В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Жмеринці кримінальне провадження №1-кп/130/43/2015 (130/2181/15-к), обвинувальний акт по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2014 року, за №0000420 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кудіївці Жмеринського району Вінницької області, одруженого, з неповною середньою освітою, не військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

04.06.2014 о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , де між ними на грунті неприязних відносин, виникла сутичка в ході якої ОСОБА_4 , погрожував фізичною розправою дерев`яною палкою ОСОБА_6 .. З метою уникнення фізичної розправи ОСОБА_6 вхопилася однією рукою за дерев`яну палицю, після цього ОСОБА_4 відштовхнув останню, в наслідок чого вона втратила рівновагу та впала на землю, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, вхопив ОСОБА_6 за шию почав її душити, висмикував волосся та руками наносив множинні удари по різним частинам тіла. Після чого, ОСОБА_4 відійшов від ОСОБА_6 на декілька метрів, взяв дерев`яну палицю в руки, в цей час остання підвівшись намагалися втекти, наздогнав її та умисно наніс один удар палицею в область лівої руки, чим спричинив тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 75 від 10.06.2014, у ОСОБА_6 косий перелом лівої кисті на межі дистальної та середньої третини із незначним уламковим зміщенням; синці - на спині зліва по краю реберної дуги, на спині з права в ділянці 8 ребра по лопаточній лінії; на грудній клітці посередині, в ділянці лівого кульшового суглобу, по передній поверхні правого стегна в середині третині. Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, по давності можуть відповідати 04.06.2014 року.
Косий перелом ліктьової кістки на межі дистальної та середньої третини із незначним уламковим зміщенням не являється небезпечним для життя в момент заподіяння, не супроводжувався небезпечним для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Синці - на спині злва по краю реберної дуги, на спині з права в ділянці 8 ребра по лопаточній лінії; на грудній клітці посередині, в ділянці лівого кульшового суглобу, по передній поверхні правого стегна в середній третині за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
07.05.2015 між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, яка досягнута під час судового розгляду справи, та згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.122 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин (обвинувачений являється пенсіонером, є особою похилого віку, стан зоров`я за час розгляду справи в нього значно погіршився), а також покарання, яке повинен нести обвинувачений з урахуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу 850 (вісімсот п`ятидесяти) гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи встановлені судом та запевнив суд, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що він цілком розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.1 ст.473 КПК України, та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України.
Захисник обвинуваченого, ОСОБА_5 підтримав думку і позицію свого підзахистного та просив також затвердити угоду.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання, підтвердила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України.
Представник потерпілої ОСОБА_7 погодився із думкою та позицією своєї довірительки та просив затвердити угоду.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про примирення затвердити.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим віднесений до середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст.474, ч.1 ст.473 КПК України. Потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 ..
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 07.05.2015 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим і призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України з врахуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Жмеринського
міськрайонного суду
Вінницької області ОСОБА_1