Справа № 203/5664/12
ВИРОК
Іменем України
17 липня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ралівка Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого 22.12.2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки (судимість не погашена),

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
30 травня 2010 року близько 3 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в будинку потерпілого ОСОБА_8 , що розташований в АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на підставі неприязних відносин, які виникли у нього з ОСОБА_8 під час розмови в будинку останнього, скляною пляшкою з-під горілки умисно наніс удар по голові ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю і втратив свідомість. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеня тяжкості, субарахноїдального крововиливу, епідурального крововиливу правої скроневої ділянки, забійних ран голови, перелому кісток черепа (лінійного перелому потиличної кістки). Згідно судово-медичної експертизи № 2724 від 12.12.2011 року вказана черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 виникла від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо в строк 30.05.2010 р., належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки) являється небезпечними для життя в момент спричинення. Характер і локалізація вказаних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа допускають можливість виникнення їх від одноразової травмуючої дії в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Суду показав, що в травні 2010 року він із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зібралися випити пива та пішли у кафе, що знаходиться на залізничному вокзалі в м. Вінниці. Коли він вийшов покурити і повернувся назад у кафе, то побачив, що за їх столом уже сидів ОСОБА_8 . Він запропонував всім їхати до нього додому на Старе Місто, де він винаймав житло, але ОСОБА_8 відмовився і запропонував усім поїхати до нього додому. Вони всі поїхали до ОСОБА_8 . Перед тим, як поїхати, ОСОБА_8 та ще хтось зайшли у магазин «Сільпо», де купили 0,5 л горілки та закуску. У ОСОБА_8 вони перебували максимум 1 годину, ніяких конфліктів у них не було. Коли ОСОБА_8 почав стелити постіль та ложити всіх спати, тоді вони вирішили з дівчатами поїхати додому. Коли він залишив ОСОБА_8 , останній був п`яненький та сидів за столом. Дівчата вийшли від ОСОБА_8 перші, а він залишився на 1 хв., щоб сказати йому, що вони приїхали до нього не спати. Після цього вони поїхали додому. Про те, що ОСОБА_8 побили, він взнав через 2 місяці, коли йому на телефон подзвонили працівники міліції. Покази ОСОБА_8 відповідають дійсності, окрім того, що він його побив. Чого ОСОБА_8 каже, що він його побив, він не знає. Коли ОСОБА_8 був у працівників міліції, йому дали альбом із фотографіями і той вказав на нього. На нього склали адміністративний протокол за те, що він на зупинці виражався нецензурними словами, який він не підписував. В ІТТ він ніяких пояснень не підписував, у нього там взяли лише джинси для проведення експертизи, а інших штанів не дали. На досудовому слідстві на нього чинили тиск, били по всіх частинах тіла, після чого він давав пояснення і їздив на відтворення. Цивільний позов він не визнає.

Не дивлячись на невизнання підсудним своєї вини в інкримінованому злочині, його вина в скоєнні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, повністю підтверджується показами потерпілого та свідків.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 29.05.2010 року він познайомився з двома дівчатами на вокзалі в м. Вінниці. Дівчата пили пиво і він підсів до них. Потім підійшов ОСОБА_7 , який знав дівчат. Сам з ОСОБА_7 він не пив, але по останньому було видно, що він вже вживав алкогольні напої. Після того, як вони всі вийшли на вулицю, ОСОБА_7 запропонував поїхати до нього, на що він відмовився. Тоді він запропонував поїхати до нього додому. Всі погодилися. Він та ОСОБА_11 пішли в магазин, купили 0,5 л горілки (квадратну пляшку) та поїсти, а ОСОБА_7 з Юр залишалися на вулиці. Коли вони вийшли із магазину, Юр уже не було, тому вони їй подзвонили і вона приїхала. Коли вони усі приїхали до нього додому, він пожарив риби, і вони сіли пити. Горілку вони випили майже всю. Пили всі. Після цього ОСОБА_7 сказав дівчатам, щоб вони вийшли. ОСОБА_7 не сподобалось, що він обнімав ОСОБА_11 . Черемха йому не казала, що їй не подобається те, що він її обіймає. ОСОБА_7 наніс йому удар пляшкою з-під горілки, яку купляли в магазині, по голові. Після цього він взагалі нічого не пам`ятає. До пам`яті він прийшов лише у лікарні. За столом ОСОБА_11 сиділа по ліву сторону від нього, по праву руку Юр в Коциловського на руках, а стіл стояв навпроти дверей (більше по праву сторону). В кімнаті було два дивана, трюмо, стінка, телевізор, крісло. Зі слів батьків, його знайшли на дивані при вході справа. Сиділи вони за столом на дивані. Хто саме його знайшов, як потрапив у лікарню, о котрій годині він прийшов до свідомості, як лікар його обстежував все це він не пам`ятає. В його кімнаті на полу, на коврі, на стіні, на вхідних дверях, на простирадлі була кров, яка була із травми його голови. Коли його привезли до лікарні, він був одягнений, а у кімнаті був до пояса роздягнений. Його знайшли батьки на дивані, але на іншому ніж той, де вони сиділи. Після того, як він втратив свідомість, він нічого не пам`ятає. Спочатку він не знав, хто саме його вдарив, тобто не знав прізвища тієї людини, а потім йому показали фотографії і він вказав на ОСОБА_7 . Цивільний позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що наприкінці травня 2010 року вона, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 (її сестра) сиділи в кафе на залізничному вокзалі у м. Вінниця, де до них підсів ОСОБА_8 і вони випили по 0,5 л слабоалкогольного напою чи пива. Після того, як ОСОБА_8 розрахувався, вони пішли в магазин «Сільпо», де купили горілки, продукти харчування та поїхали до ОСОБА_8 додому на таксі, оскільки той їх запросив. Коли саме вони приїхали до потерпілого, вона не пам`ятає. Приїхавши до ОСОБА_8 , вони випили біля 1/2 бутилки горілки ємкістю 0,5 л, посиділи там ще 1 годину. Вона і ОСОБА_13 виходили на 1-2 хвилини покурити, а коли покурили, вийшов ОСОБА_7 і вони пішли додому. Точно сказати не може, оскільки не пам`ятає, чи вони самі вийшли покурити, чи їм сказали вийти. Коли вони перебували у ОСОБА_8 вдома, ніхто з них не сварився, ніяких конфліктів не було, у ОСОБА_8 не була побита голова. Яким чином у потерпілого утворилися тілесні ушкодження, вона не знає, щоб хтось сварився, вона не чула. Не пам`ятає, чи ОСОБА_8 до неї приставав і чи це не сподобалось ОСОБА_7 . Також не пам`ятає, чи вона запитувала ОСОБА_7 про те, чого йти додому і що саме сталось. З ОСОБА_8 не прощалася, коли йшли додому. На досудовому розслідуванні вона давала такі самі покази.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який є батьком потерпілого, показав, що в неділю 30.05.2010 року він зібрався йти на рибалку. О 7 год. 30 хв. він пішов до свого сина ОСОБА_8 , так як усі рибацькі снасті знаходилися у нього. До будинку сина від його будинку йти приблизно 15-20 хвилин. Прийшовши до будинку сина десь о 8 год., він побачив, що двері були лише прикриті. Коли зайшов в хату, то побачив, що на столі було усе наставлено, а син лежав на дивані (справа) без майки, весь у крові, стіни, підлога, подушка, одіяло все було у крові, а на полу валялося скло. Після цього він пішов до сусіда, який є його родичем, подзвонив жінці і сказав, щоб вона прийшла. Коли прийшла жінка, вона помила сина, оскільки той був весь у крові, і вони вирішили викликати швидку. В цей час жінка пішла додому, взяла гроші і повернулась назад. Коли приїхала швидка допомога, то лікар помив сину голову, зробив укол та забрав його у лікарню. До свідомості вдома його син не приходив. Коли син отямився в лікарні, він нічого їм не розповів, в лікарню до нього ніхто не приходив, нічого не відшкодовував. Працівники лікарні викликали працівників міліції. В той день міліція до будинку сина не приїжджала. У сина не було ворогів, ні з ким він не був у неприязних стосунках.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є матір`ю потерпілого, показала, що 30.05.2010 року її чоловік ОСОБА_14 мав йти на рибалку. Вона його попросила, щоб він їй допоміг, і він вийшов пізніше, приблизно о 7 год. 30 хв.-7 год. 40 хв. Після цього, десь о 8 год. 30 хв.-9 год. 00 хв. чоловік зателефонував їй і сказав, щоб вона йшла до сина. Коли вона прийшла до сина додому, він лежав весь в крові, до половини одягнений, кров також була на підлозі, на стіні. Син важко дихав. Чоловік сказав, що це напевно його бутилкою вдарили, оскільки бутилка була розбита. Вони з чоловіком нагріли воду, трохи обмили сина і побачили, що у нього на голові рана. Вона пішла додому переодягнутися і взяти гроші. Коли повернулася, швидкої ще не було. Коли приїхала швидка допомога, то лікар обробив рану, зробив укол, одягнули сина і його забрали в лікарню. По дорозі до лікарні син не говорив, він був без свідомості. Приїхавши до лікарні, сина забрали в операційну, зашили рану. В лікарні син вже був при свідомості. У палаті син запитався за телефон, ланцюжок, гроші, на що вона відповіла, що цього немає. На другий день сину робили МРТ, потім призначили лікування. Біля трьох тижнів він лежав у лікарні. Син нічого не розповідав. Вона запитувала його, що саме трапилося, однак він сказав, що це не її справа. На лікування сина вона витрачала також і свої гроші. Вже коли порушили кримінальну справу, то син казав їй, що краєм ока бачив, як його вдарили пляшкою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що в той день (приблизно чотири роки назад) вони відпочивали втрьох (вона, її сестра ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ) в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться на залізничному вокзалі в м. Вінниця. Приблизно о 22 год. до них підсів ОСОБА_8 , щоб познайомитися з її сестрою ОСОБА_12 . На скільки вона пам`ятає, коли підійшов ОСОБА_8 , то ОСОБА_7 сидів з ними за столом. За час перебування в кафе ОСОБА_8 не отримував тілесних ушкоджень, не падав, не вдарявся головою. Вони випили по 1-2 пляшки пива. Потім ОСОБА_8 запропонував поїхати до нього додому продовжити знайомство, на що вони погодились. Всі разом ходили в магазин «Сільпо», де купили пляшку горілки та закуску, яку саме не пам`ятає. Розраховувався в магазині ОСОБА_8 . Біля «Сільпо» сіли у таксі приблизно о 23 год. та поїхали до ОСОБА_8 додому. Приїхавши до нього, сіли за стіл, розмовляли, їли, пили горілку. Скільки саме випили горілки, вона не пам`ятає, однак пам`ятає, що в пляшці ще щось залишилось. Були в ОСОБА_8 приблизно 1 годину, а потім ОСОБА_17 почав розстеляти ліжка і пропонувати їм залишатися, але вони відмовилися. Точно не пам`ятає, чи потерпілий пояснював, коли розстеляв ліжка, що хоче, щоб ОСОБА_11 лягла з ним. Після цього вони вийшли із ОСОБА_11 на вулицю, підкурили по цигарці, і вийшов ОСОБА_7 , який був у нормальному стані. Ніяких конфліктів за столом у них не виникало. Вона не бачила, щоб ОСОБА_7 бив ОСОБА_8 , а ОСОБА_18 про це нічого не повідомляв. Через кілька місяців її запросили працівники міліції, які погрожували їй та чинили тиск на неї, говорили, щоб вона сказала, що це ОСОБА_7 побив ОСОБА_8 . Точно знає, що в той момент, коли вони з ОСОБА_12 стояли на вулиці, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 були у будинку, то ОСОБА_7 не бив ОСОБА_8 , бо якби він його бив, то він їй про це сказав би. Вона не чула, чи билося скло, чи хтось розмовляв, чи хтось кричав. Вона не пам`ятає, чи залишили вони двері відчиненими, коли йшли від ОСОБА_8 . Потерпілий не був сильно п`яним, він свідомість не втрачав, головою не бився, всі були у нормальному стані.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який є рідним братом потерпілого, показав, що був свідком подій, коли був виявлений потерпілий ОСОБА_8 в непритомному стані. Мати зранку йому повідомила, що сталося з братом. Він приїхав з м. Вінниці до місця проживання потерпілого у будинок. Бачив, як ОСОБА_8 лежав на ліжку в непритомному стані, і ліжко було закривавлине. ОСОБА_8 лежав на дивані з правої сторони, головою до дверей, кров була на голові та на дивані, він не був накритий, а був одягнений. Чи був ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, сказати не може. У будинку в той час були батько та мати. Коли батько викликав швидку, він пішов зустрічати її. В кімнаті він нічого не робив, просто пробув там 2-3 хвилини, вийшов і більше туди не повертався. Не бачив, щоб щось лежало на полу, бачив тільки на полу біля дивану була кров. На підлозі було скло, від чого саме він не знає, однак може бути і від пляшки матового кольору. Осколки скла були між диваном і столом, стіл і диван, на якому лежав потерпілий, були практично поряд. Коли брат прийшов до свідомості, його поряд не було, в той же день він з ним не розмовляв. Потім він цікавився у ОСОБА_8 , що сталося, однак він не повідомив, хто його побив.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 , який є завідувачем відділу експертизи живих осіб Вінницького бюро СМЕ, показав, що в пунктах експертизи зазначено відповіді на всі поставлені запитання. Ушкодження потерпілий отримав від одного удару скляною пляшкою по голові, тупим твердим предметом. Діагноз «різана рана» було поставлено тим закладом, який направляв хворого на лікування. Цей діагноз не є ні клінічним, ні заключним, це робоча версія діагноза того, хто направляв хворого на лікування. Він взагалі не впевнений, що діагноз «різана рана» написав лікар, бо то може написати і фельдшер, і медсестра. На титульній сторінці історії хвороби зазначено «різана рана», однак цей діагноз не може оцінюватися, так як це робоча версія. Від одного удару пляшкою по голові можуть виникнути всі ці ушкодження, що були у потерпілого. Тілесні ушкодження могли виникнути в межах доби, для життя потерпілого дані тілесні ушкодження були небезпечними. Виявлені тілесні ушкодження є достатніми для утворення зовнішньої кровотечі. Кількість крові це є суб`єктивне бачення кожної людини. При переломі склепіння черепа і втраті памяті можливе настання світлих проміжків і пересування та повторна втрата пам`яті. Теоретично можливо таке, що людина втратила свідомість, потім прийшла до тями, пересувалась, потім знов втратила свідомість і цього не пам`ятає, однак це не питання судово-медичної експертизи, а сфера психології. Для експерта не має значення, як саме розташовані особа та потерпілий, їх розташування може бути довільним. Існують відомі випадки, коли особа втрачає свідомість сидячи. Чи залишався потерпілий сидіти це не питання судово-медичної експертизи. Лінія перелому має протяжність і може бути в будь-якому місці: і справа, і зліва. Інші версії не були присутні, тому вони не розглядалися. Одна рана в лобній частині черепа, одна в тімяній і дві в потиличній могли бути від одного удару пляшкою по голові. Такі ушкодження, як були у потерпілого, по механізму дійсно могли виникнути від одного удару, тобто прикладення однієї травмуючої сили. При розбитті пляшки об голову могли виникнути додаткові ушкодження. Наявні в справі висновки медичних експертиз повністю підтримує, більш детальний опис перелому кісток черепа у живої людини неможливий.

Вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, також підтверджується матеріалами кримінальної справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- випискою з історії хвороби № 5057 з додатком, згідно якої ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні МКЛ ШМД з 30.05.2010 року по 23.06.2010 року (т.1 а.с.21-26);

- протоколом огляду місця події від 07.08.2010 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто домогосподарство в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.45-48);

- висновком експерта № 1925 від 17.09.2010 року, згідно якого у потерпілого було виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеня тяжкості, субарахноїдальний крововилив, епідуральний крововилив правої скроневої ділянки, забійні рани голови, перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки), які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо в строк 30.05.2010 року, що належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.85-86);

- протоколом очної ставки від 21.10.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , згідно якого останні повідомили, що дійсно познайомились при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, та потерпілий підтвердив свої пояснення про заподіяння йому удару пляшкою по голові саме ОСОБА_7 , на що останній заперечив, вказавши, що удари по голові потерпілому наносила ОСОБА_12 (т.1 а.с.97);

- протоколом очної ставки від 21.10.2010 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_21 показала, що був словесний конфлікт між ОСОБА_7 та власником будинку, через що він виник їй не відомо, після чого вона разом з ОСОБА_22 вийшла на вулицю і до будинку більше не повертались, в будинку залишився ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , а також спростувала нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 (т.1 а.с.112);

- протоколом очної ставки від 21.10.2010 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_12 показала, що там між ОСОБА_24 та ОСОБА_23 виникла словесна сварка, із-за чого, вона не знає, під час якої вона з ОСОБА_21 вийшли з будинку і більше до нього не повертались. В будинку залишився ОСОБА_24 та ОСОБА_23 . Між нею та ОСОБА_24 ніяких непорозумінь не було. Також ОСОБА_12 заперечила нанесення нею тілесних ушкоджень потерпілому (т.1 а.с.117);

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_21 , згідно якого остання повідомила про агресивну поведінку ОСОБА_7 під час сварки із ОСОБА_8 (т.1 а.с.140);

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 , згідно якого остання повідомила про агресивну поведінку ОСОБА_7 під час сварки із ОСОБА_8 та розмову із ОСОБА_7 , коли вони поверталися від ОСОБА_8 . ОСОБА_7 повідомив, що вони з ОСОБА_8 побилися, іншого нічого не пояснював (т.1 а.с.141);

- висновком експерта № 3944/68 від 17.01.2011 року, яким підтверджено виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 та встановлено, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за механізмом утворення узгоджуються з показами ОСОБА_8 (протокол додаткового допиту від 21.10.2010 року), тобто могло виникнути внаслідок удару скляною пляшкою по голові. Кількість та локалізація ран на волосяній частині голови (одна в лобній, одна в тім`яній, дві в потиличній ділянках) свідчать про місця прикладання травмуючої сили (т.1 а.с.180-181);

- актом № 35 амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 від 03.02.2011 року, яким встановлено, що ОСОБА_8 в період вчинення проти нього злочину на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_8 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. Після спричинення йому тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 розвинувся в подальшому постконтузійний синдром, у зв`язку з чим він потребує спостереження психіатра та невролога за місцем свого проживання. ОСОБА_8 може правильно сприймати обставини, які мають значення по кримінальній справі, і давати про них відповідні покази (т.1 а.с.200-203);

- висновком експерта № 2724 від 12.12.2011 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма забій головного мозку легкого ступеня тяжкості, субарахноїдальний крововилив, епідуральний крововилив правої скроневої ділянки, забійні рани голови, перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки). Наявність перелому потиличної кістки зліва у ОСОБА_8 підтверджується також результатами проведеної в ході експертизи контрольної рентгенографії. Вказана черепно-мозкова травма виникла від дії тупого твердого предмета (предметів) можливо в строк 30.05.2010 року, належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки) являвся небезпечним для життя в момент спричинення. Характер та локалізація вказаних ушкоджень у ОСОБА_8 допускають можливість виникнення від одноразової травмуючої дії в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва, що можливо за умов, відображених у матеріалах справи як у протоколі додаткового допиту ОСОБА_8 від 20.11.2010 року, так і протоколі додаткового допиту ОСОБА_7 від 13.08.2010 року, тобто від удару скляною пляшкою по голові (т.1 а.с.269-271);

- постановою старшого слідчого прокуратури Вінницького району ОСОБА_25 від 03.04.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 за відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.127, 364, 365, 366, 371, 373 КК України, за скаргою ОСОБА_7 про застосування працівниками міліції відносно нього фізичної сили та психологічного тиску під час проведення досудового слідства (т.1 а.с.356-359);

- постановою старшого слідчого прокуратури Вінницького району ОСОБА_25 від 22.05.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно якої відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 за відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.364, 365, 373 КК України, щодо факту застосування тиску на свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_21 (т.1 а.с.368-369);

- висновком експерта № 2573 від 28.09.2012 року, яким підтверджуються висновки викладені в експертизі № 2724 від 12.12.2011 року (т.2 а.с.19);

- постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВ ОСОБА_32 від 04.10.2012 року про закриття кримінальної справи в частині обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні крадіжки майна належного потерпілому ОСОБА_8 за відсутності по даному епізоду в діях ОСОБА_7 складу злочину (т.2 а.с.28-29);

- копією свідоцтва про одруження, згідно якого ОСОБА_21 змінила прізвище на « ОСОБА_33 » (т.2 а.с.110);

- копіями медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_8 , копіями виписок з історії хвороби, спіральної комп`ютерної томографії, в яких зазначено діагноз ОСОБА_8 закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, субарахноїдальний крововилив, перелом кісток черепа; стан його здоров`я та призначене лікування, аналізи, консультації лікарів (т.2 а.с.164-182, 197-220);

- постановою старшого слідчого прокуратури Вінницького району ОСОБА_34 від 14.05.2013 року про відмову в порушенні кримінальної справи, згідно якої відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 за відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст. 127, 364, 365, 366, 371, 373 КК України, за скаргою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо застосування працівниками міліції відносно ОСОБА_7 фізичної сили та психологічного тиску під час проведення досудового слідства, яка була винесена по проведенню перевірки згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області після скасування вироку відносно ОСОБА_7 (т.2 а.с.193-196);

- повідомленням Вінницької ЦРКЛ щодо виїзду лікарів швидкої допомоги на виклик 30.05.2010 року в с. Вінницькі Хутори для надання допомоги ОСОБА_8 та доставлення хворого із діагнозом закрита черепно-мозкова травма в ІІ міську лікарню (т.2 а.с.226);

- копіями матеріалів оглянутої в судовому засіданні адміністративної справи № 3-4761/10 Ленінського районного суду м. Вінниці відносно ОСОБА_7 за ст.185 КУпАП. Згідно постанови по вказаній справі від 07.08.2010 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб (т.2 а.с.228-236, т.3 а.с.51-64);

- копіями медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_8 , копіями виписок з історії хвороби, спіральної комп`ютерної томографії, аудіограми, оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні (т.3 а.с.92-137);

- висновком експерта № 256-П від 23.06.2015 року з додатками за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної за постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року, згідно якого підписи в графах «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в наданому протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП, виконані гр. ОСОБА_7 ; питання: «Чи виконано підписи в графі «підпис правопорушника» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП ОСОБА_7 чи іншою особою?» не вирішувалось, так як дана графа «підпис правопорушника» з підписами в наданому протоколі відсутня; ознак виконання навмисно зміненим почерком підписів в графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП не виявлено; ознак виконання в незвичних умовах під впливом збиваючих факторів підписів в графах «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП не виявлено(т.3 а.с.148-155).

В судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи було оглянуто матеріал про відмову в порушенні кримінальної справи № 122 за заявою ОСОБА_7 щодо неправомірних, на його думку, дій співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, в якому містяться, також оглянуті в судовому засіданні, матеріали адміністративної справи № 3-4761/10 Ленінського районного суду м. Вінниці відносно ОСОБА_7 за ст.185 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України (в редакції 1960 року) вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

В ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2013 року, якою скасовано попередній вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 12.06.2013 року, вказано, що слідчі дії, зазначені у постанові Староміського суду м. Вінниці від 04.05.2012 року, проведені не були, а тому необхідно:

- встановити особи понятих жителів Калинівського району Вінницької області ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.08.2010 року, та опитати їх з приводу підроблення особистого підпису ОСОБА_7 ;

- для перевірки та усунення суперечностей між поясненнями скаржника ОСОБА_7 та співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області (о/у Вінницького РВ ст.лейтенанта міліції ОСОБА_26 ) щодо особистого підпису ОСОБА_7 в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.08.2010 року необхідно провести почеркознавче дослідження.

На виконання вимог Апеляційного суду Вінницької області за клопотанням прокурора було викликано в судове засідання в якості свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_36 , а також постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області.
В судові засідання свідки ОСОБА_37 та ОСОБА_38 не з`являлися з невідомих суду причин, постанови суду про привід вказаних свідків в судове засідання залишилися невиконані, оскільки відповідно до наданого суду рапорту старшого ДІМ сектору № 1 ВДІМ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області свідок ОСОБА_39 за адресою: АДРЕСА_3 вже не проживає, так як продав квартиру; було встановлено мобільний номер дружини ОСОБА_35 ОСОБА_40 , якій було повідомлено про виклик ОСОБА_35 до суду і вона дала зобов`язання повідомити його про день, час і місце судового засідання. Згідно рапорту старшого ДІМ Калинівського РВ УМВС України у Вінницькій області доставити в судове засідання свідка ОСОБА_41 не представилося можливості, оскільки останній за місцем проживання: АДРЕСА_4 відсутній, знаходиться на тимчасових заробітках в м. Москва Російської федерації. В зв`язку з цими обставинами, а також враховуючи й ті обставини, що вже був наявний висновок судової почеркознавчої експертизи, проведеної за постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року, згідно якого підписи в графах «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП виконані гр. ОСОБА_7 ,прокурор в судовому засіданні відмовилася від свого клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_35 та ОСОБА_42 .
Не дивлячись на невизнання підсудним своєї вини у спричиненні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , небезпечного для життя в момент заподіяння, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, повністю підтверджується зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами частково показами самого підсудного, показами потерпілого, свідків, матеріалами справи.

Частиною 1 статті 121 КК України передбачено, що тяжким тілесним ушкодженням є умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене поданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку. До небезпечних для життя ушкоджень належать: а) ті, що проникають у черепну порожнину, у т.ч, без ушкодження мозку; б) відкриті й закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластинки склепіння черепа; в) забиття головного мозку тяжкого ступеня як зі здавленням, так і без здавлення головного мозку; забиття головного мозку середньої тяжкості за наявності симптомів ураження стовбурної ділянки.

Об`єктом злочину, передбаченого ст.121 КК України, є здоров`я особи. Обов`язковою ознакою цього злочину є потерпілий. Ним може бути лише людина громадянин України, особа без громадянства, іноземець.

Об`єктивну сторону злочину утворюють діяння (дія або бездіяльність), наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Тілесні ушкодження це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів. Суспільне небезпечні дії при заподіянні тілесних ушкоджень виражаються у фізичному, хімічному, біологічному, психічному чи іншому впливі на потерпілого. Бездіяльність має місце тоді, коли винний не вчиняє певних дій, які він повинен був і міг вчинити стосовно іншої людини, що потягнуло за собою заподіяння шкоди її здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень.

Закінченим цей злочин є: у разі визнання умисного тілесного ушкодження тяжким за ознакою його небезпечності для життя в момент заподіяння з моменту вчинення такого діяння; у всіх інших випадках з моменту настання наслідків, зазначених у ч.1 ст.121 КК України.

Суб`єктом злочину є осудна особа, яка досягла 14-річного віку.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим або непрямим умислом. Суб`єктивна сторона злочину відображає процеси, які відбуваються у свідомості особи в зв`язку з вчиненням нею злочину і свідчать про спрямування її волі та про її ставлення до суспільно небезпечного діяння та його наслідків.

Проаналізувавши всі в сукупності досліджені докази по справі, суд вважає доведеними всі складові злочину, вчиненого підсудним ОСОБА_7 . Об`єктивна сторона злочину полягає в протиправному нанесенні ОСОБА_7 скляною пляшкою з-під горілки удару по голові ОСОБА_8 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеня тяжкості, субарахноїдального крововиливу, епідурального крововиливу правої скроневої ділянки, забійних ран голови, перелом кісток черепа (лінійного перелому потиличної кістки), які зазначені у всіх чотирьох висновках судово-медичних експертиз, проведених по даній кримінальній справі, та вказана черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 виникла від дії тупого твердого предмета (предметів), можливо в строк 30.05.2010 року, належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки) являється небезпечними для життя в момент спричинення. Характер і локалізація вказаних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа допускають можливість виникнення їх від одноразової травмуючої дії в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення ОСОБА_7 до наслідків своїх дій, так як останній зі своїми знайомими ОСОБА_16 і ОСОБА_12 , познайомившись ввечері в кафе на залізничному вокзалі в м. Вінниця з ОСОБА_8 , вночі поїхали до останнього додому в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, щоб продовжити разом відпочинок. Через деякий час ОСОБА_7 сказав дівчатам вийти з будинку на вулицю, а сам ОСОБА_7 залишився з ОСОБА_8 в будинку. Потім ОСОБА_7 через деякий час сам вийшов з будинку, при цьому сказавши дівчатам, що все нормально, і всі троє відразу направилися в м. Вінниця. В цей же час до будинку не повернулися попрощатися з ОСОБА_8 ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_16 , хоча усі четверо разом відпочивали в будинку потерпілого ОСОБА_8 .

Суд вважає, що ОСОБА_7 умисно вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно-небезпечного характеру свого діяння та в передбаченні його суспільно-небезпечних наслідків, тому ОСОБА_7 розумів свої дії та повинен був розуміти їх в момент вчинення злочину. Усвідомлення суспільно-небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки злочину значущість об`єкта посягання, яким є здоров`я потерпілого, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення, а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Суд вважає, що ОСОБА_7 мав чітке уявлення про те, що від його удару скляною пляшкою по голові ОСОБА_8 , яка являється важливою ділянкою тіла людини, можуть настати тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Невизнання підсудним ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не спростовує вищезазначений висновок суду, а є, виключно, способом, реалізація якого спрямована на уникнення відповідальності за вчинене ним протиправне діяння, тому суд розцінює це як метод захисту підсудного.

Суд вважає покази підсудного ОСОБА_7 про його непричетність до заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень неправдивими, та їх неправдивість спростовується матеріалами справи, а саме: показами потерпілого ОСОБА_8 (які він давав як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні); висновками чотирьох судово-медичних експертиз, які відповідають поясненням потерпілого; показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_12 (під час досудового слідства, при цьому всі вони під час досудового слідства давали однакові покази, без протиріч); показами свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_12 в судовому засіданні.

В той же час суд вважає правдивими і відповідаючими дійсності покази потерпілого ОСОБА_8 про нанесення йому ОСОБА_7 удару по голові скляною пляшкою, а також покази свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , дані в ході досудового слідства, що узгоджуються з іншими доказами по справі, про виникший в кімнаті конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , якого вони в подальшому не бачили.

Відповідно до показів підсудного, потерпілого, свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_12 . 30.05.2010 року ОСОБА_7 вживав алкогольні напої разом з ними, тому інкримінований злочин підсудний вчинив в стані алкогольного сп`яніння.

Покази ОСОБА_16 та ОСОБА_12 в частині непричетності ОСОБА_7 до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 суд розцінює як намагання допомогти підсудному уникнути кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_16 була співмешканкою підсудного, а ОСОБА_12 є його знайомою та рідною сестрою ОСОБА_16 , а саму позицію ОСОБА_7 , яка змінювалась ним від показів про вчинення даного злочину ОСОБА_12 до повної відмови від даних показів та показів в судовому засіданні про його повну невинуватість як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Неправдивість стверджень свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , що до них застосовувались незаконні заходи впливу під час досудового слідства, повністю спростовані перевіркою, проведеною прокуратурою Вінницького району (т.1 а.с.368-369), згідно якої факти щодо можливого застосування тиску до них не знайшли свого об`єктивного підтвердження, про що 22.05.2012 року винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Безпідставними є покази підсудного ОСОБА_7 про те, що до нього в ході досудового слідства застосовувався фізичний тиск працівниками міліції, оскільки відповідно до проведеної прокуратурою Вінницького району, згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області, перевірки показів підсудного ОСОБА_7 про обставини застосування до нього недозволених методів допиту в ході досудового слідства, постановою старшого слідчого прокуратури Вінницького району від 14.05.2013 року (т.2 а.с.193-196) відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно співробітників Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 за відсутністю в їх діях складу злочинів, передбачених ст.ст.127, 364, 365, 366, 371, 373 КК України.

Посилання підсудного ОСОБА_7 на те, що ні яких підстав для його затримання не було, що в протоколі про адміністративне правопорушення за ст.185 КК України, складеного відносно нього, підписи не його, спростовуються висновком експерта № 256-П від 23.06.2015 року за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної за постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.06.2015 року, згідно якого підписи в графах «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в наданому протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП, виконані гр. ОСОБА_7 ; ознак виконання навмисно зміненим почерком підписів в графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП не виявлено; ознак виконання в незвичних умовах під впливом збиваючих факторів підписів в графах «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» в протоколі про адміністративне правопорушення ВІ 10 № 001563 від 07.08.2010 року за ст.185 КУпАП не виявлено(т.3 а.с.148-155).

В судових засіданнях під час розгляду даної справи захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_4 заявлялися клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи, оскільки він вважає, що по справі наявні підстави для призначення повторної та додаткової судово-медичної експертизи з метою встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та потребують спеціальних знань, оскільки на даний час не встановлено, хто і яким предметом наніс потерпілому наявні багаточисельні тілесні ушкодження, що свідчить про можливість нанесення тілесних ушкоджень іншими особами, за інших обставин, а не ОСОБА_7 , а також взаємне розташування потерпілого та особи, яка наносила тілесні ушкодження, експертами не встановлювалось, якими предметами могли бути спричинені кожне з тілесних ушкоджень: тупими з плоскою поверхнею, обмежено-плоскою поверхнею, сферичною поверхнею, поверхнею з ребром чи гострими, при наявності первинних та контрольних знімків рентгенограм не наданий «детальний опис перелому». Також захисником підсудного на останньому судовому засіданні перед судовими дебатами було заявлено клопотання про допит в судовому засіданні в якості свідка лікаря-нейрохірурга Вінницької міської клінічної лікарні ОСОБА_43 , який може пояснити, що особа при отриманні легкого тілесного ушкодження могла рухатися.

Судом було відмовлено в задоволенні вищезазначених клопотань, посилаючись на наступне. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.04.1994 року № 3 «Про строки розгляду судами України кримінальних і цивільних справ» слід звернути увагу на необхідність підвищення особистої відповідальності суддів за своєчасний та якісний розгляд судових справ, оскільки дотримання суддями встановлених законом строків розгляду є їх обов`язком. У п.116 рішення Європейського суду з прав людини від 12.03.2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983 року у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 11.12.2014 року у справі «Падура проти України» зазначено, що ефективність розслідування передбачає вимогу щодо оперативності й розумної швидкості. Надмірна тривалість розслідування кримінальної справи та подальшого судового розгляду не видається виправданою. Тому судом при відмові в задоволенні клопотань захисника підсудного було враховано строк перебування кримінальної справи в провадженні, те, що по даній справі проведено уже чотири судово-медичних експертизи, одна з яких була проведена на підставі постанови Вінницького районного суду Вінницької області, покази експерта ОСОБА_20 , які він надавав в судовому засіданні, що ним були надані повні відповіді на питання, які ставились перед ним, ушкодження потерпілий отримав від одного удару скляною пляшкою по голові, тупим твердим предметом, від одного удару пляшкою по голові можуть виникнути всі ці ушкодження, що були у потерпілого, тілесні ушкодження могли виникнути в межах доби, для життя потерпілого дані тілесні ушкодження були небезпечними, при переломі склепіння черепа і втраті памяті можливе настання світлих проміжків і пересування та повторна втрата пам`яті, для експерта не має значення як саме розташовані особа та потерпілий, їх розташування може бути довільним, одна рана в лобній частині черепа, одна в тімяній і дві в потиличній могли бути від одного удару пляшкою по голові, такі ушкодження, як були у потерпілого, по механізму дійсно могли виникнути від одного удару, тобто прикладення однієї травмуючої сили, при розбитті пляшки об голову могли виникнути додаткові ушкодження, більш детальний опис перелому кісток черепа у живої людини, ніж наданий, неможливий.

Суд вважає, що проведення ще однієї судово-медичної експертизи по даній справі тоді, коли про справі було проведено вже чотири судово-медичні експертизи, та виклик в судове засідання лікаря-нейрохірурга, який на думку адвоката ОСОБА_4 може надати певні покази тоді, коли експерт ОСОБА_20 надав вичерпні відповіді на всі поставлені запитання щодо тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_8 , буде лише ще більше затягувати розгляд даної кримінальної справи та не буде мати ніякого доказового значення.

Судом приймається в основу доведеності вини ОСОБА_7 висновок судово-медичної експертизи № 2724 від 12.12.2011 року (т.1 а.с.269-270) та висновок № 2573 від 28.09.2012 року (т.2 а.с.19), який підтверджує висновок, зазначений в експертизі за № 2724, а також попередні висновки судово-медичної експертизи. Згідно висновків вказаних судово-медичних експертиз у потерпілого ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, епідурального крововиливу правої скроневої ділянки, забійних ран голови, перелому кісток черепа (лінійного перелому потиличної кістки). Наявність перелому потиличної кістки зліва у ОСОБА_8 підтверджується також результатами проведеної в ході експертизи контрольної рентгенографії (рентгенограми № 7490 від 10.11.2011 року). Вказана черепно-мозкова травма у ОСОБА_8 виникла від дії твердого тупого предмета можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи, 30.05.2010 року, належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток черепа (лінійний перелом потиличної кістки) являвся небезпечним для життя в момент спричинення. Характер та локалізація вказаних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа допускають можливість виникнення їх від одноразової травмуючої дії в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва, що можливо за умов, відображених у матеріалах справи як у протоколі додаткового допиту ОСОБА_8 від 20.11.2010 року, так і протоколі додаткового допиту ОСОБА_7 від 13.08.2010 року, тобто від удару скляною пляшкою по голові.

Крім того, вина підсудного підтверджується матеріалами оглянутих в судовому засіданні оригіналів карток стаціонарного хворого ОСОБА_8 , повідомлення швидкої медичної допомоги, згідно яких суд встановив, що під час знаходження ОСОБА_8 на стаціонарному лікуванні лікарями проводилися його огляди і записувався стан здоров`я, діагноз, проводилися призначені аналізи. Відповідно по всій історії хвороби зазначено однозначний клінічний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, перелом кісток черепа.

Тобто, оглянутими в судовому засіданні історіями хвороби не спростовуються висновки експертиз щодо отримання ОСОБА_8 30.05.2010 року черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа, що являється тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент заподіяння, та інші, отримані внаслідок дії тупого твердого предмету, тілесні ушкодження.

Аналізуючи зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив факт нанесення ОСОБА_7 умисного удару скляною пляшкою по голові ОСОБА_8 , від чого останній втратив свідомість і вранці був виявлений рідними, та швидкою допомогою доставлений до лікарні м. Вінниця з тілесними ушкодженнями, зазначеними в історії хвороби стаціонарного хворого та в висновках судово-медичних експертиз, та згідно висновку експертизи № 2724 характер та локалізація вказаних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа допускають можливість виникнення їх від одноразової травмуючої дії в тім`яно-потиличну ділянку голови зліва, що можливо за умов, відображених у матеріалах справи як у протоколі додаткового допиту ОСОБА_8 від 20.11.2010 року, так і протоколі додаткового допиту ОСОБА_7 від 13.08.2010 року, тобто від удару скляною пляшкою по голові, тому суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями ОСОБА_7 у вигляді умисного нанесення удару скляною пляшкою в голову ОСОБА_8 та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді отримання ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення.

Судом також враховується і та обставина, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимий і звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки, в нічний час в період іспитового строку поїхав зі своєю співмешканкою та її сестрою до випадкового знайомого ОСОБА_8 додому в с. Вінницькі Хутори Вінницького району, де всі вживали алкогольні напої.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання підсудному ОСОБА_7 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів; обставини його вчинення, особу винного, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються позитивно, на його утриманні є неповнолітня дитина; невизнання ним вини як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності; невідшкодування ним завданої шкоди потерпілому; вчинення злочину в період іспитового строку; думку потерпілого щодо суворої міри покарання для підсудного.

Судом також враховується, що під час перебування даної кримінальної справи в провадженні судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_44 28.02.2014 року було винесено постанову, якою змінено підсудному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнено його з-під варти з зали суду, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів в підтвердження того, що підсудний може ухилятися від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на свідків, продовжувати злочинну діяльність, та доказів того, що на даний час необхідність в обраному запобіжному заході не відпала і інші запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підсудним процесуальних обов`язків. Однак, в період, коли підсудний ОСОБА_7 перебував на підписці про невиїзд по даній справі, йому Вінницьким міським судом м. Вінниці було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та на даний час він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання підсудного, відсутні.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання підсудного, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання підсудного обставин, зважаючи на надані суду відомості щодо особи підсудного, обставини вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача, думку потерпілого, який просить обрати відносно підсудного сувору міру покарання, позицію сторони захисту щодо необхідності виправдання підсудного за відсутністю доказів вчинення ним злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_7 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого. При цьому при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання слід застосувати положення ст.71 КК України та призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.2009 року.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом були також враховані роз`яснення, надані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (абзац 4 п.10), згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК; у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Цивільний позов ОСОБА_8 на загальну суму 12717 грн. 60 коп., з яких 2717,60 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 10000 грн. відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до матеріалів справи суд встановив, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні з 30.05.2010 року по 23.06.2010 року та згідно медичної картки стаціонарного хворого йому було призначено лікування з зазначенням відповідних медикаментів, тому суд вважає доведеним розмір матеріальних витрат на лікування потерпілого по квитанціях за вищевказаний період (т.1 а.с.345-347) на загальну суму 1283,40 грн., та не приймає до уваги квитанції за пізніший проміжок часу, оскільки необхідність прийому ліків у вказаний в них час потерпілим ОСОБА_8 суду не доведено, тому в решті суми майнової шкоди слід відмовити.

Також винними діями підсудного ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що потерпілий переніс сильний фізичний біль, душевні хвилювання за своє життя, нервове потрясіння, душевні страждання, що негативно вплинуло на його стан здоров`я, ритм життя, тому суд керується ст.1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок вчинення злочину,виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що на користь потерпілого підлягає стягненню моральна шкода в сумі 10000 грн.

Підлягають стягненню на користь потерпілого з підсудного витрати на правову допомогу адвоката, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с.245, 246), яка, враховуючи тривалість такої допомоги з квітня 2011 року, підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 2400 грн.
В зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період відбування покарання з встановленим іспитовим строком за попереднім вироком, суд вважає, що міру запобіжного заходу йому до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Підсудному ОСОБА_7 в строк відбування покарання слід зарахувати строк перебування його під вартою по даній кримінальній справі з 21.10.2010 року по 28.02.2014 року, оскільки постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 28.02.2014 року підсудному ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти із зали суду.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Нокіа N70», переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_8 ; джинси чорного кольору, передані на зберігання в камеру схову Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_7 .

Згідно з п.11 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України (в редакції 1960 року), суд -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.2009 року за ст.185 ч.3 КК України та призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 17.07.2015 року. В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати строк перебування його під вартою по даній кримінальній справі з 21.10.2010 року по 28.02.2014 року

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 : 1283 (одна тисяча двісті вісімдесят три) грн. 40 коп. на відшкодування майнової шкоди; 2400 (дві тисячі чтириста) грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу; 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 13683 (тринадцять тисяч шістсот вісімдят три) грн. 40 коп.

В стягненні решти суми цивільного позову ОСОБА_8 відмовити.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «Нокіа N70», переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_8 ; джинси чорного кольору, передані на зберігання в камеру схову Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1