Справа № 444/4489/12
П О С Т А Н О В А

21 червня 2012 року Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_1 в складі: головуючого судді Мазурчака В.М.,

при секретарі Малиці С.О.,

за участі прокурора Янчук М.С.,

представника Центрально-Міського міжрайонного відділу Кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 подання Центрально-Міського міжрайонного відділу Кримінально-виконавчої інспекції про направлення засудженого для відбуття призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Центрально-Міський міжрайонний відділ Кримінально-виконавчої інспекції звернувся в суд з поданням від 8 червня 2012 року про направлення засудженого ОСОБА_3 для відбуття призначеного покарання.

В поданні зазначено, що ОСОБА_3 засуджений Центрально-Міським районним судом міста ОСОБА_1 за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до 2 років позбавлення волі та звільненого від відбуття покарання з випробуванням на 3 роки.

Відповідно до вироку Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 (суддя Філатов К.Б.) від 30 червня 2011 року у справі №1-145 2011 р. в порядку ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_3 не виїжджати без згоди органу кримінально-виконавчої інспекції за межі України на постійне місце проживання, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично зявлятись в орган кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

5 серпня 2011 року вирок було прийнято інспекцією до виконання.

9 серпня 2011 року засудженому було розяснено порядок і умови відбуття покарання та винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію 1 та 3 четверг кожного місяця.

Однак, засуджений покладені на нього судом обовязки не виконує, а саме, без поважної причини на реєстрацію у встановлені дні не зявляється. 1 та 22 березня 2012 року, а також 26 квітня 2012 року засудженому були оголошені попередження за неявку на реєстрацію без поважної причини.

17 лютого 2012 року засуджений був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП (Розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді).

22 березня 2012 року ОСОБА_3 винесено постанову про встановлення днів явки до КВІ 1,2,3 та 4 четверга кожного місяця. Було оформлено подання на привід ДІМ.

Представник Центрально-Міського міжрайонного відділу Кримінально-виконавчої інспекції подання підтримав, просив суд його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_3 проти подання заперечив, пояснив суду, що перебуває в край важких життєвих умовах, а саме, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_1, мати дитини ухиляється від виконання батьківських обовязків; він кожний день з 8:00 год. до 20:00 год важко працює. За весь час іспитового строку змінив 7 місць роботи виключно через те, що роботодавці, дізнавшись про те, що він засуджений і йому необхідно зявлятись до органу кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, відразу ж його звільняли з роботи без мотивації, хоча жодних зауважень з приводу виконання обовязків робітника в жодного роботодавця не було.

В суд з власної ініціативи зявився свідок ОСОБА_4 та пояснив, що він є фізичною особою-субєктом підприємницької діяльності, власником автомийки «Немо» по вулиці Мопрівська, будинок №1а міста Кривого Рогу. ОСОБА_3 в останній час в період з 5 лютого 2012 року постійно працює у нього на посаді мийника автомобілів. Вперше він познайомився з ОСОБА_3 в кінці 2011 року, який приходив на тимчасове виконання певних робіт. Охарактеризував ОСОБА_3 виключно з позитивної сторони як особу, яка є кращим працівником, дуже швидко освоїв свої обовязки та якісно їх виконує. З цих міркувань, не дивлячись на те, що він є засудженим, ОСОБА_4 залишив його на роботі. Пояснив, що ОСОБА_3 звертався до нього з приводу можливості сходити на реєстрацію. Такі клопотання працівника ОСОБА_4 задовольняв частково, оскільки на мийці працює всього три працівника, а тому при великому напливі автомобілів, він не мав можливості відпускати працівників. Однак, в скрутних економічних умовах в місті, це дозволяло заробляти кошти, в такі дні ОСОБА_3 отримував 200-250 грн. за роботу, що є суттєвою винагородою на його думку.

Розгляд справи було відкладено до 13:00 год 21 червня 2012 року з підстав необхідності витребувати нові докази від ОСОБА_4 в підтвердження його статусу та даних ним пояснень.

ОСОБА_4 надав суду такі документи: позитивну за змістом характеристику від 21 червня 2012 року на ОСОБА_3, довідку від 21 червня 2012 року про факт працевлаштування ОСОБА_3, трудовий договір від 5 лютого 2012 року з ОСОБА_3, ксерокопію паспорта серія АН №786743 на імя ОСОБА_4, ксерокопія ідентифікаційного номеру на імя ОСОБА_4, ксерокопію свідоцтва про державну реєстрацію та ксерокопію договору оренди нежилого приміщення під влаштування мийки «Немо».

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що формальні підстави для задоволення подання наявні, однак слід врахувати явку засудженого в судове засідання, факт його офіційного працевлаштування та характеристику роботодавця та дати ще одну можливість довести своє виправлення.

Вислухавши пояснення представника органу кримінально-виконавчої інспекції, засудженого, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні подання про направлення засудженого для відбуття призначеного покарання з таких підстав:

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбуття призначеного покарання.

В матеріалах справи відсутні докази систематичного вчинення ОСОБА_3 правопорушень, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Вчинення одного адміністративного правопорушення не може вважатись системним явищем. Судом також враховується вид даного правопорушення і те, що за малозначність вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_3 було звільнено від адміністративної відповідальності, суд обмежився усним зауваженням (особова справа №134/2011 р., а.с.41).

Часткове невиконання покладених на засудженого обовязків з обєктивних названих вище причин, повязаних з необхідністю заробляти кошти на прожиття та утримання дитини суд вважає недостатньою підставою для задоволення подання. Судом також враховується правосвідомість засудженого, яка проявляється у бажанні виконувати свої обовязки, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_4 Показання даного свідка за своїм змістом носять характер прихованого клопотання роботодавця про відмову у задоволенні подання з мотивів зацікавленості в утриманні працівника ОСОБА_3 на робочому місці, що не може не врахувати суд.

Суд вважає дане подання передчасним.

На основі викладеного та керуючись ст.408-2 КПК України, ст.78 КК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні подання Центрально-Міського міжрайонного відділу Кримінально-виконавчої інспекції про направлення засудженого ОСОБА_3 для відбуття призначеного покарання.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб.

Суддя В.М. Мазурчак