В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2015 Справа №607/21273/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 19.08.2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стегниківці, Тернопільського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого муляром в ТОВ «Домобудівник», освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст.336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 в період з 14.12.1995 року по 30.05.1997 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, де здобув військово-облікову спеціальність стрілка, у зв`язку з чим являвся суб`єктом часткової мобілізації та не мав передбачених у ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав, які б звільняли його від призову за мобілізацією.

Відповідно до наказу Міністра оборони України № 103 від 31.03.1997 року обвинувачений ОСОБА_3 з 30.05.1997 року звільнений з лав Збройних Сил України, а з 10.06.1997 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 9 "Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вимогами ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на штати воєнного часу з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів).

Згідно Указу Президента України № 303 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено та розпочато проведення часткової мобілізації протягом 45 діб із дня набрання чинності вказаним Указом, а 06.05.2014 року Указом Президента України № 454 «Про часткову мобілізацію» останню продовжено на 45 діб.

19.06.2014 року до Тернопільського ОМВК Тернопільської області, за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 5 на виконання Указу Президента України №454 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію» для проведення призову за мобілізацією та проходження медичного огляду прибув військовозобов`язаний обвинувачений ОСОБА_3 .

За результатами медичного огляду проведеного 19.06.2014 року обвинуваченого ОСОБА_3 визнано придатним до проходження служби.

19.06.2014 року близько 12.00 год., перебуваючи у приміщенні Тернопільського ОМВК Тернопільської області, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 17 год. 00 хв. 19.06.2014 року в Тернопільський ОМВК Тернопільської області, за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 5 для відправлення у команді № НОМЕР_1 для подальшого проxодження служби за мобілізацією, відмовився отримати повістку від старшого офіцера відділення військового обліку і бронювання солдат, сержантів запасу ОСОБА_6 .

Крім цього, 19.06.2014 року о 17 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , будучи суб`єктом часткової мобілізації та не маючи передбачених у ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав, які б звільняли його від призову за мобілізацією, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №454 від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попереджений про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не з`явився без поважних причин до призовного пункту, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 5 для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України-ухилення від призову за мобілізацією.

19 грудня 2014 року між прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_7 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000038 від 19.08.2014 року з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні прокуратури м. Тернополя за адресою: м. Тернопіль, бульв. Шевченка, 7 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст.336 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести за вчинений злочин у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов"язки передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України та отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.336 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції статті обвинувачення з врахуванням вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання та праці, його сімейний стан-одружений, на утриманні одна неповнолітня дитина-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , престаріла мати ОСОБА_9 , 1942 року народження, стан його здоров"я, стан здоров`я дружини, яка страждає на сечо-кам`яну хворобу, лівобічна ниркова колика та матері, яка перебуває на диспансерному обліку у зв`язку із гіпертонічною хворобою.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, права обвинуваченого, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Ухвалюючи вирок, на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння передбачене ст.336 КК України-ухилення від призову за мобілізацією, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної 19 грудня 2014 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 від 19.08.2014 року між прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, вважає, що наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої міри покарання.

Речові докази:документи з особової справи ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 грудня 2014 року між прокурором прокуратури м. Тернополя ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000038 від 19.08.2014 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 грудня 2014 року покарання у виді 3(трьох)років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2(два) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з"являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції .

Речові докази:документи з особової справи ОСОБА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1