Справа № 159/7465/14-к
Провадження № 1-кп/159/20/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 24 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001032 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого,

про обвинувачення у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 16 вересня 2014 року близько 21 години на зупинці громадського транспорту на бульварі Лесі Українки, 33, в місті Ковелі, перебуваючи кожен в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, що полягала у мовчазній узгодженості дій, умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_4 майно загальною вартістю 1396 гривень: ОСОБА_7 витягнув з кишень одягу мобільний телефон марки Самсунг С 3372 вартістю 569 гривень із сім-карткою вартістю 40 гривень, наявними на рахунку абонента 37 гривень, карткою пам`яті вартістю 50 гривень, а також гаманець, який для потерпілого не становить матеріальної цінності, у якому знаходились гроші в сумі 300 гривень; з шиї зірвав срібний ланцюжок з хрестиком вагою 30г, вартістю 400 гривень, а ОСОБА_5 в цей час, запобігаючи можливим спробам потерпілого здійснювати опір, наніс останньому руками удари по голові, чим заподіяв йому легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 своїми умисними діями, що полягали у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, скоїли грабіж, тобто злочин, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 дав показання про те, що ввечері на Привокзальній площі в місті Ковелі зустрів ОСОБА_9 , на його пропозицію вони пішли разом до бару випити кави. Вийшли з бару і розійшлись, він пішов на зупинку. В цей час до нього підійшов ОСОБА_10 та запитав про стосунки з ОСОБА_11 , пояснив, що вона його дівчина, запропонував сісти на лавку. На лавці обвинувачений ОСОБА_10 кілька разів вдарив його по обличчю, потім, тримаючи однією рукою, обшукав і витягнув з кишені куртки гаманець, протягнув руку з гаманцем обвинуваченому ОСОБА_12 , той підбіг і забрав. Все відбувалося дуже швидко. Хто саме зірвав із шиї ланцюжок і витягував з кишень штанів телефон він не бачив. ОСОБА_13 під час цих подій стояла осторонь і розмовляла по телефону. Коли приїхав на Привокзальну площу мав із собою в гаманці 700грн. Скільки витратив грошей у барі з ОСОБА_11 не пам`ятає, був на підпитку. Вважає, що мав 300 грн. ОСОБА_14 на місці події йому повернув обвинувачений ОСОБА_12 кинув на зупинці. Обвинувачених до вказаних подій не знав.

Свідок ОСОБА_15 дала суду показання про те, що ввечері вона зустрілася із обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_5 на Привокзальній площі в м. Ковелі. На зупинці громадського транспорту вони зустріли потерпілого. ОСОБА_7 і ОСОБА_5 домовилися про пограбування потерпілого, який сидів на лавці, після чого підійшли до нього і ОСОБА_5 почав наносити йому удари, а ОСОБА_7 забирати речі гаманець, мобільний телефон, срібний ланцюжок. ОСОБА_7 із вказаними речами побіг в арку, а вона за ним просила повернути все потерпілому, на що ОСОБА_7 віддав їй порожній гаманець, телефон і ланцюжок. Вона пішла на зупинку, щоб повернути все потерпілому, але його вже не було. Потерпілого не знала, а тому не впевнена, що саме громадянин ОСОБА_4 був тим, кого пограбували вказаного вечора. Наступного дня ОСОБА_7 пригощав алкогольними напоями. Свідок вважає, що він придбав напої за викрадені у потерпілого гроші.

17 вересня 2014 року ОСОБА_15 згідно із письмовою заявою видала працівникам міліції мобільний телефон Самсунг із сім картами та срібний ланцюжок, вказавши, що ці речі отримала від ОСОБА_16 (а.п. 51).

Згідно з висновком експерта від 18 вересня 2014 року №265 у громадянина ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця нижньої повіки лівого ока, що утворилося від дії тупого твердого предмета і за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. Вказане тілесне ушкодження могло утворитися у час, вказаний в постанові про призначення експертизи, а саме 16 вересня 2014 року, і не могло утворитися при падінні потерпілого з висоти власного зросту (а.п. 59-60).

Показання потерпілого і свідка в сукупності з наведеними доказами доводять винуватість ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у вчинені злочину, що ставиться їм провину. Під час розгляду справи не встановлено обставин, які могли б свідчити про те, що потерпілий та свідок оговорюють обвинувачених.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому обвинуваченні визнав частково, показав, що вдарив потерпіло ОСОБА_17 через раптово виниклу неприязнь. Наміру відбирати у нього будь-яке майно, в тому числі гроші і телефон, він не мав. Гаманець і телефон у потерпілого забрав обвинувачений ОСОБА_12 , він не намагався його зупинити, але й участі у цьому не приймав. На момент вказаних подій був у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_18 дав суду показання про те, що зустрів на Привокзальній площі обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 . Усі разом хотіли випити пива, але не мали грошей. Пішли до зупинки на автостанції, там стояв потерпілий. Почали з ним спілкуватися. Через якусь неприязнь ОСОБА_10 вдарив рукою кілька разів в обличчя потерпілого. Після цього за хвилин десять він підійшов до потерпілого, обшукав його забрав гаманець, телефон і ланцюжок. В гаманці грошей не було. Ланцюжок і телефон віддав ОСОБА_19 . Гаманець відніс назад потерпілому, бо в ньому не було грошей. ОСОБА_10 участі в пограбуванні не приймав. Надалі обвинувачений ОСОБА_18 змінив показання, вказавши, що ОСОБА_5 брав участь у пограбуванні наносив потерпілому тілесні ушкодження, а він в цей час забирав вказані речі. Безпосередньо перед цими подіями вживав алкогольні напої.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , які зводяться до того, що він лише наніс потерпілому легкі тілесні ушкодження і не брав участі у викраденні його майна, спростовуються показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Та обставина, що він фактично не скористався викраденим майном, не спростовує його вини у злочині, що ставиться йому у провину, адже, як слідує із досліджених доказів, він мав спільний спрямований умисел разом із обвинуваченим ОСОБА_7 на відкрите викрадення майна потерпілого наносив йому удари саме з метою відібрання обвинуваченим ОСОБА_7 цього майна.

Наявність попередньої змови між обвинуваченими підтверджується спрямованістю спільного умислу на заволодіння майном потерпілого, їх узгодженими діями, що полягали у нанесенні обвинуваченим ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому та відібранні у нього телефону, гаманця і ланцюжка обвинуваченим ОСОБА_7 .

Показання обвинувачених, потерпілого і свідка щодо того, хто конкретно із обвинувачених відбирав речі у потерпілого, містять розбіжності. Суд вважає встановленим, що саме обвинувачений ОСОБА_5 наносив потерплому удари, а обвинувачений ОСОБА_7 в цей час відібрав гаманець, телефон і срібний ланцюжок. Оскільки, як пояснив сам потерпілий, все відбувалося дуже швидко, він був п`яним, коли ОСОБА_5 наносив йому удари, він прикривав обличчя руками, а отже не міг бачити усіх подробиць; свідок ОСОБА_15 стояла осторонь і бачила, що речі в потерпілого відібрав саме ОСОБА_7 .

Розмежування конкретних дій кожного з обвинувачених при вчиненні пограбування при встановлених обставинах, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 не використав пограбоване у власних цілях, у даному випадку на кваліфікацію дій не впливає.

Таким чином сукупність досліджених і наведених судом доказів доводить винуватість ОСОБА_5 і ОСОБА_7 у відкритому викраденні майна, належного потерпілому ОСОБА_4 , поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, у встановлених місці, часі й на зазначену суму.

Обираючи обвинуваченим вид і розмір покарання, суд згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України враховує те, що вчинений ними злочин належить до категорії тяжких злочинів, всі обставини справи і дані про особу винних, а також те, що потерпілий не має до них претензій матеріального і морального характеру, у визначенні міри покарання поклався на думку суду. Обвинувачені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, кожен виховувався у неповній сім`ї, молодого віку, за місцем проживання характеризуються як такі, на ім`я яких скарг не надходило.

Визнання вини та щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 є обставиною, що пом`якшує його покарання. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання кожного, є вчинення грабежу у стані алкогольного сп`яніння, що визнано самими обвинуваченими, встановлено з показань потерпілого та свідка.

Виходячи з наведеного, виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, можливе при призначенні їм покарання у межах санкції закону, за яким вони притягуються до кримінальної відповідальності і яке визначене лише у виді позбавлення волі.

З врахуванням обставин справи, а також того, що кожен з обвинувачених молодого віку і вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає можливим звільнення їх від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України. Зважаючи на наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визначає йому іспитовий строк у меншому розмірі, ніж обвинуваченому ОСОБА_5 .

Судові витрати та цивільний позов не заявлено.

Після набрання вироком законної сили, речові докази з урахуванням п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України необхідно повернути законному володільцю.

На час ухвалення вироку заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири (4) роки (6) шість місяців.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири (4) роки (6) шість місяців.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Після набрання вироком законної сили, речові докази: мобільний телефон Самсунг С 3372 з двома сім-картами, срібний ланцюжок із хрестиком, шкіряний гаманець, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими у той же строк, з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1