Справа №11 -а-78 2008р. Головуючий
в суді 1-ї інстанції - Орінко
- ст. 185 ч.2 КК України Доповідач у апеляції - Палічук А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2008 року колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого:
Драного О.П. Суддів: Палічука А.О. Нікітіна О.С.

за участю
прокурора: Замороза О.Р. засудженого: ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 4
жовтня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, освіта середня, одружений, що не працює,
раніше судимий Бобринецьким районним судом Кіровоградської області:

- 30.07.1999р. за
ст. ст. 81 ч.2, 45 КК
України (в ред. 1960р.) до

3 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 2
роки;

- 03.12.1999р. за
ст. ст. 140 ч.3, 42, 43 КК
України (в ред.

1960р.)
до 3 років позбавлення
волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 03.01.2001р. за
ст. ст. 141 ч.2, 43 КК
України (в ред. 1960р.) до

4 років
позбавлення волі;

- 14.03.2006р.
вироком апеляційного суду Кіровоградської

області
від за ст. ст. 185 ч.3, 69,
71 КК України до 1 року 2

місяців
позбавлення волі;

засуджений за
ч.2 ст. 185 КК
України до позбавлення волі строком на 3
роки.

Вироком
суду постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в
розмірі 1000 грн.

Згідно з
вироком ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за скоєння злочинів при наступних
обставинах.

Так, 1 березня 2007 року в період з 13 до 15 години ОСОБА_1,
шляхом вільного доступу, з будинку ОСОБА_3, розташованого у АДРЕСА_2, таємно
викрав телевізор "LG RT-20CA70M", вартістю згідно товарознавчої експертизи №172 від
06.08.2007 року 803 грн. 60коп, чим
завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальні збитки на вказану суму.

1 травня 2007 року, приблизно
о 4 годині
ОСОБА_1, шляхом вільного доступу, з будинку ОСОБА_4, розташованого у с.
Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, знаходячись в гостях
у господарів вказаного будинку, таємно викрав зі столу мобільний телефон
"Бенк'ю-Сіменс ЦФ 61",
вартістю 700 грн. , та мобільний

2

телефон
"Нокіа-3100", вартістю 100
грн. , які належали потерпілій
ОСОБА_2, чим завдав останній матеріальні збитки на загальну суму 800 грн.

24 травня 2007 року, приблизно
о 22 годині
ОСОБА_1., прибув до домоволодіння ОСОБА_6, розташованого у АДРЕСА_3, та таємно викрав
з вказаного домоволодіння рукава високого тиску діаметром 50 мм, загальною
довжиною 60 метрів, вартістю згідно товарознавчої експертизи №748/1 від
02.08.2007 року 1340 грн. 64коп., чим
спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на вказану суму.

В
апеляції на вирок та доповнені до неї засуджений ОСОБА_1. просить скасувати
вирок суду, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. Свої
доводи апелянт мотивує тим, що: під час судового розгляду справи були порушені
його права, зокрема не розглянуто його клопотання про виклик свідків, експерта,
не надана можливість ознайомитися з матеріалами справи; не встановлено де
знаходяться викрадені мобільні телефони та чому їх не повернули потерпілій
ОСОБА_2, у зв'язку з чим цивільний позов останньої він вважає необгрунтованим.
Крім того, засуджений зазначає в апеляції, що висновки суду про скоєння ним
крадіжок телевізора та телефонів побудовані лише на його власних показаннях.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, засудженого
ОСОБА_1 який підтримав доводи своєї апеляції та доповнення до неї, вивчивши
матеріали справи та зваживши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляція не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як
встановлено матеріалами справи, досудове і судове слідство по ній проведені у
відповідності з вимогами ст. 22 КПК України. Викладені у вироку висновки про
винність ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.2 КК України при
обставинах, вказаних у вироку суду, відповідають фактичним обставинам справи,
ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі були
досліджені судом першої інстанції, узгоджуються між собою і доповнюють один
одного. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України.

Так,
засуджений ОСОБА_1. під час судового розгляду винним себе визнав повністю,
послідовно та детально розповів про всі обставини скоєння ним крадіжок 1 березня 2007 року, 1 травня 2007 року та 24 травня 2007 року в м.
Бобринці та в с.
Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, визнав пред'явлений
потерпілою ОСОБА_2 цивільний позов.

Вина
засудженого також підтверджується даними під час судового слідства показаннями
потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7,
які підтвердили, дані ними під час досудового слідства; вартість
викраденого ОСОБА_1 майна визначена відповідними висновками
судово-товарознавчих експертиз (а.с. 133,
134, 138, 139) та гарантійним талоном. Крім того, вина засудженого
підтверджується оголошеними у судовому засіданні показаннями свідків (а.с.
79-96) та відповідними протоколами огляду місця події (а.с. 23, 27-29, 51, 60).

Таким
чином, дослідивши та проаналізувавши всі докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєні
злочинів, передбачених ст. 185 ч.2 КК України.

Доводи
апеляції ОСОБА_1 з приводу того, що під час розгляду справи були порушені його
процесуальні права, зокрема не розглянуто його клопотання про виклик свідків,
експерта, не надана можливість ознайомитися з матеріалами справи; не
встановлено де знаходяться викрадені мобільні телефони та чому їх не повернули
потерпілій ОСОБА_2, у зв'язку з чим цивільний позов останньої він вважає
необгрунтованим - є
безпідставними, метою яких є затягування розгляду справи та уникнення
засудженим кримінальної відповідальності.

Так, як
видно з протоколу судового засідання, засуджений не заявляв жодного клопотання
про виклик свідків та експерта.

Що
стосується надання засудженому можливості ознайомитися з матеріалами справи та
протоколом судового засідання, то такою можливістю він скористався, про що
написав розписку (а.с. 268).

3

Твердження
апелянта про те, що під час судового розгляду справи не було встановлено де
знаходяться викрадені ним у ОСОБА_2 мобільні телефони, у зв'язку з чим він не
визнає цивільний позов потерпілої -
є безпідставними, оскільки згідно до ст. 64 КПК України такі обставини не
входять до переліку обставин, що підлягають доказуванню в кримінальній справі,
а також не впливають на юридичну кваліфікацію, оскільки крадіжка визнається
закінченим злочином з моменту коли особа мала можливість розпорядитися
викраденим майном. Не заслуговують на увагу також доводи апелянта з приводу
невизнання цивільного позову, оскільки під час судового слідства на запитання
суду ОСОБА_1. відповів, що визнає його в повному обсязі (а.с. 227).

Також є
непереконливими доводи засудженого у частині того, що висновки суду про скоєння
ним крадіжок телевізора та телефонів побудовані лише на його власних
показаннях, оскільки вина ОСОБА_1 за цими епізодами злочинів окрім його власних
показань у судовому засіданні, які співпадають з його показаннями на досудовому
слідстві (а.с. 122, 123, 128, 129), підтверджується даними у судовому засіданні
показаннями потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_7, оголошеними у судовому засіданні показаннями свідків та
іншими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. До того ж,
колегія суддів не вбачає підстав не приймати до уваги показання засудженого
ОСОБА_1 дані ним під час судового розгляду справи, оскільки такі показання
останній давав добровільно, при цьому у судових дебатах просив не призначати
йому суворого покарання, тобто також визнав себе винним.

З
урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду
не було порушено норм матеріального чи процесуального закону, які були б
підставою для скасування чи зміни вироку, у зв'язку з чим апеляцію засудженого
необхідно залишити без задоволення.

Призначаючи
міру покарання засудженому, суд першої інстанції у відповідності зі ст. 65 КК
України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини
які пом'якшують та обтяжують покарання і призначив йому покарання, яке є
достатнім і необхіднім для виправлення ОСОБА_1

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 362, 366
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 4 жовтня 2007 року щодо нього - залишити без
зміни.