У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

представника потерпілої

ОСОБА_1

та захисника

ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Одеської області та касаційною скаргою
потерпілої ОСОБА_3 на постановлені щодо ОСОБА_4 судові рішення.

Вироком Київського районного суду м.
Одеси від 21 березня 2007 року

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судиму, -

за
ст.ст. 364 ч. 1; 190 ч. 1; 27 ч. 4, 15 ч. 2, 369 ч. 1 КК України визнано
невинуватою та виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області
від 24 квітня 2007 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Органами досудового слідства ОСОБА_4
обвинувачувалася у тому, що працюючи на посаді заступника начальника відділу
реєстрації нормативно-правових актів та об'єднань громадян, правової роботи та
правової освіти Одеського обласного управління юстиції, будучи державним
службовцем, у середині лютого 2006 року, знаходячись у своєму службовому
кабінеті № 16 Одеського обласного управління юстиції, розташованого у м. Одесі
по вул. Б. Хмельницького, 34, зловживаючи службовим становищем, з корисливих
мотивів, у порушення присяги державного службовця, дискредитуючи своїми діями
авторитет органів державного управління, запропонувала ОСОБА_5 свої послуги у
виправленні помилок у пакеті установчих документів благодійного фонду
"Сприяння розвитку освіти м. Одеси", у реєстрації якого було
відмовлено на підставі її висновку. Заявивши останньому про неможливість
кваліфікованого усунення помилок іншими особами, крім неї, висловила сумнів у
можливості безперешкодної реєстрації фонду без виконання її умов, запропонувала
надати їй винагороду в сумі 300 доларів США, одержавши яку, вона підготує новий
пакет установчих документів, використовуючи своє службове становище, характер
виконуваних обов'язків та наданих повноважень по розгляду та перевірці поданих
на реєстрацію документів, забезпечить швидку та безперешкодну державну
реєстрацію зазначеного фонду в Одеському обласному управлінні юстиції.

15 березня 2006 року, приблизно о 16
годині 30 хвилин, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння
чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, ОСОБА_4 у своєму службовому
кабінеті, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, повторила
вищезазначені умови засновнику зазначеного фонду - ОСОБА_3. Крім того,
уточнила, що з переданих їй 300 доларів США, 200 доларів США будуть винагородою
за її кваліфіковану працю, а 100 доларів США вона, діючи в інтересах останньої,
буде вимушена передати своєму керівництву як хабар для швидкого та
безперешкодного підписання необхідних для державної реєстрації благодійного
фонду документів, тобто підбурювала ОСОБА_3 до давання хабара.

Після цього, ОСОБА_4, на робочому
місці, з власної ініціативи, використовуючи надану їй ОСОБА_3 "заяву на
реєстрацію фонду", яка містилася на інформаційному носію, протягом 10
хвилин зробила деякі зміни у його змісті та надала ОСОБА_3 частково змінений
текст для підписання засновниками.

16 березня 2006 року ОСОБА_4,
викликавши довіру своїм службовим становищем, діями та службовими можливостями,
у своєму службовому кабінеті, шляхом обману та зловживання довірою отримала від
ОСОБА_3 і заволоділа 500 гривнями та 100 доларами США, які належали останній.

У подальшому, ОСОБА_4, знаходячись на
робочому місці, використовуючи установчі документи фонду, які містилися на
інформаційному носію, які їй надала ОСОБА_3, усунула в них деякі граматичні та
синтаксичні помилки та внесла незначні зміни до їх змісту. Роздрукувавши
виправлені документи, видавши їх за власну роботу, надала їх ОСОБА_3 для підписання
засновниками та офіційного надання до управління юстиції на перевірку, яку, як
вона вважала і запевнила ОСОБА_3, проведе особисто, використовуючи своє
службове становище.

23 березня 2006 року ОСОБА_4 офіційно
отримала для перевірки зазначений пакет установчих документів благодійного
фонду та, приховуючи від керівництва управління юстиції свою зацікавленість у
їх реєстрації, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів та в
інтересах третіх осіб, використовуючи своє службове становище всупереч
інтересам служби, протягом двох наступних робочих днів склала та надала
керівництву на затвердження висновок про відповідність наданих документів
законодавству України, після чого підготувала та підписала у керівництва
"Наказ" та "Свідоцтво про державну реєстрацію" благодійного
Фонду.

Маючи умисел отримати від ОСОБА_3 100
доларів США та заволодіти ними шляхом обману, раніше повідомивши останній дані
вимоги - про необхідність передачі цієї суми для наступного надання
керівництву, ОСОБА_4, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів,
не здійснила запис про державну реєстрацію благодійного фонду у Реєстрі
благодійних організацій, а залишила документ про реєстрацію у себе на
зберіганні, приховавши від ОСОБА_3 зазначені обставини та очікуючи передачі 100
доларів США.

29 березня 2006 року, приблизно о 12
годині 25 хвилин, ОСОБА_4 вивела ОСОБА_3 зі свого службового кабінету і
представила ситуацію, як намір після отримання у неї грошей піти до
керівництва, щоб передати в її інтересах хабара за підписання підготовлених
документів про державну реєстрацію фонду. Вказаними та раніше зазначеними
умисними діями, які полягали у підбурюванні до замаху на давання хабара,
ОСОБА_4 схилила ОСОБА_3 до передачі їй 100 доларів США, нібито для давання
хабара керівництву управління юстиції.

Заволодівши вказаними грошима ОСОБА_3
шляхом обману та зловживання довірою і зловживаючи для досягнення зазначеної
мети своїм службовим становищем, ОСОБА_4 не використала їх для цього, а того ж
дня розпорядилася ними на власний розсуд.

У касаційному поданні прокурор просить
вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, посилаючись при цьому на необґрунтованість судових рішень, неповноту
судового слідства та інші порушення кримінально-процесуального закону при
розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій, неправильність
застосування кримінального закону.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_3
зазначає, що ОСОБА_4, використовуючи своє службове становище, штучно створила
ситуацію, за якою звертатися за допомогою в оформленні документів необхідно
було лише до неї, вона не мала наміру частину отриманих грошей, як хабар,
передавати керівництву та вчинила активні дії у підбурюванні до давання хабара,
тому вважає виправдання ОСОБА_4 незаконним та необґрунтованим і просить вирок
та ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала касаційне подання,
представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу
потерпілої, захисника ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення касаційного
подання та касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи касаційного
подання та касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційні подання та
скарга задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 22 КПК України судом
були всебічно, об'єктивно і повно досліджені всі обставини справи.

Суд оцінив всі наявні у справі докази,
усунув наявні суперечності і зазначив у вироку, чому взяв до уваги одні докази
і не прийняв - інші.

Судом дана правильна оцінка, як
недопустимим доказам у справі, ряду слідчих дій: помітці грошей, проведенню
аудіо та відеозаписів, відібранню змивів з рук ОСОБА_4, оскільки вони були
проведені без заведення оперативно-розшукової справи.

Що стосується обвинувачення за ч. 1 ст.
190 КК України, то судом обґрунтовано зазначено, що органами досудового
слідства не вказано, в чому полягав обман, а в чому - зловживання довірою.
Також, враховано, що ОСОБА_3, при цьому, було написано заяву в органи міліції
про вимагання взятки.

Крім того, суд прийшов до правильного
висновку, що обвинувачення в шахрайстві та підбурюванні до замаху на давання
хабара, у даному випадку, є взаємновиключними, оскільки неможливий одночасний
умисел на заволодіння грошима шляхом шахрайства та підбурюванні до давання
хабара тих самих грошей.

Обвинувачення ОСОБА_4 за ст. ст. 27 ч.
4, 15 ч. 2, 369 ч. 1 КК України є неспроможним, оскільки для наявності
співучасті необхідні мінімум два суб'єкти злочину.

Стосовно обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1
ст. 364 КК України судом обґрунтовано взято до уваги, що органи досудового
слідства не зазначили, якими саме повноваженнями вона зловживала. Крім того,
згідно "Положення про відділ реєстрації нормативно-правових актів та
об'єднань громадян, правової роботи та правової освіти Одеського обласного
управління юстиції" ОСОБА_4 зобов'язана надавати методичну допомогу
підприємствам, установам, організаціям, місцевим органам виконавчої влади та
місцевого самоврядування у приведенні їх нормативних актів у відповідність до
діючого законодавства. З огляду на наведене, судом обґрунтовано зазначено, що
до її обов'язків не входило надання допомоги в оформленні документів для
реєстрації фонду, що фактично, за домовленістю з ОСОБА_3, було нею зроблено.

Усі викладені у касаційному поданні
доводи щодо необґрунтованості виправдувального вироку були предметом перевірки
суду апеляційної інстанції і правильно визнані безпідставними.

Враховуючи, що зібрані у справі докази
не підтверджують обвинувачення та всі можливості збирання доказів вичерпані,
суд зробив правильний висновок про відсутність в діях ОСОБА_4 складів злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України та недоведеності її вини у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України
і, внаслідок цього, відсутність підстав для її засудження чи повернення справи
на додаткове розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання
заступника прокурора Одеської області та касаційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.