Справа № 11 - 454 / 07 Головуючий у 1
інстанції Восковська О.А.
ч.2 ст. 152 КК України Доповідач Хлапук
УХВАЛА

іменем України

м. Луцьк 7
серпня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду

Волинської
області в складі: головуючого-судді Хлапук Л.І.,

суддів Бешти
Г.Б., Опейди В.О.,

з участю
прокурора Черняк Л.Й.,

засудженого
ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Ковельського
міськрайонного суду від5 червня 2007 року, яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Ковеля, житель с. Вербка
Ковельського
району Волинської області,
судимий:

· Ковельським
районним судом 16.12.2001 року за ч. 2 ст.17, ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140 КК
України до 3 років позбавлення волі;

· Ковельським
міським судом 30.05.2002 року за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років
позбавлення волі, звільнений Дубнівським районним судом Рівненської області
8.07.2004 року умовно-достроково від 1 року2 місяців 1 дня позбавлення волі,

засуджений
за ч.3 ст. 152 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст.15,
ч. 2 ст. 153 КК України - до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України
- до 5 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України з сукупністю злочинів шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_1 покарання 7 років 6 місяців
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України з сукупністю вироків до покарання за даним вироком
частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ковельського
міського суду від 30 травня 2002 року і остаточно ОСОБА_1 призначено покарання
8 років позбавлення волі,

встановила:

ОСОБА_1 визнаний
винним в тім, що він, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, біля 4 год. 30 хв. 14
березня 2005 року в м. Ковелі разом
з іншими особами
незаконно проник в
житло ОСОБА_2 - квартиру
АДРЕСА_1.

Знаходячись
там, зґвалтував ОСОБА_2 та намагався насильницьки задовольнити з нею свою
статеву пристрасть неприродним способом, однак злочин до кінця не довів.

Після
чого, за попередньою змовою групою осіб відкрито викрав з даної квартири
належні ОСОБА_2 фотоапарат іноземного виробництв вартістю 80 грн., щипці для
нігтів вартістю 8 грн. та 2 грн. грошей, всього на 87 грн.

Засуджений
ОСОБА_1 в своїй апеляції вказує, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв.
Посилається на порушення судом при розгляді справи вимог ст. 22,65,66 КПК
України із-за неповного з'ясування обставин справи, побудову обвинувального
вироку лише на неправдивих показаннях потерпілої, даних нею з метою отримання
плати за свої сексуальні послуги, не врахування судом його показань та
клопотань про виклик додаткових свідків, витребування доказів.

Прохає вирок
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, пояснення засудженого
ОСОБА_1 який підтримав апеляцію, міркування прокурора про залишення вироку без
зміни, дослідивши матеріли справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає
до часткового задоволення.

В силу
ст. 323, 334 КПК України вирок повинен бути законним і обґрунтованим.
Мотивувальна частина обвинувального вироку має містити формулювання
обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу
вчинення та наслідків злочину, його мотивів, форми вини та докази, на яких
ґрунтується висновок суду.

Всупереч
даним вимогам закону, визнавши ОСОБА_1 винним у зґвалтуванні ОСОБА_2 та
закінченому замаху на насильницьке задоволення з нею статевої пристрасті неприродним
способом, суд не розкрив об'єктивної і суб'єктивної сторін інкримінованих
злочинів. Зокрема, не вказав осіб, за попередньою змовою з якими він вчинив ці
злочини, хоча кримінальна справа містить дані щодо їх особи. Не розкрито
характер насилля, яке застосовувалось в ході злочинів, причини, з яких
засуджений не довів останній злочин до кінця.

Інкримінуючи
ОСОБА_1 порушення недоторканості житла ОСОБА_2, суд в мотивувальній частині
вироку не сформулював даного обвинувачення, не вказав, які саме злочинні дії
ним вчинені. Не навів у вироку доказів винуватості засудженого, не спростував
його показань про невчинення ним цього злочину.

Визнавши
ОСОБА_1 винним за ч.3 ст. 186 КК України суд допустив у вироку суперечності: в
мотивувальній його частині при формулюванні обвинувачення вказав, що той,
перебуваючи в квартирі ОСОБА_2, за
попередньою змовою групою осіб відкрито викрав належний даній потерпілій
фотоапарат, а в кінці констатував про вчинення ним цієї відкритої крадіжки не
лише за попередньою змовою групою осіб, а й повторно, з проникненням у

житло. При
цьому будь-яких доказів
вчинення засудженим грабежу з вказаними кваліфікуючими ознаками в
вироку не навів. Крім того, в ході судового слідства так і не встановив, з якою
метою ОСОБА_1 незаконно проник в житло потерпілої.

Вищевказана
однобічність, неповнота судового слідства, порушення вимог
кримінально-процесуального закону істотно вплинули на законність і
обгрунтованність постановленого судом першої інстанції вироку, тому він
підлягає до скасування, а справа з врахуванням апеляційних вимог - направленню
на новий судовий розгляд.

При
ньому шляхом ретельного допиту підсудного, потерпілої, свідків, дослідження
інших дока казів слід перевірити як обставини справи, так і твердження апелянта
та винести вирок з дотриманням вимог ст. 323, 334 КПК України.

Керуючись ст.
365-366 КПК України, колегія суддів судової палати -

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково,

Вирок
Ковельського міськрайонного суду від 5 червня 2007 року щодо нього скасувати, а
справу - направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі
суддів.