Провадження № 11-кп/792/234/15
Справа № 683/3487/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.164 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000855 від 10.11.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.164 КК України за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції, на вирок Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, приватного підприємця, в силу ст.89 КК України несудимого, -

засуджено за ч.1 ст.164 КК України до сплати штрафу в сумі 2000 грн.

За вироком суду, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 04 квітня 2007 року ОСОБА_8 з 12 січня 2007 року зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання 2-х неповнолітніх дітей, а саме сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення їхнього повноліття.
Знаючи про рішення Старокостянтинівського районного суду ОСОБА_8 з 12 січня 2007 року по листопад 2014 року умисно, злісно, маючи реальну можливість сплачувати кошти на утримання дітей, ухилявся від його виконання.
Так, з 23 травня 2008 року ОСОБА_8 був зареєстрований фізичною особою підприємцем та відповідно до податкових декларацій, які останнім подавались до Красилівської ОДПІ (Старокостянтинівське відділення) його дохід з 2008 року по 2012 рік включно становив 1 357 486 грн.
Крім того, з 26 березня 2013 року по 30 вересня 2014 року ОСОБА_8 працював в СТОВ „Промінь на посаді агронома та за вказаний проміжок часу останній отримав заробітну плату в розмірі 94 271 грн. 34 коп. Однак, при працевлаштуванні на роботу умисно, злісно, з метою ухилення від сплати аліментів, керівництво СТОВ „Промінь про зобов`язання сплачувати аліменти та виконавчу службу про працевлаштування не повідомив, на неодноразові виклики в відділ державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції жодного разу не з`являвся, отриманий дохід приховав від державної виконавчої служби, в добровільному порядку кошти по аліментних зобов`язаннях не сплатив, а витратив на власні потреби.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_8 з 12 січня 2007 року по 01 листопада 2014 року умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментних зобов`язаннях, яка станом на 01.11.2014 року складає 68 125 грн. 15 коп.
В своїй апеляції прокурор просив вирок місцевого суду частково змінити та призначити йому покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді штрафу у розмірі 117 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1989 грн.
В решті вирок залишити без зміни.
Вважає, що вирок місцевого суду підлягає зміні, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що призначений ОСОБА_8 штраф у розмірі 2000 грн. у твердій грошовій формі, який не є кратним зазначеному неоподаткованому мінімуму доходів громадян (17 грн.) є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та може викликати труднощі при виконанні судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, на підтримку поданої апеляції, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок місцевого суду в силі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає в силу наступних підстав.

Місцевий суд обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України при викладених у вироку обставинах.
Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та підтверджений доказами, зібраними та дослідженими в судовому засіданні в передбаченому законом порядку, та ніким не оспорюється.
Твердження прокурора про те, що суд усупереч вимогам ст.53 КК України призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі, що не є кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, є безпідставними.
Відповідно до ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
В ч.2 ст.53 КК України також зазначено, що за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом не може бути меншим, за розмір майнової шкоди, завданої злочином, або отриманого внаслідок вчиненого злочином доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього кодексу.
Виходячи із логічного тлумачення зазначеної норми, розмір спричиненої злочином шкоди чи отриманого внаслідок злочину доходу не завжди може бути кратним, у цілому значенні, неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.
А тому, доводи прокурора про те, що розмір штрафу має бути кратним неоподатковуваному мінімуму доходів громадян та не дотримання цього правила при визначенні суми штрафу є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та може викликати труднощі при виконанні судового рішення, є надуманими.
З огляду на викладене, на думку колегії суддів, розмір штрафу, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 , визначений у межах, передбачених санкцією ч.1 ст.164 КК України, та відповідно до положень ч.2 ст.53 КК України, а відтак підстав для зміни вироку місцевого суду не має.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2