівель і споруд», взагалі відсутні у диспозиції ч.5 ст. 260 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 в період часу з серпня 2014 року по 07 січня 2015 року, тобто до моменту затримання, вже перебував у складі непередбаченого законом збройного формування, тому виклад фактичних обставин придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу не відповідає фактичним обставинам вказаної події кримінального правопорушення, описаної в обвинувальному акті, оскільки, вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 є складовими елементами непередбаченого законом України збройного формування.

Крім того, при викладі фактичних обставин незаконного придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу обвинуваченим ОСОБА_5 , останній 06.01.2015 року придбав у невстановленої особи гранату «РГ-42», а 07.01.2014 року її у нього було вилучено, що є неможливим.

Більш того, відповідно до положень ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акта, повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Так, у переліку процесуальних дій взагалі не вказано повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 260 КК Кодексу, кому і коли таке повідомлення було вручене. Крім того, слідчим, всупереч вимогам Кримінального процесуального кодексу України, повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 260 КК України включено в перелік процесуальних рішень, хоча повідомлення про підозру є процесуальною дією, а не рішенням, що у відповідності до вимог ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України оформлюється постановою на стадії досудового розслідування.

Крім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, постановою слідчого до участі у справі був допущений в якості захисника підозрюваного адвокат, проте будь-які дані щодо призначення захисника, його дані, засоби зв`язку, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні, що унеможливлює виклик останнього до суду, хоча захисник є безпосереднім учасником судового провадження.

На думку суду, таке порушення вимог КПК України є істотним, та таким, що перешкоджає призначити справу до судового розгляду.

При таких обставинах обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору для усунення цих недоліків.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі "Смирнов проти Росії", наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено позбавлення волі до п`ятнадцяти років, є всі підстави для продовження строку тримання під вартою. З врахуванням наведеного, а також з метою повного та об`єктивного розгляду справи, з метою забезпечення встановленню істині в справі, забезпечення виконання процесуальних рішень, суд приходить до переконання, що підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому судом не вбачається, оскільки на думку суду в даному конкретному випадку утримання під вартою обвинуваченого вимагають інтереси суспільства.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та вислухавши думку учасників судового розгляду: прокурора, який наполягав на продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, обвинуваченого та його захисника, які заперечували, суд прийшов до переконання про необхідність та доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою на строк шістдесят днів.

На підставі викладеного, ст.ст. 291, 314, 315, 316, 331 ,376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000016 від 07.01.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 ч.5 ст. 260 КК України повернути прокурору Мар`їнської міжрайонної прокуратури Донецької області.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою в Дніпропетровському СІЗО № 3 на строк 60 (шістдесят) днів до 27 квітня 2015 року включно.

Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3