АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

13 липня 2015 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , отримавши апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року та вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за даною скаргою, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, як особу, яка добровільно звернулася до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркоманії, та закрито кримінальне провадження.
По справі також вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому в апеляційній скарзі вказується на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтоване застосування ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки судом не вповній мірі враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та поверхнево з`ясовано добровільність та мета звернення обвинуваченого до лікувального закладу.

Вважаю, що апеляційна скарга прокурора не може бути прийнята до розгляду Апеляційним судом міста Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, серед іншого, зазначаються прохання, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду, вказівку на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які існують підстави для його скасування і доводи на обґрунтування своєї позиції.

Проте, зазначені вимоги закону до апеляційної скарги прокурором дотримані не були.
Так, в апеляційній скарзі ставиться прохання про призначення судового розгляду в суді першої інстанції, проте в ній не зазначено жодної підстави, з врахуванням вимог ст.ст. 412, 415 КПК України, для прийняття такого рішення.
Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркоманії саме з метою вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення. Разом з тим до апеляційної скарги не долучено жодного документа, який би підтверджував чи спростовував такі доводи прокурора і не міститься в скарзі будь-яких посилань на такі документи.

Зазначені недоліки апеляційної скарги прокурора перешкоджають розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням прокурору п`ятиденного строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 399 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпровського району м Києва ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, якою ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, як особу, яка добровільно звернулася до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркоманії, та закрито кримінальне провадження, залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали Апеляційного суду міста Києва, для усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У випадку не виконання ухвали судді апеляційного суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1

Справа №11-кп/796/1324/2015 Категорія: ч.1 ст. 309 КК України Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач: ОСОБА_1