Справа № 761/7285/15-к
Провадження № 1-в/761/116/2015
У Х В А Л А
Іменем України
23 березня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю засудженого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання ОСОБА_3 про застосування щодо нього вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапиші Миронівського району Київської області, одруженого, не працюючого, освіти середньої, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого за вчинення умисних кримінальних правопорушень та засудженого останнього разу вироком Апеляційного суду Київської області 09 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В :
16 березня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування щодо нього вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання.

Клопотання засуджений ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що згідно вироку Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року його засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. При цьому ОСОБА_3 зазначає, що 19 квітня 2014 року набув чинності Закон України «Про амністію у 2014 році», у зв`язку з чим до нього мають бути застосовані вимоги статті 2 даного закону, оскільки на момент набрання чинності цим законом він відбув більше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, та просив звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі акту амністії, пояснивши, що він вважає себе таким, що відноситься до категорії осіб, визначених ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», щодо яких може бути застосовано положення зазначеного Закону.
В судове засідання прокурор не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду клопотання, що на думку суду не перешкоджає проведенню судового розгляду у даній справі.

Вислухавши доводи засудженого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, надані Київським СІЗО матеріали особової справи ОСОБА_3 , суд вважає, що подане останнім клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до статті 86 КПК України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Апеляційного суду Київської області від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , відповідно до вказаного вироку, який набув законної сили, зараховується з 19 травня 2013 року.

Відповідно до Розділу ІІ Особливої Частини Кримінального кодексу України, умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнано винним, відноситься до категорії кримінальних правопорушень, поєднаних з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи.

Крім того судом встановлено, що на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», тобто станом на 19 квітня 2014 року, ОСОБА_3 відбув менше однієї чверті призначеного йому строку основного покарання, яке згідно вирокузараховується йому з 19 травня 2013 року.
Таким чином, дослідженням та ретельною перевіркою матеріалів наданої Київським СІЗО особової справи засудженого ОСОБА_3 , в судовому засіданні встановлено, що він не відноситься до категорії осіб, визначених ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», щодо яких може бути застосовано положення зазначеного Закону, у зв`язку з чим суд прийшов до переконання про відсутність підстав для звільнення останнього від подальшого відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році», суд, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від подальшого відбування покарання в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1