В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"31" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007720 від 28.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 27.05.2015 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, перебуваючи в магазині «Епіцентр К», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, пройшов до відділу сантехніки, де у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 підійшов до стенду з лійками для душу у відділі сантехніки та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, зняв з полиці лійку для душу «Vitalio Joy Mono Grohe» закупівельною вартістю 693 гривні 60 копійок, лійку для душу «Vidima Seva Get» закупівельною вартістю 616 гривень 00 копійок, лійку для душу «Raidance Е 120 Air 3 jet Set U'D 650» закупівельною вартістю 4088 гривень 80 копійок, а всього товару на загальну суму 5398 гривень 40 копійок.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_5 поклав вищезазначений товар собі в куртку, в яку був вдягнений та в подальшому переклав до дитячої коляски своєї малолітньої дитини, після чого пройшов торгівельні каси не розрахувавшись за вищевказаний товар, направився в напрямку виходу з даного торгівельного центру, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, адже відразу був затриманий працівниками охорони магазину.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення, ОСОБА_5 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак останній не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відносно якої останній батьківських прав не позбавлений.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, відсутність зв`язків з антигромадськими елементами, наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, індивідуальні властивості особи: стать, вік, стан здоров`я, родинний стан, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, конкретні обставини, що характеризують поведінку винної особи до вчинення караного діяння, пов`язані з вчиненням правопорушення, після вчинення діяння та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України у виді громадських робіт, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, підстави для його визначення, на цьому етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Речові докази: 3 лійк для душу залишити у власності ТОВ «Епіцентр К»; диск з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007720 від 28.05.2015 року.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1