Провадження № 1-кп/761/707/2015
У Х В А Л А
Іменем України
15 травня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача - ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

провівши підготовче судове засідання по розгляду кримінального провадження,внесеного

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 06 лютого 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

06 травня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Ухвалою від 07 травня 2015 року вказане кримінальне провадження призначене в підготовче судове засідання .

Прокурор просив суд вирішити питання щодо визначення підсудності даного кримінального провадження .

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти призначення судового розгляду кримінального провадження та просив повернути обвинувальний акт прокурору,оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.4 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження .

Згідно обвинувачення , ОСОБА_8 ,за окремих обставин , брав участь у терористичній організації «ЛНР» ,зокрема , в період з грудня 2014 року по січень 2015 року, діючи умисно, виконував функції водія механіка танку « Т-64-Б», який атакував позиції підрозділів Збройних сил України поблизу населеного пункту Санжарівка Донецької області. У складі терористичної групи брав участь у терористичній організації, яка в період з березня 2014 року по теперішній час діє на території Луганської області, метою якої є повалення існуючого конституційного ладу України, зміна меж території та державного кордону України, шляхом незаконного створення державного утворення в межах Луганської області, так званої « Луганської народної республіки», а також збройне протистояння підрозділам Збройних сил України у ході проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, отже, протиправні дії ОСОБА_8 , відповідно до обвинувачення вчинялись на території Луганської та Донецької областей.

За таких обставин, враховуючи правила визначені ст.ст. 32, 34 КПК України, які визначають, що кримінальне провадження здійснює суд в межах територіальної юрисдикції якого вчинене кримінальне правопорушення, а питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції, в даному конкретному випадку, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підлягає направленню до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання щодо звернення з поданням до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Крім того, незважаючи на відсутність клопотань у сторін кримінального провадження щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, суд, виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час судового розгляду, вважає необхідним розглянути питання щодо встановлення наявності або відсутності підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Так, враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_8 , який обвинувачується у участі у терористичної організації, яке має значний ступінь суспільної небезпеки, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 , не маючи постійного місця проживання та реєстрації в м. Києві, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спілкуватися з іншими невстановленими співучасниками вчиненого кримінального правопорушення, для узгодження позиції і поведінки, маючи зв`язки у колах терористичної організації та можливість використовувати спеціально передбачені для даної мети матеріальні статки терористичної організації «ЛНР», може незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, а також іншими способами перешкоджати встановленню істини по справі.

На переконання суду, такі обставини свідчать про існування значних ризиків щодо того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної його процесуальної поведінки.

При цьому, при збереженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Також, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а зважаючи на положення ч. 5 ст. 176 КПК України, які передбачають, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України, суд в даному конкретному випадку не визначає розмір застави.

Що стосується доводів сторони захисту в частині невідповідності обвинувального акту вимогам процесуального закону ,то такі питання на переконання суду мають бути вирішені судом,який буде визначений у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене , керуючись ст. ст. 32, 34, 217, 314 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 від 06 лютого 2015 року) направити до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання щодо звернення з поданням до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 14 липня 2015 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :

Судді :