Справа № 1-74/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 15 лютого 2008 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М. ,

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.,

прокурора
Воробія О.П.,

захисника
ОСОБА_16 ,

адвокатів ОСОБА_15
, ОСОБА_14, ОСОБА_13,
ОСОБА_12 ,

законних
представників підсудних ОСОБА_11,
ОСОБА_10, ОСОБА_9 , ОСОБА_8,

потерпілих
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_17,

представників
служби у справах дітей Мельник Л.В. та Кудрявцевої О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, який народився і проживає в
м. Луцьку, АДРЕСА_1, громадянин України, освіта середня, працює вантажником-експедитором в ПП
«Побутова Хімія», неодружений, несудимий,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2
ст. 186, ч.1 ст. 122,
ч.2 cm. 296 КК України; ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, який народився і проживає в м. Луцьку,
АДРЕСА_2, громадянин України,
освіта середня, не працює,
неодружений, несудимий,

у вчиненні
злочину, передбаченого cm. 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_3
року народження, який народився і
проживає в с. Чекно Млинівського району Рівненської
області, громадянин України, освіта неповна середня, навчається в Ярославицькій ЗОШ на
екстернатній формі навчання,
неодружений, несудимий,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 cm. 187 КК України;

ОСОБА_20,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження, який народився і проживає в
м. Луцьку, АДРЕСА_3, громадянин України,
освіта середня, не працює, неодружений,
несудимий,

у
вчиненні злочинів, передбачених ч, 2 cm. 296, ч.1 ст. 122, ч.2 cm. 185, ч.3 cm. 185, ч.2 ст. 186 КК
України;

ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, який народився і проживає в м. Луцьку,
АДРЕСА_4, громадянин України, освіта середня, не працює,
неодружений, несудимий,

у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2 cm. 187, ч.3 cm.
185, ч.2 cm. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1
cm. 162, ст. З 04 КК України;

ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_6
року народження, який народився і
проживає в м. Луцьку, АДРЕСА_5,
громадянин України,
освіта неповна середня, не
працює, неодружений, раніше судимий вироком Луцького
міськрайонного суду від 31.10.2006
року за ст. 185 ч.3 КК України на
три роки позбавлення волі, з
випробуванням, встановлений іспитовий
строк 2 роки, постановою Луцького міськрайонного суду від 24 вересня 2007 року звільнення
від відбування покарання з випробуванням скасоване, ОСОБА_22 направлено для відбуття покарання у
місця позбавлення волі,

у вчиненні
злочинів, передбачених, ч.3 cm. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

2

ВСТАНОВИВ

На
початку липня 2006 року
підсудний ОСОБА_22 близько 14
години, в с Липини Луцького
району, керуючись корисливими мотивом та
метою, проник в будинок, що по АДРЕСА_5, звідки таємно викрав колектори R10 в
кількості 3 (трьох) штук, колектор R8, колектори R6 в
кількості 2 (двох) штук, чим завдав
потерпілому ОСОБА_23 матеріальні збитки на загальну суму 1690 гривень.

В жовтні
2006 року, близько 14 годині, в селі Липини Луцького району, підсудний ОСОБА_22, діючи за попередньою змовою в групі із
ОСОБА_20, керуючись корисливими мотивом
та метою, проникли в будинок, що по АДРЕСА_6, звідки таємно викрали 80 метрів трьохжильного
мідного ізоляційного кабелю, 120 метрів
багатожильного мідного кабелю, чим
заподіяли потерпілому ОСОБА_24 матеріальні збитки на загальну суму 760 гривень.

02 січня
2007 року близько 20 години, підсудний
ОСОБА_21 діючи за попередньою змовою в групі осіб з підсудним ОСОБА_19, керуючись корисливими мотивом та метою, перебуваючи на проспекті Відродження у місті
Луцьку, поблизу ЗОШ № 22, вчинили напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров'я особи, внаслідок чого заподіяли ОСОБА_7, легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад
здоров'я, та заволоділи грошима в сумі 5
гривень, дублянкою вартістю 370 гривень, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на
загальну суму 375 гривень.

14 січня 2007 року, близько 21
години 10 хвилин, підсудний ОСОБА_20, діючи за попередньою змовою з підсудними
ОСОБА_21 та ОСОБА_22, керуючись
корисливими мотивом та метою,
перебуваючи між будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_6 в місті
Луцьку, із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для
життя та здоров'я особи, відкрито
викрали сумочку, в якій знаходились:
чорнобильське посвідчення,
ідентифікаційний номер, трудова
книжка, паспорт громадянина
України, сім картка оператора мобільного
зв'язку «Київстар», мобільний телефон
«Нокіа» вартістю 282 гривні, з сім
карткою оператора мобільного зв'язку «Джине» вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 11 гривень, сім картку оператора мобільного зв'язку
«Діджус» вартістю 15 гривень, на рахунку якої було 5 гривень, та гроші в сумі 40 гривень, чим завдали потерпілій ОСОБА_24 матеріальну
шкоду на загальну суму 368
гривень.

14 березня 2007 року близько 22 години 30 хвилин підсудний
ОСОБА_20 за попередньою змовою з ОСОБА_22,
керуючись корисливими мотивом та метою,
неподалік кафе «Орієнт», що по
АДРЕСА_7 в місті Луцьку, відкрито
викрали жіночу сумочку, у якій
знаходився мобільний телефон «Самсунг Е600»,
гаманець з грошима в сумі 250 гривень та ключі від квартири, чим завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальні
збитки на загальну суму 1075 гривень.

18 березня 2007 року, близько 19
години, підсудний ОСОБА_21 за
попередньою змовою з невстановленою органами досудового слідства особою, перебуваючи поблизу ставка, що по вулиці Теремнівській в місті
Луцьку, діючи з корисливих мотивів і
керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
особи, відкрито викрали гаманець
вартістю 4 гривні, в якому було 40 копійок,
учнівський квиток, проїзний
квиток вартістю 15 гривень, мобільний телефоном марки «Сіменс SXQ 75» вартістю 800
гривень з карткою пам'яті на 512 МБ вартістю 86 гривень та з сім карткою
оператора мобільного зв'язку «Діджус» вартістю 30 гривень, на
рахунку якої було 10 копійок, чим завдали потерпілому ОСОБА_25 матеріальну
шкоду на загальну суму 935грн. 50
коп.

22 березня 2007
року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_20 діючи за попередньою змовою з
ОСОБА_22 та ОСОБА_21, керуючись
корисливими мотивом та метою,
перебуваючи на вулиці Ветеранів в місті Луцьку відкрито викрали мобільний телефон

3

«Самсунг Е570» з сім карткою мобільного оператора
«Білайн», чим завдали потерпілій
ОСОБА_26 матеріальну шкоду на загальну суму 1309 гривень.

28 березня 2007 року, близько 13
години, ОСОБА_20 перебуваючи у
квартирі АДРЕСА_6 в місті
Луцьку, повторно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою
таємного викрадення чужого майна,
скориставшись відсутністю у помешканні його господаря, шляхом вільного доступу таємно викрав зі
столу у кімнаті мобільний телефон "Соні Еріксон К 750і", з карткою оператора мобільного зв'язку
"Лайф", чим завдав потерпілому
ОСОБА_27 матеріальні шкоду на загальну суму 1200 гривень.

18 квітня 2007 року близько 22 години 30 хвилин, підсудний ОСОБА_20 за попередньою змовою з
ОСОБА_1, ОСОБА_22, ОСОБА_21,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, поблизу ЗОШ № 19, що по вулиці Ветеранів у місті Луцьку, керуючись корисливим мотивом та метою, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
особи, відкрито викрали мобільний
телефон «Нокіа 6610 і» вартістю 300
гривень, з карткою оператора
мобільного зв'язку «UMC»,
гаманець вартістю 60
гривень, в якому знаходилися гроші в
сумі 50 гривень, дві картками банку «Надра», наручний годинник «Хант» вартістю 300 гривень, чим завдали потерпілому ОСОБА_28 матеріальну
шкоду на загальну суму 710
гривень.

10 травня 2007 року близько 01 години підсудний
ОСОБА_20 за попередньою змовою з ОСОБА_22 керуючись корисливими мотивом та
метою, біля арки будинку АДРЕСА_8 в
місті Луцьку, відкрито викрали мобільний
телефон «Сіменс А-65», чим завдали
потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 338 гривень.

20 травня 2007 року, близько 18
години 30 хвилин
ОСОБА_20, діючи в групі з ОСОБА_18 та
ОСОБА_1, на березі річки
Сапалаївка, неподалік вулиці Запорізької
в місті Луцьку, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи
громадський порядок, виражаючи явну
неповагу до суспільства, проявляючи
особливу зухвалість, з хуліганських
мотивів нанесли удари кулаками рук та ніг у область тулуба громадянину
ОСОБА_5, чим завдали останньому
фізичного болю.

20 травня 2007 року близько 18 години 30 хвилин
підсудний ОСОБА_20 на березі річки Сапалаївка,
неподалік вулиці Запорізької в місті Луцьку, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, під час вчинення хуліганських
дій разом із ОСОБА_1, умисно нанесли
удари рукою і ногою в область голови громадянина ОСОБА_5, чи спричинили останньому тілесні ушкодження у
вигляді подвійного закритого перелому нижньої щелепи, які відносяться до середнього ступеня
тяжкості.

20 травня 2007 року близько 18 години 30 хвилин підсудний
ОСОБА_20 на березі річки Сапалаївка,
неподалік вулиці Запорізької в місті Луцьку, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, діючи з корисливих
мотивів, застосувавши фізичне
насильство, яке не є небезпечним, для життя та здоров'я потерпілої, відкрито викрав поліетиленовий кульок з
продуктами харчування та особистими речами,
чим завдав потерпілій ОСОБА_29 матеріальну шкоду на загальну суму 99 гривень.

В період
часу з 21 липня 2007 року по 26 липня 2007 року підсудний
ОСОБА_20 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_21, діючи з корисливих мотивів, проникли у приміщення гаража, яке розміщене на території котельні по вул.
Загородній в місті Луцьку, звідки таємно
викрали комплект сантехніки, а саме
унітаз та бачок, чим завдали потерпілому
ОСОБА_30 матеріальну шкоду на загальну суму 630 грн.

8 липня 2007
року у вечірній час, ОСОБА_22 діючи
з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викраденням чужого майна, проник в складське приміщення храму Іоанна
Золотоустого, яке розміщене на території
школи-інтернату, що по вулиці Дубнівські
в місті Луцьку, звідки таємно викрав
електричну болгарку фірми «Боні»,
електричний кабель довжиною 30
метрів, сокиру, електропереноску. Після чого продовжуючи свій
злочинний намір з допомогою металевого предмету пошкодив щит вікна новобудови
храму Іоанна Золотоустого, та проникши у середину викрав
металевий будівельний рівень, сокиру.
Продовжуючи злочинний намір ОСОБА_2 29
липня 2007 року у

4

вечірній
час, знову проник у складське приміщення
храму звідки викрав електродвигун бетономішалки, електричний кабель довжиною 40 метрів, 2 електричні вимикачі «АП-50» на 25
ампер, дві трьохфазні розетки, чим спричинив громаді храму Іоанна
Золотоустого матеріальну шкоду на загальну суму 1390 гривень.

24 липня
2007 року, близько 10 години, ОСОБА_21,
перебуваючи у квартирі АДРЕСА_9,
повторно, діючи з корисливих
мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрав мобільний телефон марки „Нокіа
6131" вартістю 1200
гривень в якому знаходилася картка оператора мобільного зв'язку «UMC» вартістю 50 гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_31 матеріальну
шкоду на загальну суму 1250
грн.

01 вересня 2007 року близько 13 години ОСОБА_21
за попередньою змовою з ОСОБА_22, діючи
з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проникли у складське приміщення, яке розміщене на території Луцької
загальноосвітньої школи - інтернату, що
по вулиці Дубнівській, 32, в місті Луцьку, звідки таємно викрали рюкзаки у кількості 5 штук, чим завдали установі матеріальну шкоду на
загальну суму 1400 грн.

Окрім
того, підсудний ОСОБА_21, протягом 26-30 серпня 2007 року, діючи за попередньою змовою з особою, справа відновно якої закрита у зв 'язку із
недосягненням віку, з якого може
наставати кримінальна відповідальність,
ОСОБА_22 незаконно проникали до житла та іншого володіння осіб, яке знаходиться на території дачного масиву
«Лаврів», що в селі Лаврів Луцького
району, а саме:

26 серпня 2007
року проникли до дачного будинку НОМЕР_3, який належить ОСОБА_32, звідки таємно викрали ножиці-секатор вартістю
20 гривень, розвідний

ключ вартістю ЗО гривень, сокиру
вартістю 20 гривень, розкладний стілець вартістю 70

гривень та два навісних замка вартість кожного 30 гривень, загальною вартістю 60 гривень,

чим завдали потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 200 гривень;

27 серпня 2007
року проникли до дачного будинку НОМЕР_4, який належить

ОСОБА_17, звідки таємно викрали
навісний замок вартістю 15

гривень, замок з будинку вартістю 7 гривень, чотири конфорки вартістю 25 гривень кожна,

загальною вартістю 100 гривень,
7-літрову каструлю вартістю 80 гривень,
сковорідку

вартістю 20 гривень, алюмінієву
кришку з бочки вартістю 10
гривень, чим завдали потерпілій

матеріальну шкоду на загальну суму 232
гривень;

27 серпня 2007 року, проникли до дачного будинку НОМЕР_5, який належить ОСОБА_32 звідки таємно викрали три
алюмінієві каструлі ємністю 3-5 літрів вартістю 15 гривень кожна загальною
вартістю 45 гривень
та миску вартістю 5 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду
на загальну суму 50 гривень;

27 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_6, який належить ОСОБА_33,
звідки намагалися викрасти майно;

27 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_7, який належить ОСОБА_34,
звідки таємно викрали дві камфори до газової плити вартістю 7 гривень 50
копійок кожна, загальною вартістю 15
гривень, сковорідку вартістю 30
гривень, 2-літрову алюмінієву каструлю
вартістю 40 гривень, розкладушку
вартістю 50 гривень, пару осінніх чобіт
вартістю 100 гривень, електричний
ліхтарик вартістю 15 гривень, пилосос „Вихрь"
вартістю 150 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду
на загальну суму 410 гривень;

27 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_8, який належить ОСОБА_35,
звідки таємно викрали чотири листки шиферу на загальну суму 199 гривень 96 копійок, із розрахунку один листок 49 гривень 99 копійок, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 199 гривень 96 копійок;

29 серпня 2007
року проникли до дачного будинку НОМЕР_9, який належить ОСОБА_36,
звідки таємно викрали алюмінієвий бідон ємністю 40 літрів вартістю 70

5

гривень
та алюмінієвий чайник вартістю 10
гривень, чим заподіяли потерпілій
матеріальну шкоду на загальну суму 80
гривень;

29 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_10, який належить ОСОБА_52,
звідки таємно викрали алюмінієву каструлю ємністю З літри вартістю 50
гривень, алюмінієву каструлю ємністю 1
літр вартістю 30 гривень, дві сковороди
вартістю 40 гривень
кожна загальною вартістю 80
гривень, шість камфорок до газової
плити вартістю 5 гривень
кожна, загальною вартістю 30 гривень, кавоварку вартістю 30 гривень, шланг для поливання довжиною 50 метрів вартістю 6 гривень за 1 метр, загальною вартістю 300 гривень, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 520 гривень;

29 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_11, який належить ОСОБА_52,
звідки таємно викрали алюмінієвий чайник вартістю 10 гривень, 3-літрову алюмінієву каструлю з кришкою
вартістю 15 гривень, алюмінієву
сковороду вартістю 30 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду
на загальну суму 55 гривень;

29 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_12, який належить ОСОБА_38,
звідки таємно викрали алюмінієву розкладушку вартістю 50 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду;

29 серпня 2007
року проникли до дачного будинку НОМЕР_13, який належить ОСОБА_39,
звідки таємно викрали 2
алюмінієвих карниза вартістю 90 гривень кожен,

загальною вартістю 180 гривень,
ліхтар марки Johnlite 8899 NG вартістю 110 гривень,

каструлю ємністю 3 літра
вартістю 30 гривень, каструлю ємністю 2 літра вартістю 20 гривень,

сковороду вартістю 30
гривень, чим заподіяли потерпілій
матеріальну шкоду на загальну

суму 370 гривень;

30 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_4, який належить

ОСОБА_17, звідки таємно викрали
металеву плитку вартістю 150

гривень та металеву решітку вартістю 50
гривень, чим заподіяли потерпілій
матеріальну

шкоду на загальну суму 200
гривень;

30 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_14, який належить ОСОБА_40,
звідки таємно викрали алюмінієву сковороду вартістю 40 гривень, 60
метрів стрічки з нержавіючої сталі вартістю 3 гривні за 1
метр, загальною вартістю 180 гривень, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 220 гривень;

30 серпня 2007 року проникли до
дачного будинку НОМЕР_15, який належить ОСОБА_3,
звідки таємно викрали килим вартістю 20 гривень, штикову
лопату вартістю 20 гривень, граблі вартістю 15 гривень, сапку вартістю 10 гривень, 5 вішалок вартістю
5 гривень
кожна, загальною вартістю 25 гривень, електропровід довжиною 20 метрів вартістю 5 гривень за 1 метр, загальною вартістю 100 гривень, керосинову лампу вартістю 50 гривень, три кухонні ножі на загальну суму 22 гривні, каструлю ємкістю 5 літрів вартістю
56 гривень, каструлю ємкістю 7 літрів
вартістю 82 гривні, дві сковороди одна
дюраль алюмінієва вартістю 50
гривень, а друга - металева
вартістю 36 гривень, 25
ложок та 30 виделок
з нержавіючої сталі загальною вартістю 220
гривень, чим заподіяли потерпілому
матеріальну шкоду на загальну суму 706
гривень;

30 серпня 2007 року проникли в
середину дачного будинку НОМЕР_15 який належить ОСОБА_41,
звідки таємно викрали оприскувач вартістю 125 гривень, дві алюмінієві 4-літрові каструлі вартістю 40
гривень кожна, загальною вартістю 80
гривень, алюмінієву сковороду вартістю
35 гривень, алюмінієвий віконний профіль
вартістю 50 гривень, 20-літровий алюмінієвий
термос вартістю 200 гривень, молоток
вартістю 25 гривень, викрутка вартістю 7 гривень, два навісні замки вартістю 22 гривень
кожен, загальною вартістю 44 гривні, чим заподіяли потерпілій матеріальну шкоду на
загальну суму 566 гривень.

З приводу
вчинення хуліганських дій та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень
ОСОБА_5, то допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_20 вину у

6

вчиненні
інкримінованого злочину визнав повністю,
та показав, що дійсно він в групі
з ОСОБА_1 та ОСОБА_18, побили
потерпілого, при цьому наносили йому
удари по тулубу та голові.

Підсудні
ОСОБА_1 та ОСОБА_18 вину також визнали та підтвердили показання ОСОБА_20, доповнивши,
що бійку розпочав ОСОБА_1, а
ОСОБА_18 потерпілого по голові не бив.

Зважаючи
на повне визнання підсудними своєї вини у вчиненні інкримінованих
злочинів, їх винуватість доводиться
дослідженими в суді доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що дійсно підсудні безпричинно почали його
бити, били його всі троє, однак він вважає, що перелом щелепи у нього наступив від удару
ОСОБА_1

Показання
потерпілого узгоджуються з протоколами відтворення обставин та обстановки події
з участю підсудних (а.с. 37, 196,
201, 206 т.3).

За таких
обставин суд знаходить винуватість ОСОБА_1,
ОСОБА_20, та ОСОБА_18 в грубому
порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, вчиненому групою осіб, доведеною і кваліфікує дії підсудних за ст.
296 ч. 2 КК України.

Під час
вчинення хуліганських дій потерпілому ОСОБА_5 заподіяні тілесні ушкодження у
виді подвійного перелому нижньої щелепи,
які у відповідності до висновку судово-медичної експертизи (а.с. 63-65
т.3), відносяться до середнього ступеня
тяжкості.

З огляду
на те, що удари в область голови
потерпілому ОСОБА_5 заподіювали лише ОСОБА_1 та ОСОБА_20, а виникнення тілесного ушкодження в
результаті падіння з висоту власного зросту визнано експертом
малоймовірним, суд приходить до висновку
про винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_20 в умисному середньої тяжкості тілесному
ушкодженні і кваліфікує дії підсудних за
ст. 122 ч.1 КК України.

Допитаний
з приводу обвинувачення у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7
підсудний ОСОБА_21 вину визнав повністю та показав, що за вказаних обставин місця і часу він був
в компанії з ОСОБА_19, ОСОБА_20 та
ОСОБА_42 Помітивши чоловіка на підпитку,
ОСОБА_19 запропонував напасти на
того, щоб заволодіти майном. Погодився тільки він. Вони, тобто він і ОСОБА_19 наблизились до потерпілого при цьому він
штовхнув ОСОБА_7, внаслідок чого той
впав. Після цього він разом з ОСОБА_19 зняли з потерпілого дублянку, забрали з кишені гроші, а саме 5
грн. Коли потерпілий намагався затримати ОСОБА_19 , останній наносив ОСОБА_7 удари. Дублянку він
заніс додому, однак батько, виявивши на ній кров, повідомив міліцію.

Підсудний
ОСОБА_19 також вину визнав
повністю, підтвердив, показання ОСОБА_21, зокрема
й те, що це він був ініціатором нападу.
Пояснив, що потерпілого, який лежав,
він почав бити, в тому числі і
ногами, оскільки той схопив його за
ногу, намагаючись затримати.

Зважаючи
на визнання підсудними своєї вини, винуватість ОСОБА_21 та ОСОБА_19 у
вчиненні інкримінованого злочину доводиться дослідженими матеріалами справи.

Так, допитаний в суді потерпілий ОСОБА_7
повідомив, що повертався 02 січня 2007 року додому
напідпитку. До нього підійшли двоє хлопців,
один з яких наніс удар в обличчя. Від удару він впав і втратив
свідомість. Відчував, як з нього
стягують дублянку. Ствердив, що зникли
також і гроші, однак точної суми не
пригадує. Коли прийшов додому, то
побачив, що обличчя було все
закривавлене, він тиждень не міг вийти з
дому, оскільки були синці на обличчі.
Дублянка йому повернута.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи (а.с. 76-77 т.1) у ОСОБА_7 виявлені тілесні
ушкодження у вигляді синяків, гематоми
обличчя, обох губ, садно,
рана нижньої губи, синяк і садна
лівого колінного суглобу. За ступенем тяжкості вказані ушкодження відносяться
до легких, що спричинили короткочасний
розлад здоров'я.

7

Свідок
ОСОБА_43 - батько
підсудного ОСОБА_21 показав, що син прийшов додому і приніс дублянку. Оскільки
він виявив на дублянці кров, то
зателефонував в міліцію.

Оскільки
показання потерпілого підтверджуються висновком судово-медичної
експертизи, узгоджуються з показаннями
підсудних та свідка ОСОБА_43
, які в своїй сукупності повно
відтворюють картину вчиненого злочину,
суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_19 та ОСОБА_21
у нападі з метою заволодіння чужим майном,
поєднаному із насильством,
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_7, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує дії підсудних за ст.
187 ч. 2 КК України.

Допитані
за фактом пограбування ОСОБА_24 підсудні ОСОБА_21, ОСОБА_20,
та ОСОБА_22 вину у інкримінованому злочині визнали повністю, показали що за вказаних обставин місця і часу
вони, попередньо домовившись вчинили
грабіж, при цьому ОСОБА_22 зірвав з
плеча потерпілої сумочку, в той час як
ОСОБА_21 та ОСОБА_20 знаходились поблизу з метою попередження небезпеки їх викриття.
Кількість та вартість викраденого не оспорюють.

Дослідженими
в суді показаннями потерпілої (а.с. 97 т.2) підтверджується факт вчинення
злочину.

Показання
підсудних послідовні, узгоджуються між
собою, підтверджені ними під час
відтворення обстановки і обставин події (а.с. 77-79, 62-63, 102 т. 5), тому суд
приходить до висновку про винуватість ОСОБА_21, ОСОБА_20, та
ОСОБА_22 у відкритому викраденні чужого майна,
поєднаному із застосуванням насильства,
яке не було небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_24, вчиненому за попередньою змовою групою
осіб, а ОСОБА_21 та ОСОБА_22
повторно, і кваліфікує дії підсудних
за ст. 186 ч.2 КК України.

Що
стосується пограбування ОСОБА_6, то
підсудні ОСОБА_20 та ОСОБА_22 вину визнали повністю та показали, що не оспорюють час, місце,
кількість та вартість викраденого,
при грабежі саме ОСОБА_20 зірвав сумочку, в той час як ОСОБА_22 знаходився поблизу з метою попередження небезпеки їх
викриття.

Потерпіла
ОСОБА_6 показала, що вона йшла з сестрою
та подругою, дещо відстала від них, коли невідомий зірвав у неї з плеча сумочку з
мобільним телефоном. Свідки ОСОБА_44 - сестра
потерпілої та ОСОБА_45 подруга
потерпілої, підтвердили факт вчинення
злочину.

З огляду
на визнавальні показання підсудних, які
узгоджуються між собою, і
підтверджувались ними під час досудового слідства, зокрема в ході проведення відтворень обставин
і обстановки події (а.с. 62-63, 102
т.2), суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_22 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров'я
ОСОБА_6, вчиненому повторно за
попередньою змовою групою осіб, і
кваліфікує дії підсудних за ст. 186 ч.2
КК України.

Що
стосується пограбування ОСОБА_25, то
підсудний ОСОБА_21 вину визнав повністю,
показав, що дійсно із невідомими
йому хлопцями пограбував потерпілого. Кількість та вартість викраденого не
заперечує.

Окрім
визнавальних показань ОСОБА_21, його винуватість доводиться дослідженими в суді
протоколом допиту потерпілого (а.с. 186-190 т.1), протоколом впізнання по фотокартках, згідно якого ОСОБА_25 вказав на ОСОБА_21, як на особу, яка
вчинила пограбування (а.с. 204 т.1), іншими доказами по справі.

За таких
обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_21 у відкритому
викраденні чужого майна, поєднаному із
застосуванням насильства, яке не було
небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_25,
вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує дії підсудного за ст. 186 ч.2 КК України.

Допитані з
приводу відкритого викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_26
підсудні ОСОБА_21, ОСОБА_20, та ОСОБА_22вину у інкримінованому злочині
визнали повністю, показали що за вказаних обставин місця і часу
вони, попередньо

8

домовившись
вчинили грабіж, при цьому ОСОБА_22
вирвав у потерпілої мобільний телефон, в
той час як ОСОБА_21 та ОСОБА_20 знаходились поблизу з метою попередження
небезпеки їх викриття.

Дослідженими
в суді показаннями потерпілої, свідків
ОСОБА_46 та ОСОБА_47 (а.с. 9-10, 11,
12 т.2) т.2) підтверджується факт вчинення злочину.

Показання
підсудних послідовні, узгоджуються між
собою, підтверджені ними під час
відтворення обстановки і обставин події (а.с.
36, 45, 57
т. 2), тому суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_21, ОСОБА_20, та
ОСОБА_22 у відкритому викраденні чужого майна,
вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує дії підсудних за ст. 186 ч.2 КК України.

Що
стосується пограбування ОСОБА_28, то допитані в суді підсудні
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 вину визнали повністю, та показали,
що дійсно побили і пограбували потерпілого. При цьому ОСОБА_20 та
ОСОБА_21 ствердили, що потерпілому
наносив удар і ОСОБА_1 Підсудний ОСОБА_1,
не заперечуючи своєї присутності під час пограбування ОСОБА_28, ствердив,
що будь-яких ударів потерпілому не заподіював, майном останнього не заволодівав.

З огляду
на невизнання ОСОБА_1 своєї вини та визнання вини підсудними ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 їх винуватість повністю
доводиться дослідженими в суді доказами.

Під час
проведення очних ставок між ОСОБА_20,
ОСОБА_21 та
ОСОБА_22 з однієї сторони та ОСОБА_1 - з іншої,
останній стверджував, що взагалі
не був присутнім під час пограбування,
оскільки перебував в с Демидівка Рівненської області (а.с. 171-176
т.2).

ОСОБА_20, ОСОБА_21 та
ОСОБА_22, послідовно стверджували, що ОСОБА_1 не лише наніс удар
потерпілому, а й заволодів майном того.

З огляду
на суперечливі і непослідовні показання ОСОБА_1 з однієї сторони, поряд з показаннями інших підсудних про роль
кожного з них та активну роль ОСОБА_1 в пограбуванні ОСОБА_28, які узгоджуються між собою, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_21, ОСОБА_20, ОСОБА_1
та ОСОБА_22 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, вчиненому за попередньою
змовою групою осіб, а ОСОБА_21 ОСОБА_22 та
ОСОБА_20 повторно, і кваліфікує дії
підсудних за ст. 186 ч.2 КК України.

Обвинувачення
за фактом пограбування потерпілої ОСОБА_4 підсудні ОСОБА_20 та ОСОБА_22 визнали
повністю та показали що телефон з шиї потерпілої зірвав ОСОБА_20, в той час як ОСОБА_22 перебував поблизу на
випадок попередження їхнього викриття.

Факт вчинення
пограбування ствердила в суді потерпіла ОСОБА_4

Показання
підсудних послідовні (а.с. 240, 245 т.2),
узгоджуються між собою та показаннями потерпілої, тому суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_22 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно за попередньою змовою
групою осіб, і кваліфікує дії підсудних
за ст. 186 ч.2 КК України.

Підсудний
ОСОБА_20, допитаний з приводу
пограбування потерпілої ОСОБА_29, вину
визнав повністю та показав, що дійсно
відкрито заволодів майном потерпілої,
кількість та вартість якого не оспорює.

Окрім
визнавальних показань підсудного, його
винуватість доводиться дослідженими в суді показаннями потерпілої ОСОБА_29
(а.с. 23, 75-76, 212-213) з яких
вбачається, що підсудний наніс їй удар
ліктем в живіт, перед тим, як заволодіти пакетом з продуктами
харчування.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість
ОСОБА_20 у відкритому викраденні чужого майна,
поєднаному із застосуванням насильства,
яке не було небезпечним для життя та здоров'я ОСОБА_29,
вчиненому повторно,
і кваліфікує дії підсудного за
ст. 186 ч.2 КК України.

9

Що
стосується обвинувачення у вчиненні таємного викрадення майна у ОСОБА_27, то підсудний ОСОБА_20 вину визнав
повністю, і ствердив, що перебуваючи в квартирі потерпілого він
побачив телефон, якого викрав, скориставшись відсутністю власника. Суму
завданих збитків не заперечує.

Окрім
визнавальних показань самого підсудного,
його винуватість доводиться дослідженими показаннями ОСОБА_27, якими стверджується факт зникнення мобільного
телефону (а.с. 76 т.2), та показаннями
свідка ОСОБА_18 (а.с. 88 т.2), який
підтвердив, що бачив телефон потерпілого
в ОСОБА_20

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_20 у повторному таємному викраденні чужого майна, і кваліфікує дії підсудного за ст. 185 ч. 2 КК України.

З приводу
обвинувачення у вчиненні таємного викрадення майна у ОСОБА_31, то підсудний ОСОБА_21 вину визнав
повністю, і ствердив, що перебуваючи в квартирі потерпілої на
запрошення останньої, він помітив
телефон, якого таємно викрав. Суму
завданих збитків не заперечує.

Окрім
визнавальних показань самого підсудного (а.с. 77-79 т.5), його винуватість стверджується дослідженими
показаннями ОСОБА_31 (а.с. 44 т.5),
якими доводиться факт зникнення мобільного телефону.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_21 у повторному
таємному викраденні чужого майна, і
кваліфікує дії підсудного за ст. 185 ч. 2 КК України.

Допитаний
з приводу обвинувачення у вчиненні таємного викрадення майна з проникненням в
житло потерпілого ОСОБА_23, що мало
місце в липні 2006 року, підсудний ОСОБА_22 вину визнав повністю та
показав, що дійсно проникав в приміщення
новобудови, звідки викрав трубки з
кольорового металу.

Окрім
визнавальних показань самого підсудного,
які він підтверджував під час відтворення обстановки та обставин події
(а.с. 269 т.З), його винуватість
доводиться і іншими матеріалами кримінальної справи.

Факт
вчинення викрадення майна з проникненням в житло підтверджується дослідженими в
суді показаннями потерпілого ОСОБА_23 (а.с.
255 т.З), показаннями свідка ОСОБА_48 про прийом ним на
пункті скупки металів трубок з кольорового металу.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку про
винуватість ОСОБА_22 у повторному таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в житло, і кваліфікує дії підсудного за ст. 185 ч.3 КК України.

З
приводу викрадення майна у потерпілого ОСОБА_24, яке мало місце в жовтні 2006 року, підсудні ОСОБА_22 та ОСОБА_20 вину визнали
повністю, та показали, що з новобудови, куди проникли, викрали кабель, ізоляцію якого обпалили, а метал здали. Свої показання підтверджували
під час відтворення обстановки та обставин події (а.с. 272, 303
т.З).

З огляду
на визнавальні показання самих підсудних,
які узгоджуються між собою та показаннями потерпілого ОСОБА_24 (а.с. 294
т. 3), суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_22 та
ОСОБА_20 у таємному викраденні чужого майна,
поєднаному з проникненням в житло,
вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_22 ще й повторно, і кваліфікує дії підсудних за ст. 185 ч.3 КК України.

Що
стосується викрадення майна з приміщення та складського приміщення храму Іоанна
Золотоустого, яке мало місце 8-9 липня 2007 року, то підсудний ОСОБА_22 вину у вчиненні
інкримінованого злочину не визнав, а
повідомив, що проникав в храм лише у
вересні 2007 року, коли викрадав рюкзаки.

Зважаючи на
невизнання підсудним своєї вини у вчиненні інкримінованого діяння, винуватість ОСОБА_22 доводиться дослідженими
в суді доказами.

10

Так, допитаний в суді настоятель храму ОСОБА_49, показав, що виявив крадіжку з храму та складського приміщення
після вихідних. Тобто викрадення мало місце 5-9 липня 2007
року.

Вартість і
кількість викраденого відображена у відповідному листі (а.с. 11 т.5).

В ході
досудового слідства підсудний ОСОБА_22 визнавав факт вчинення ним крадіжки з
храму в липні 2007 року, розповідав про обставини вчиненого ним
злочину під час відтворення обстановки і обставин події (а.с. 102 т.5).

Оскільки
показання підсудного, дані ним під час
досудового слідства узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, тому саме ці показання суд покладає в основу
вироку, що стосується даного
обвинувачення і приходить до висновку про винуватість ОСОБА_22 у таємному
викраденні чужого майна, поєднаному з
проникненням в приміщення, вчиненому
повторно за попередньою змовою групою осіб,
і кваліфікує дії підсудного за
ст. 185 ч.3 КК України.

Викрадення
майна з школи-інтернату підсудні ОСОБА_21 та ОСОБА_22 визнали повністю, та ствердили,
що проникли в приміщення навчального закладу, звідки викрали 5 рюкзаків. Частини рюкзаків, які виготовлені з кольорового металу
продали, гроші витратили на власні
потреби. Вартість завданих збитків не оспорюють.

Факт
викрадення 5-ти рюкзаків підтвердила в суді свідок ОСОБА_50 , а про обставини вчинення даного злочину
розповідали і показували на місці і самі підсудні під час відтворення обставин
і обстановки події (а.с. 77-79, 102 т.5)

Тому суд
приходить до висновку про винуватість ОСОБА_22 та ОСОБА_21 у таємному
викраденні чужого майна, поєднаному з
проникненням в приміщення, вчиненому
повторно за попередньою змовою групою осіб,
і кваліфікує дії підсудних за ст.
185 ч.3 КК України.

З
приводу крадіжки сантехніки з гаража ОСОБА_30,
підсудні ОСОБА_21 та ОСОБА_20 вину визнали повністю та розповіли що
проникли в гараж, що по АДРЕСА_10 в м.
Луцьку, звідки викрали бачок та
унітаз (а.с. 62-63, 77-79 т.5).

Окрім
визнавальних показань підсудних їх винуватість підтверджується показаннями
потерпілого щодо факту вчинення крадіжки (а.с. 56 т.5). та показаннями свідка
ОСОБА_51, з яких вбачається, що саме ОСОБА_20 продав йому унітаз (а.с. 57
т.5).

Тому суд
приходить до висновку про винуватість ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у таємному
викраденні чужого майна, поєднаному з
проникненням в приміщення, вчиненому
повторно за попередньою змовою групою осіб,
і кваліфікує дії підсудних за ст.
185 ч.3 КК України.

Що
стосується незаконно проникнення до житла та іншого володіння осіб, яке знаходиться на території дачного масиву
«Лаврів», то допитаний в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_21,
показав, що дійсно він разом з
ОСОБА_22 проникали, за вказаних обставин
місця і часу, в дачні будинки, а в дачному помешканні ОСОБА_3 ще й певний час
проживали.

Зважаючи
на повне визнання підсудним ОСОБА_21 своєї вини у інкримінованому злочині, його винуватість повністю доводиться
дослідженими в суді доказами.

Так, допитана в суді особа, відновно якої справа закрита у зв'язку із
недосягненням віку, з якого може
наставати кримінальна відповідальність,
ОСОБА_22 повністю підтвердив показання підсудного ОСОБА_21 щодо обставин і
часу проникнення в дачне житло.

Факт
вчинення незаконного проникнення до житла стверджується показаннями допитаних в
судовому засіданні потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_17, оголошеними показаннями
потерпілих ОСОБА_51 ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_52,
ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
(a.c. 74,
89, 167, 183,
200, 60, 22,
104, 118, 9, 34 т.4), протоколами огляду місця події.

В ході досудового
слідства ОСОБА_22(а.с. 206-217 т.4) та підсудний ОСОБА_21 (а.с. 233-243 т.4)
під час проведення відтворення обстановки та обставин події детально

11

розповіли і
показали на місці про обставини вчинення ними проникнень до дачних будинків на
масиві «Лаврів».

За таких
обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_21 у незаконному
проникненні до житла і кваліфікує дії підсудного за ст. 162 ч. 1 КК України.

Окрім
того, органами досудового слідства
підсудний ОСОБА_21
обвинувачується у втягненні неповнолітнього ОСОБА_22 в злочинну
діяльність, що стосується незаконно
проникнення до житла та іншого володіння особи,
яке знаходиться на території дачного масиву «Лаврів», що в селі Лаврів Луцького району, і мало місце протягом 26-30 серпня 2007 року.

З
матеріалів кримінальної справи вбачається що ОСОБА_22 раніше судимий за
вчинення злочину проти власності.

В суді
встановлено, що ОСОБА_22 вчиняв злочини
разом з ОСОБА_21, зокрема пограбування
потерпілої ОСОБА_24, яке мало місце 14 січня 2007 року, та ОСОБА_26,
яке мало місце 22
березня 2007 року, тобто коли ОСОБА_21 також був неповнолітнім.

Підсудний
ОСОБА_22 категорично заперечив ту обставину,
щоб ОСОБА_21 якимось чином впливав на нього з метою викликати бажання
вчинити злочини.

Показання
ОСОБА_22 підтвердив в суді і підсудний ОСОБА_21

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови від 27.02.2004
року №2 «Про
застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення
неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність», за змістом закону під втягненням
неповнолітнього у злочинну чи іншу антигромадську діяльність треба розуміти
певні дії дорослої особи, вчинені з
будь-яких мотивів і пов'язані з безпосереднім впливом на неповнолітнього з
метою викликати у нього рішучість взяти участь в одному чи декількох злочинах
або займатись іншою антигромадською діяльністю.

За таких
обставин суд приходить до висновку про відсутність в діянні підсудного ОСОБА_21 складу
злочину, передбаченого ст.
304 КК України.

У відповідності
до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с. 231) ОСОБА_20
міг і може на даний час усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тобто є осудним.

Призначаючи
покарання, суд враховує тяжкість
вчинених підсудними злочинів, особу
винних та обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання всіх підсудних, суд вважає вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

Суд
виключає з обвинувачення ОСОБА_22 обтяжуючу обставину покарання - рецидив
злочинів, оскільки в даному випадку вона
є кваліфікуючою ознакою повторності.

Інших обтяжуючих
обставин покарання всіх підсудних суд не вбачає.

Що
стосується ОСОБА_1, то він вперше
притягується до кримінальної відповідальності,
щиро розкаявся, активно сприяв
розкриттю злочину, працює, позитивно характеризується.

Тому суд
приходить до висновку, про можливість
виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання.

Разом з
тим, враховує суд, що ОСОБА_1 вчинив, в тому числі,
і тяжкий злочин, тому встановлює
щодо ОСОБА_1 максимальний іспитовий строк,
передбачений ч.3 ст. 75 КК
України.

Підсудний
ОСОБА_18 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, тому суд призначає мінімальне покарання у
виді обмеження волі, передбачене
санкцією ч. 2 ст. 296
КК України і на підставі ст. 75 КК України звільняє від його відбування з
випробуванням, встановлює при цьому
мінімальний іспитовий строк.

ОСОБА_19 вчинив тяжкий злочин, ініціатором якого був саме він, негативно характеризується за місцем навчання
і проживання, як схильних до вчинення
правопорушень, а представник служби у
справах дітей висловила міркування про
агресивних характер

12

підсудного
та про неможливість його перевиховання у зв'язку з відсутністю належного
позитивного впливу на неповнолітнього. Окрім того, після вчинення злочину, за який засуджується ОСОБА_19, він був притягнутий в якості обвинуваченого
за вчинення злочину, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України, і ця кримінальна справа перебуває в
провадженні суду.

За таких
обставин, суд приходить до висновку про
можливість виправленні і перевиховання ОСОБА_19
лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з
тим, ОСОБА_19 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, є неповнолітнім, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Дані
обставини, на думку суду, істотно знижують тяжкість вчиненого підсудним
злочину, тому суд вважає за можливе на
підставі ст. 69
КК України призначити ОСОБА_19 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

Оскільки
ОСОБА_19 є неповнолітнім, додаткове покарання у виді конфіскації
майна, у відповідності до ст. 98
КК України, суд не застосовує.

Підсудний
ОСОБА_20 вперше вчинив злочини, в тому
числі і тяжкі, однак з'явися із
зізнанням, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочини будучи неповнолітнім, збитки потерпілим ОСОБА_30, ОСОБА_6,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_5,
ОСОБА_29 ним повністю відшкодовані. ОСОБА_20 позитивно характеризується, а представник служби у справах неповнолітніх
висловила міркування про можливість його виправлення і без позбавлення волі.

За таких
обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_20 і без
відбуття покарання.

Окрім
того, перебування ОСОБА_20 під вартою
протягом досудового слідства та розгляду справи судом упродовж понад 5 місяців
слугуватиме, на думку суду, належним уроком підсудному, попереджатиме нові злочини.

Підсудний
ОСОБА_21, хоча і вважається
несудимим, однак у зв'язку із вчиненням
злочину справа відносно нього закривалась із застосуванням примусових заходів
виховного характеру (а.с. 233 т.5), але він знову вчинив ряд злочинів, в тому числі і тяжких.

Тому суд
вважає, що виправлення ОСОБА_21 можливе лише в умовах
ізоляції від суспільства.

Разом з
тим, ОСОБА_21 вчинив частину
злочинів, в тому числі і груповий
розбій, будучи неповнолітнім, з'явився із зізнанням, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочинів.

Тому суд
призначає ОСОБА_21 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ст. 187 ч.2 КК України, яка є найбільш суворою, і застосовує принцип поглинення менш суворого
покарання більш суворим, визначаючи
остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Оскільки
ОСОБА_21 вчинив злочин,
передбачений ст. 187 ч.2 КК
України, в неповнолітньому віці, додаткове покарання у виді конфіскації
майна, у відповідності до ст. 98 КК України, суд не застосовує.

Підсудний
ОСОБА_22 вчинив злочини як до, так і
після постановления попереднього
вироку від 31 жовтня 2006 року, тому суд,
визначаючи покарання, керується
як положеннями ст. 70 ч. 4 (стосовно епізодів таємного
викрадення майна з проникненням в липні 2006 року та в жовтні 2006 року), так і положеннями ст. 71 КК України визначаючи остаточне
покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Враховуючи
те, що ОСОБА_22 з'явився із
зізнанням, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, є неповнолітнім, суд призначає покарання, ближче до нижчої межі санкцій статей КК
України, за які той засуджується, і керується принципом часткового складання
покарань за сукупністю злочинів та вироків.

Вирішуючи
цивільні позови суд виходить з наступних міркувань.

Суд стягує в
повному об'ємі матеріальні збитки за позовами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_34 ОСОБА_17 лише з підсудного ОСОБА_21, скільки позовні

13

вимоги
випливають з обвинувачення за ст. 162 КК
України, а кримінальна справа відносно
ОСОБА_22 в цій частині закрита у зв'язку із недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна
відповідальність.

При
визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілим
ОСОБА_34, ОСОБА_39, ОСОБА_3, суд враховує тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_21,
який відноситься до невеликої тяжкості, глибину душевних страждань потерпілих, зокрема й те,
що ОСОБА_39 є вдовою та інвалідом 2
групи, а в потерпілого ОСОБА_3 підсудний та
ОСОБА_22 проживали, ОСОБА_34 є людиною
пенсійного віку, інші обставини
справи, вимоги розумності та
справедливості, і оцінює його ОСОБА_34 - 500 грн., ОСОБА_39 - 800 грн., ОСОБА_3 - 1000 грн.

Суд
частково задовольняє цивільний позов ОСОБА_4,
що стосується відшкодування матеріальних збитків, оскільки виходить із вартості майна, яким заволоділи підсудні ОСОБА_22 та
ОСОБА_20, на момент вчинення злочину і
яка встановлена органами досудового слідства в розмірі 338 грн., які підтверджувала потерпіла, а не на момент придбання телефону, як про це ставиться питання в позовній заяві.

При
визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілій
ОСОБА_4, суд враховує тяжкість вчиненого
злочину ОСОБА_22 та ОСОБА_20, який
відноситься до тяжких, глибину душевних
страждань потерпілої, яка в суді
повідомила, що у зв'язку із вчиненим
щодо неї злочином лікувалась, інші
обставини справи і оцінює його в 2000 грн.

Суд
стягує з ОСОБА_22 та ОСОБА_20 шкоду завдану ОСОБА_4 в рівних частках, у відповідності до ст. 1182 ЦК України.

Речові
докази, у відповідності до ст. 81 КПК
України, слід залишити за належністю
потерпілим.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Визнати
винним ОСОБА_1, у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст. 186,
ч.1 ст. 122, ч.2
ст. 296 КК України, і призначити
покарання:

за ст. 296 ч.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 1(один)
рік, за
ст. 122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік,

за ст. 186 ч.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 4
(чотири) роки.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно визначити до відбуття ОСОБА_1 4(чотири) роки позбавлення волі.

На
підставі ст. ст. 75,
76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України звільнити ОСОБА_1 від
призначеного покарання з випробуванням,
якщо він протягом іспитового строку тривалістю З(три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені
на нього обов'язки, а саме: не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця свого проживання,
роботи; періодично з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про
невиїзд.

Визнати
винним ОСОБА_18, у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК
України, і призначити йому покарання у
виді обмеження волі на строк 1
(один) рік.

На підставі ст.
ст. 75,
76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України звільнити ОСОБА_18 від
призначеного покарання з випробуванням,
якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені
на нього обов'язки, а саме: не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-

14

виконавчої
системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
свого проживання; періодично з'являтись на реєстрацію в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_18 до вступу вироку в законну силу залишити попередній -підписку про
невиїзд.

Визнати
винним ОСОБА_19 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 187
КК України, і призначити йому
покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний
захід ОСОБА_19 до вступу вироку у законну силу змінити з підписки про невиїзд
на взяття під варту, взявши його під
варту в залі суду.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_19 рахувати з 15.02.2008
року.

Визнати
винним ОСОБА_20 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст. 296, ч.1
ст. 122, ч.2 ст. 185,
ч.3 ст. 185, ч.2
ст. 186 КК України, і призначити
йому покарання:

за ст. 296 ч.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 1(один) рік,
за ст. 122 ч.1 КК України у виді
позбавлення волі на строк 1(один) рік,

за ст. 186 4.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 4
(чотири) роки,

за ст. 185 ч.3 КК України у
виді позбавлення волі на строк 3
(три) роки,

за ст. 185 ч. 2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 1
(один) рік,

На
підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів,
шляхом часткового складання покарань,
остаточно визначити до відбуття ОСОБА_20 4(чотири) роки 6(шість) місяців
позбавлення волі.

Зарахувати
в строк відбуття покарання термін перебування під вартою ОСОБА_20 з 04 вересня 2007 року по 15 лютого 2008 року включно.

На
підставі ст. ст. 75,
104, 76 ч.1 п.п.2, 3, 4 КК України
звільнити ОСОБА_20 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку
тривалістю 2(два) роки, не вчинить
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме: не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого
проживання; періодично з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої
системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_20 до вступу вироку в законну силу змінити із взяття під варту на
підписку про невиїзд.

Негайно
звільнити ОСОБА_20 з-під варти в залі судового засідання.

Виправдати
ОСОБА_21 у
зв'язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого
ст. 304 КК України.

Визнати
винним ОСОБА_21 у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187,
ч.3 ст. 185, ч.2
ст. 185, ч.2 ст. 186,
ч.1 ст. 162, КК України,
і призначити покарання:

за ст. 187 ч.2 КК України у виді позбавлення
волі на строк 7(сім) років,

за ст. 186 ч.2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 4
(чотири) роки,

за ст. 185 ч.3 КК України у
виді позбавлення волі на строк 3
(три) роки,

за ст. 185 ч. 2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 1(один) рік,

за ст. 162 ч. 1 КК України у
виді обмеження волі на строк 1(один) рік.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим,
остаточно визначити до відбуття ОСОБА_21 7(сім) років позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання ОСОБА_21 рахувати з 04
вересня 2007 року.

Запобіжний
захід ОСОБА_21 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - взяття під
варту.

Визнати винним
ОСОБА_22 у вчиненні злочину, передбаченого
ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому
покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

15

На
підставі ст. 70 ч.4 КК України за
сукупністю злочинів шляхом
часткового складання покарань за даним вироком і за вироком Луцького
міськрайонного суду від 31
жовтня 2006 року до
відбуття ОСОБА_22 визначити З(три)
роки 3(три) місяці позбавлення волі.

Визнати
винним ОСОБА_22 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і
призначити йому покарання:

за ст. 185 ч.3 КК України у
виді позбавлення волі на строк 3(три) роки,

за ст. 186 ч. 2 КК України у
виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

На
підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів,
шляхом часткового складання покарань,
остаточно визначити до відбуття ОСОБА_22 4(чотири) роки 3(три) місяці
позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України за сукупністю
вироків шляхом часткового складання покарань за даним вироком і за вироком
Луцького міськрайонного суду від 31
жовтня 2006 року
остаточно до відбуття ОСОБА_22 визначити 4(чотири) роки 6(шість) місяців
позбавлення волі.

Строк відбуття
покарання рахувати з 04 вересня 2007 року.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_22 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - взяття під
варту.

Цивільний
позов потерпілої ОСОБА_17 задовольнити повністю, а потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_39,
ОСОБА_3, ОСОБА_34 задовольнити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_21 в
користь потерпілої ОСОБА_17 532
(п'ятсот тридцять дві) гривні у відшкодування спричинених матеріальних
збитків.

Стягнути
з ОСОБА_21 в користь
потерпілої ОСОБА_2 940 (дев'ятсот
сорок) гривень у відшкодування спричинених матеріальних збитків та
800(вісімсот) гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 1740 (тисячу сімсот сорок) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_21 в
користь потерпілого ОСОБА_3
1596 (тисячу п'ятсот дев'яносто шість) гривень у відшкодування спричинених
матеріальних збитків та ЮОО(тисячу) гривень у відшкодування моральної
шкоди, а всього 2596 (дві тисячі
п'ятсот дев'яності шість) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_21 в користь
потерпілого ОСОБА_34 671
(шістсот сімдесят одну) гривню у відшкодування спричинених матеріальних
збитків та 500(п'ятсот) гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 1170 (тисячу сто сімдесят одну) гривню.

Стягнути
в рівних частках з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 в користь потерпілої ОСОБА_4 338(триста
тридцять вісім) гривень у відшкодування спричинених матеріальних збитків та
2000(дві тисячі) гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень, тобто по 1169 (тисячі сто шістдесят дев'ять) гривень з кожного.

Речові докази по
справі залишити за належністю потерпілим.

Апеляція на
вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення,
а ОСОБА_21, ОСОБА_19 та ОСОБА_22 - в той ж строк з
моменту отримання копії вироку, через
Луцький міськрайонний суд.