Справа № 405/3901/15-к
1-кп/405/154/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0003638 від 01.05.2015 року у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєроморськ Мурманської області Російської Федерації, громадянина України, одруженого, який має середню спеціальну освіту, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням до сховища, за таких обставин:
30.04.2015 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 з вулиці побачив через паркан будинку АДРЕСА_2 , мателобрух, який знаходився на подвір`ї вказаного будинку, де проживає ОСОБА_6 . В цей момент в ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металу. Впевнившись у тому, що його злочинні дії не будуть помічені, діючи умисно та цілеспрямовано із корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 , перелізши через паркан будинку, проник на подвір`я, де реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою власної наживи, таємно викрав частину металу, яка складалася із металевих прутів та листів, яку перекинув через паркан, після чого з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Після чого, того ж дня, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 повернувся до будинку АДРЕСА_2 , де впевнившись що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знову перелізши через паркан будинку, проник на подвір`я, звідки таємно викрав ще частину металу, яку перекинув через паркан, після чого з викраденим чужим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Загалом було викрадено 500 кг. металу, який складався із металевих листів та прутів, вартість яких складає 1600 грн. В результаті крадіжки потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму1600 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі та пояснив, що він 30.04.2015 року близько 12 год. 00 хв. з вулиці побачив через паркан будинку АДРЕСА_2 мателобрух, який знаходився на подвір`ї вказаного будинку. Далі він через паркан будинку проник на подвір`я, де таємно викрав частину металу, яка складалася із металевих прутів та листів. Він того ж дня повернувся до даного будинку та через паркан проник на подвір`я, звідки таємно викрав ще частину металу. Весь метал він продав, та купив собі харчів. Після того, як працівники міліції встановили, що він вкрав метал, він вимушений був викупити його та повернув потерпілій. Крім того, обвинувачений зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, вчинення ним злочину пов`язано з тяжким матеріальним становищем, та те, що він ще до судового засідання просив вибачення у потерпілої.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження без її участі, та призначити міру покарання обвинуваченому на розсуд суду. Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої про те, що їй повернуто вкрадений метал та вона не має претензій матеріального та морального характеру.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням до сховища.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (т. 1, а.к.п. 40), має постійне місце проживання, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно (т.1, а.к.п. 39 ), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває (т.1, а.к.п. 42,44 ), має на утриманні неповнолітню дитину, одружений (т.1 зворот а.к.п. 38).
Щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції зазначеної частини статті.
Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, викладені обставини справи, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України з випробуванням строком, який є максимальним відповідно до ч.4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на засудженого обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя
Ленінського районного суду
міста Кіровограда ОСОБА_1