УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року 26 квітня дня колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Безверхого О.М.,

суддів - Голуба М.В.,
Ященка В.А.,

з участю
прокурора - Друченко
Т.В.

та адвоката - ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2. на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 25 грудня 2006 року, яким :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше
двічі судимий, засуджений: за ст. 189
ч. 2 КК
України - на 6 років до позбавлення волі; за ст. 187 ч. 1 КК України -
на 6 років 6 місяців
позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів йому остаточно визначено до відбуття 8 років позбавлення
волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не

судима засуджена
за ст. 189 ч. 2 КК України - на 3 роки позбавлення
волі і на підставі ст. 75
КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком протягом двох років та покладенням зобов'язань, зазначених в п.п. 3,4 ст. 76 КК України

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
раніше двічі судимий засуджений за ст. 189 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України - на 2 роки позбавлення
волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_5 -
515 грн. на відшкодування матеріальних збитків та на користь НДЕКЦ УМВС України
в Сумській області -70,62
грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Згідно з вироком
ОСОБА_2. був засуджений за злочини проти власності, вчинені при слідуючих
обставинах.

12 серпня 2006
року приблизно о 20
- й годині в м. Суми ОСОБА_2, ОСОБА_4. і ОСОБА_3., діючи за попередньою
змовою між собою на вимагання чужого майна, прибули до квартири АДРЕСА_1. Там ОСОБА_4. і
ОСОБА_2 витягли з квартири до під'їзду ОСОБА_6., де стали виказувати йому
протиправні вимоги про передачу їм грошей в сумі 250 грн., а ОСОБА_3. в цей час
знаходилась у вказаній квартирі та тримала вхідні двері для утримання ОСОБА_7.

Надалі з метою
подолання волі до опору та примушування потерпілого до виконання вказаних вимог
ОСОБА_4. і ОСОБА_2. стали наносити ОСОБА_6. удари в голову та в інші частини
тіла, а після побиття завели до квартири, де погрожували йому вбивством і
заподіянням тілесних ушкоджень і продовжували виказувати протиправні вимоги про
передачу їм 250 грн. При цьому ОСОБА_2. приставляв потерпілому до шиї ножа,
відтягував вуха плоскогубцями з погрозами відірвати, й ці погрози ОСОБА_6.
сприймались як реальні. В

Справа № 11-318/2007 р. Головуючий
у першій інстанції Хитров Б.В.

Категорія ст. 187 ч. 1 КК України Доповідач - Безверхий О.М.

2

результаті
злочинних дій вказаних осіб потерпілому ОСОБА_6. були
заподіяні легкі тілесні ушкодження.

13 серпня 2006
року приблизно о 12
- й годині в м. Суми на перехресті вулиць Шевченка та Засумскій потерпілий
ОСОБА_6. передав
ОСОБА_4 50 грн. як частину грошей вимагаємих винними особами, а 17 серпня 2006 року в той же
час і в тому ж місці ним було передано ОСОБА_4 останню частину вимагаємих
грошей в сумі 200 грн.,
після чого ОСОБА_4. одразу був затриманий працівниками міліції.

28 серпня 2006
року близько 22 - ї години
ОСОБА_2., знаходячись в стані алкогольного сп'яніння на вулиці Н.
Холодногорській в м. Суми, вчинив напад з метою відкритого заволодіння чужим
майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілої
особи, нанісши удар валиком від пральної машини по голові ОСОБА_5. та
заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, після чого заволодів її сумкою, в якій знаходились гаманець з грошима
в сумі 150 грн.,
мобільний телефон та інші речі, завдавши їй матеріальну шкоду на суму 515 грн.

У поданій
апеляції ОСОБА_2. - стверджує,
що його засуджено незаконно, оскільки він не вчиняв вимагання грошей у ОСОБА_6. та розбійного
нападу на ОСОБА_5., а її речей при ньому не було виявлено. Вказав про домагання
з нього явки з повинною шляхом застосування психічного і фізичного насильства
та порушення його права на захист після затримання й строку затримання . Зазначив, що суд
удався до обвинувального ухилу при розгляді справи та постановленні вироку,
поклавши в його основу показання свідків, які є родичами потерпілого ОСОБА_6., та інших
свідків, котрі в судовому засіданні не допитувались. Попрохав скасувати вирок і
в частині засудження його за ст. 187
ч. 1 КК
України справу закрити, а за іншим обвинуваченням - передати справу
на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_1 на підтримку
апеляції засудженого ОСОБА_2., міркування прокурора Друченко Т.В. про
відсутність підстав до задоволення апеляції та скасування вироку, а також
перевіривши матеріалами кримінальної справи в межах вказаної апеляції, колегія
судців не знаходить підстав для її задоволення.

Висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_2. у скоєнні злочинних діянь за встановлених у
вироку обставин підтверджуються перевіреними в судовому засіданні доказами і є
обґрунтованими, незважаючи на невизнання ним своєї провини.

З показів самого
підсудного ОСОБА_2. слідувало, що він при спілкуванні з ОСОБА_6. у під'їзді ніяких
погроз та вимог не виказував, а ударив головою останнього в обличчя після того,
як той ліктем задів його. В той же час визнав, що він поїхав з подружжям
ОСОБА_3 для розмови з ОСОБА_6.
з приводу викрадення тим грошей у ОСОБА_3. та те, що під час розмови ОСОБА_4.
застосував насильство до потерпілого, який обіцяв віддати гроші. Заперечуючи
будь - яку свою
причетність до нападу на ОСОБА_5., пояснив це наклепом з її боку на нього, а
свої первісні зізнання -
застосуванням до нього незаконних заходів.

Показаннями
підсудних ОСОБА_4. і ОСОБА_3. з урахуванням їх же попередніх показів під час
досудового слідства підтверджено, що ОСОБА_2. теж при виказуванні вимог щодо
передачі грошей одночасно висловлював до ОСОБА_6. погрози насильством та вбивством й вчиняв його побиття.

Показами
потерпілого ОСОБА_6. стверджено
, що ОСОБА_2. і
ОСОБА_4. при вказаних обставинах спільно побили його, примусивши визнати, що
він начебто викрав гроші у ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_2. приставляв до його шиї
ніж, плоскогубцями брав його за вухо та погрожував вбивством, якщо він не
віддасть 250 грн.
Наступного дня він був вимушений віддати ОСОБА_4 50 грн., потім звернувся до правоохоронних органів і при
передачі решти вимагаємих грошей в сумі 200
грн. ОСОБА_4. було затримано. Такі ж свідчення ОСОБА_6. давав і при
провадженні досудового слідства, зокрема підтвердив їх і при проведенні очної
ставки з ОСОБА_2.

Обставини участі
ОСОБА_2. у вимаганні грошових коштів у ОСОБА_6. також підтверджено дослідженими
судом та наведеними у вироку показаннями свідків ОСОБА_7., ОСОБА_8. , ОСОБА_9.
і ОСОБА_10., а також висновком судово - медичної експертизи про наявність,
походження та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених

3

вказаному
потерпілому, протоколом огляду та вручення грошей потерпілому, актом виявлення
та вилучення цих грошей в сумі 200
грн. у ОСОБА_4.

Показаннями
потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні підтверджено, що саме ОСОБА_2. вчинив
на неї напад, наніс по голові удар предметом, який був у нього в руці, вихопив
сумку, в якій були мобільний телефон, гаманець, гроші, в сумі 150 грн. та інші
речі, а вона одразу впізнала його у той же вечір, коли його було доставлено до
відділу міліції. Такі ж покази вона давала і під час досудового слідства,
будучи визнаною потерпілою, та при проведенні очної ставки з ОСОБА_2., котрий
теж при цьому підтверджував її свідчення.

З явки з
повинною ОСОБА_2. вбачається, що 29
серпня 2006 року він
власноручно письмово заявив про вчинення ним нападу на ОСОБА_5., в означеному
місці нанесення їй удару по голові предметом та заволодіння її сумкою, а також
при цьому зазначив, що ніякого фізичного і психологічного тиску на нього не
чинилось. Зізнавальні покази він дав і в своїх первинних показах в якості
підозрюваного.

З досліджених
показів свідків ОСОБА_11., ОСОБА_12. та ОСОБА_13. слідує, що вони як працівники
міліції затримали за описаними прикметами і доставили до відділу міліції
ОСОБА_2., якого одразу впізнала потерпіла ОСОБА_5. як ту особу, яка скоїла на
неї напад і забрала сумку. У ОСОБА_2. було вилучено знаряддя злочину - металевий валик.

Висновком судово
- медичної
експертизи підтверджено спричинення потерпілій ОСОБА_5. легких тілесних
ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад її здоров'я, а висновком
товарознавчої експертизи -
вартість викраденого у неї майна та завданої матеріальної шкоди.

З постанови про
відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що під час досудового
слідства було проведено прокурорську перевірку за заявою ОСОБА_2. на дії
працівників міліції щодо його затримання за напад на ОСОБА_5. та застосування
до нього фізичного насильства і психічного тиску з метою отримання зізнання у
скоєнні злочину, якого він не вчиняв, й ця його заява підтвердження не знайшла.

Таким чином,
проаналізувавши усі досліджені докази і давши їм належну оцінку у їх сукупності,
суд дійшов обґрунтованих висновків щодо встановлення дійсних обставин справи,
дав правильну юридичну кваліфікацію злочинним діям ОСОБА_2. за ст. ст. 189 ч.
2, 187 ч. 1 КК України, а також умотивовано спростував у вироку твердження щодо
відсутності в його діях вимагання та непричетності до розбою.

Доводи апеляції
засудженого ОСОБА_2. щодо незаконності визнання його винним та засудження за
вказані злочини колегія суддів вважає безгрунтовними.

В основу вироку
було покладено наявні докази у справі, належно оцінені судом з точки зору їх
стосовності, допустимості, достовірності та достатності, на підставі яких було
стверджено обвинувачення, визнане судом доведеним.

Усі покладені в
основу вироку докази були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, відповідно
до положень ст. 306 КПК
України під час судового слідства оголошувались показання тих свідків, явка
яких з поважних причин в судове засідання була неможлива.

Тому доводи
апеляції про неправильність посилання у вироку на показання свідків, які в суді
не були допитані, або являлись родичами потерпілого, є безпідставними.

За наявності у
справі достовірних обвинувальних доказів не може спростувати доведеність
обвинувачення ОСОБА_2. у розбої сам по собі тільки той факт, що при затриманні
у нього не виявлено викрадених речей, оскільки з його ж первісних пояснень
слідувало, що він сумку потерпілої викинув, коли утікав.

За встановлених
обставин справи ОСОБА_2. з очевидністю для себе усвідомлював, що його інші
діяння полягали у явно незаконних вимогах до ОСОБА_6. щодо передачі
грошових коштів подружжю ОСОБА_4 ,
перед якими той не мав ніяких боргових зобов'язань й ці його дії
супроводжувались погрозами та застосуванням насильства до потерпілого.

Будь - яких порушень
вимог кримінально - процесуального
закону щодо ОСОБА_2. під час провадження досудового слідства не вбачається.

Його було
затримано слідчим в порядку ст. 115
КПК України 29 серпня 2006 року з
роз'ясненням в повному обсягу процесуальних прав підозрюваного, в тому числі й
права на захист. Але він не побажав скористатися послугами захисника (а.с. 168 - 175). Вже 5 вересня 2006

4

року на вимогу
ОСОБА_2. для його захисту було допущено адвоката ОСОБА_1 ( а.с. 185 -193).

Строк затримання
слідчим підозрюваного ОСОБА_2., не перевищував 72 години, що узгоджується з вимогами ст. ст. 106,115 КПК України.

Отже, колегія
суддів на вбачає підстав для скасування вироку суду.

Разом з тим, на
думку колегії суддів при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_2.,
суд першої інстанції неповною мірою врахував вимоги ст. ст. 65 - 68, 70 КК України, а
тому призначив йому таке покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим
внаслідок суворості.

Зокрема, при
призначенні йому покарання за ч. 2
ст. 189 КК
України суд не врахував характер і ступінь його участі у вчиненні цього злочину
поряд з іншими співучасниками, яким при їх ініціюючій злочинній ролі призначено
значно м'якші покарання; при призначенні покарання за ч. 1 ст. 187 КК України
недостатньо врахував ступінь тяжкості та наслідки скоєного діяння, а при
призначенні за сукупністю цих злочинів остаточного покарання теж визначив його
без достатніх підстав в межах майже максимального строку для даного виду
покарання за тяжкий злочин.

За таких
обставин є підстави для зміни вироку в частині пом'якшення покарання засудженому
- ОСОБА_2.

Крім того,
колегія суддів звернула увагу на те, що у вироку щодо засудженої ОСОБА_3. при
звільненні її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України суд
поза своєї компетенції прийняв зобов'язуюче рішення про встановлення
періодичності, а саме один раз на місяць з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої
системи, оскільки відповідно до ст. 13
ч.3 КВК України встановлення періодичності та днів такої реєстрації
належить до компетенції не суду, а саме вказаних органів.

Тому, в порядку
ч. 2 ст. 365 КПК України
вирок суду щодо ОСОБА_3. у зазначеній частині підлягає зміні шляхом виключення
з резолютивної частини такого рішення, оскільки це йде на її користь.

Також судом
допущено помилки у вироку щодо ОСОБА_4. при написанні в анкетних даних
відомостей про судимість від 21
листопада 2000 року з
посиланням на ст. 18 КК
України та даних про дату року народження його сина. Оскільки ці помилки не
стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, то вони
підлягають виправленню судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України.

Виходячи з
викладеного та керуючись ст. ст. 362,
365, 366, 367, 373, 377 КПК України, колегія суддів апеляційного суду , -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Ковпаківського районного суду м. Суми від 25
грудня 2006 року
відносно ОСОБА_2 в порядку часткового задоволення його апеляції змінити в
частині пом'якшення призначеного його покарання.

Вважати ОСОБА_2.
засудженим за ст. 189 ч. 2 КК України - на 3 роки позбавлення
волі, за ст. 187 ч. 1 КК України - на 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за
сукупністю цих злочинів шляхом частково складання призначених покарань
остаточно визначити засудженому ОСОБА_2. 4
роки 6 місяців
позбавлення волі.

Цей же вирок
відносно засудженої ОСОБА_3 в порядку ч. 2
ст. 365 КПК
України змінити, виключивши з його резолютивної частини рішення щодо
встановлення періодичності проведення реєстрації в органах кримінально - виконавчої
системи.

Запропонувати
суду першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України,
виправити помилки у вступній частині вироку щодо засудженого ОСОБА_4., вказані
у мотивувальній частині цієї ухвали.

В іншій частині
даний вирок суду залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2. - без задоволення.