25.05.2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 494/1/13-к
25.05.2015 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі КК України), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
03 січня 2013 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані документи відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
Ухвалою від 22 квітня 2015 року суддею ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження передано до канцелярії суду для автоматизованого її розподілу в провадження іншому судді (а.с.5-6 том ІІ). В ухвалі зазначив, що 01 лютого 2013 року під час підготовчого судового засідання суддя ОСОБА_9 був відведений від участі в розгляді даної справи, про що свідчить ухвала суду від 01.02.2013 року (а.с.60 т.І).
Згідно протоколу про повторний автоматичний розподіл справи між суддями, 05.05.2015 головуючому судді ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт та додані документи відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
Частиною першою статті 319 КПК України передбачено: «Судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті та статтею 320 цього Кодексу».
З огляду на положення даної статті, суд розпочав розгляд справи спочатку та ухвалою від 07.05.2015 року призначив підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення обвинувального акту, в якому зазначив, що відповідно до ухвали Березівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.366 ч.2 ст.27 та ч. 3 ст.358 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.27; ч.3 ст.358 КК України і за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.366 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Відносно Полянського кримінальне провадження закрито повністю та відносно нього судовий розгляд неможливий. Також в обвинувальному акті не вказано потерпілого по справі, тобто не вказані дані про юридичну особу. До обвинувального акту додано цивільний позов від ПАТ КБ «Надра» , однак відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана юридична особа відсутня в реєстрі. Крім того, зазначив, що прокурор повинен визначитись із переліком статтей КК України та з формулюванням обвинувачення; із переліком самих обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направляється до суду, а також визначитись із наявністю потерпілого. Все вищевказане порушує право обвинуваченого на захист.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду. З клопотанням про повернення обвинувального акту не погодилась та зазначила, що питання про повернення обвинувального акту вже неодноразово розглядалось суддею ОСОБА_10 , яким було відмовлено. Крім того, вказала, що судовий розгляд по вказаній справі вже був розпочатий суддею ОСОБА_10 , а тому необхідно призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_7 також підтримала клопотання про повернення обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що відносно нього кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності, а тому він вважає вказаний обвинувальний акт таким, який необхідно повернути прокурору та взагалі не викликати його до суду.
Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_5 також зазначили про необхідність повернення обвинувального акту.
Представник цивільного позивача ПАТ КБ «Надра» у підготовче судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить телефонограма за №127, 128 від 18 травня 2015 року.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, доходить висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України) підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту…, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статті 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Судом встановлено, що ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02.02.2015 кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків давності (а.с.208-209 т.І) та судовий розгляд в частині обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України продовжено у загальному порядку.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що ухвала від 02.02.2015 року не оскаржена та набрала законної сили, а тому суд вважає за необхідне прийняти до уваги вказану ухвалу при встановлені вимог до обвинувального акту, які передбачені статтею 291 КПК України.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд доходить висновку, що в порушення вимог наведеної норми обвинувальний акт не містить остаточного формулювання обвинувачення після закриття провадження за спливом строків давності.
Разом з цим, відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 291 КПК України: «Обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення».
Згідно з частиною першою статті 337 КПК України: «Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту…».
При цьому обвинувачення, згідно з пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, «…це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України». Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
За змістом положень частини четвертої ст. 110 КПК України: «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування».
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не містить формулювання висунутого їм обвинувачення, а викладені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим за результатами досудового розслідування, та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, при цьому наявна вказівка на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 саме підозрюються у вчиненні інкримінованих їм злочинів.
При цьому твердження прокурора у суді, що фактично обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сформульовано у самому обвинувальному акті, є неспроможними та такими, що не відповідають закону.
Статтею 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Суд не може розглядати як формулювання обвинувачення, зазначене прокурором у судовому засіданні, викладене у змісті обвинувального акту, оскільки це не узгоджується з вищезазначеними приписами законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини, й порушує право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, а також на справедливий судовий розгляд.
Пунктом 3 частиною другою статті 291 КПК України передбачено: «Обвинувальний акт має містити відомості кожного потерпілого (прізвище, імя по батькові дата та місце народження, місце проживання, громадянство)».
Відповідно до частини першої статті 55 КПК України встановлено: «Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди».
Всупереч цьому, органом досудового слідства потерпілий, а саме: юридична особа, якій завдано майнову шкоду не визначений та в обвинувальному акті не вказаний.
Також, згідно п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо дати та місця його складання та затвердження. Проте, в порушення зазначеної вимоги КПК України, в обвинувальному акті зазначено лише дату його складання та не зазначено конкретне місце складання обвинувального акту, а вказано лише м. Березівка Одеська область.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме: з обвинувального акту, обвинувальний акт не підписано прокурором, який його затвердив, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 291 КПК України.
Відповідно до пункту 1 ч.4 ст.291, ст.109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування. Реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Разом з цим, реєстр матеріалів досудового розслідування, а саме: розділ І,ІІ - не заповнені в повному обсязі; у розділі ІІІ - зовсім нічого не зазначено, чи обирався підозрюваним запобіжний захід, який саме, коли, чи не обирався, що є також порушенням ст. 291 КПК України.
Відповідно до ст. 314 частини 2 КПК України: «Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду».
Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 - 372 КПК України, суд
Клопотання про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України повернути прокурору прокуратури Березівського району Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області
Суддя ОСОБА_1