Справа №11-652/11 11.10.2011 11.10.2011 11.10.2011
Справа №11-652/11 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 153 КК України ОСОБА_1
Доповідач: Рудяк А.В.
11 жовтня 2011 року м. Миколаїв
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Погорелова Г.М.,

суддів Губи О.О., Рудяка А.В., при секретарі Бойко М.А.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Ленінського району м. Миколаєва на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 серпня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, раніше судимий:

1) 17.02.2000 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 222 КК України (ред. 1960р.) на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України (ред. 1960р.) з відстрочкою виконання вироку 2 роки;

2) 13.11.2000 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.86-1, ч.1 ст.89, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.3 ст.193 КК України (ред. 1960р.) на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 22.02.2006 року за відбуттям строку покарання;

3) 05.06.2007 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 08.09.2008 року умовно достроково на 6 місяців 23 дні;

4) 23.02.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.1 ст.187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

- засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 153 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2007 року та призначено покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 23.02.2010 року та остаточно призначено покарання 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 606 грн. матеріальної шкоди.

Згідно вироку, ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 09.03.2009 року близько 3 години ночі, знаходячись на перехресті вул. Луначарського та пр. Леніна в м. Миколаєві, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на неповнолітню ОСОБА_4 та з погрозою застосування фізичного насильства небезпечного для життя і здоровя заволодів майном, яке належить її матері - ОСОБА_3: 2 золотими обручками вартістю 300 грн. кожна, мобільним телефоном, вартістю 2000 грн., та грошовими коштами в розмірі 6 грн., а всього на загальну суму 2606 грн..

Після цього, погрожуючи застосовуванням до неї фізичного насильства, діючи проти волі неповнолітньої ОСОБА_4, примушуючи її, вступив з нею у статеві зносини неприродним способом.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, засудженого ОСОБА_2 з приводу подальшого провадження справи, колегія суддів прийшла до наступного.

В мотивувальній частині апеляції прокурор, навів міркування з приводу неправильного застосування судом першої інстанції кримінального закону, що полягає в неправильної послідовності призначення покарання з застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 і ст. 71 КК України. При цьому, зазначив, що призначення покарання згідно запропонованого ним порядку потягне погіршення становища засудженого, але не вказав вид та розмір покарання за статтями кримінального закону, за якими ОСОБА_2 засуджений, та на підставі ч.1 ч.4 ст.70; ст. 71 КК України, яке на його думку є необхідним.

Але, в резолютивній частині апеляції прокурор просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Оскільки, виходячи з змісту вимог ст.378 КПК України, погіршення становища засудженого здійснюється шляхом постановлення нового вироку апеляційним судом, а прокурор, просячи про новий судовий розгляд справи, таке питання в апеляції не ставить, то апеляція прокурора являється суперечливою.

Зазначаючи в апеляції про засудження ОСОБА_2 за ч.1 ст. 153 КК України, прокурор не звернув уваги на протиріччя в резолютивній частині вироку, в якій ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.153 КК України, а покарання йому призначено за ч.2 ст.153 того ж Кодексу.

Судження прокурора з цього приводу має значення для визначення його чіткої позиції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне справу повернути суду першої інстанції для вирішення питання щодо відповідності апеляції прокурора вимогам ст. 350 КПК України та про її подальший рух відповідно до вимог ст. 352 КПК України.

Керуючись ст. ст. 359, 365, 366 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Кримінальну справу у відношенні ОСОБА_2 повернути до Ленінського районного суду м. Миколаєва для вирішення питання щодо відповідності апеляції прокурора вимогам ст. 350 КПК України та про її подальший рух відповідно до вимог ст. 352 КПК України.

Головуючий

Судді