Справа № 646/9050/14-к
Пр.№
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2014 року Червонозаводський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - Олізаренко С.М.,

при секретарі - Тімановській О.П.,

за участю прокурора - Чухлебова І.В.,

представника Диканівської виправної
колонії - Строганова А.В.,

захисника - ОСОБА_2

засудженого - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в режимі
відеоконференції клопотання захисника
ОСОБА_2 про умовно-дострокове
звільнення засудженого ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Павлоград
Дніпропетровської обл., громадянина
України, з неповною середньою освітою,
раніше не судимого,

відбуваючого покарання за вироком
Березанського районного суду
Миколаївської області від 26.01.2006 року
за ч.2 ст.185, ч.1 ст.115 КК України до 10 років
позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду
м. Харкова з вищевказаним клопотанням
звернувся захисник ОСОБА_2, в
обґрунтування якого послався на те, що
ОСОБА_3 позитивно характеризується,
режим тримання не порушує, довів своє
виправлення, подальше його
перевиховування можливе без ізоляції
від суспільства.

Суд, вислухавши думку прокурора та
представника адміністрації, які
заперечували проти задоволення
клопотання, засудженого та захисника,
які підтримали клопотання, вивчивши
матеріали справи, прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України
умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання може бути
застосоване після фактичного
відбування засудженого не менше трьох
четвертих строку покарання,
призначеного судом за умисний особливо
тяжкий злочин.

Згідно вироку Березанського районного
суду Миколаївської області від 26.01.2006
року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185,
ч.1 ст.115 КК України, початок строку
відбування покарання - 27.08.2005 року,
кінець строку - 27.08.2015 року.

Таким чином, на момент розгляду
клопотання засуджений відбув 08 років 11
місяців 25 дні, що більше, ніж 3/4 строку
призначеного йому покарання:
залишилось 01 рік 6 днів.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України
умовно-дострокове звільнення від
відбування покарання може бути
застосоване, якщо засуджений сумлінною
поведінкою та ставленням до праці
довів своє виправлення.

Статтею 107 КВК України передбачено
права та обов'язки осіб, засуджених до
позбавлення волі. Зокрема, засуджені
зобов'язані дотримуватися норм, які
визначають порядок і умови відбування
покарання, розпорядок дня колонії.
Засудженим забороняється спілкуватися
із засудженими та іншими особами з
порушенням встановлених правил
ізоляції; вживати спиртні напої;
самовільно залишати призначені для
перебування ізольовані територію або
приміщення.

Відповідно до ст.134 КВК України у
дисциплінарному ізоляторі засуджені
забезпечуються індивідуальним
спальним місцем і постільними речами.
Постільні речі видаються тільки на час
сну.

З матеріалів дослідженої особової
справи засудженого вбачається, що
постановою від 23.08.2011р. ОСОБА_3 як особа,
що стала на шлях виправлення, був
переведений з дільниці ресоціалізаці
до дільниці соціальної реабілітації,
де допустив грубе порушення вимог
режиму тримання, яке виразились у
вживанні алкогольних напоїв, за що
28.12.2011р. був поміщений в ДІЗО.
Перебуваючи на дільниці ДІЗО протягом
15 діб, тричі допускав порушення режиму
тримання, за що притягувався до
дисциплінарної відповідальності за
спробу встановити між камерний зв'язок
та за порушення розпорядку дня.

З 12.01.2012 року ОСОБА_3 переведений з
дільниці соціальної реабілітації
колонії до дільниці ресоціалізації за
злісне порушення режиму відбування
покарання на підставі ч.3 ст.101 КВК
України.

На час розгляду клопотання засуджений
ОСОБА_3 характеризується посередньо,
вимоги режиму тримання не порушує.
Адміністрацією установи з метою
стимулювання правослухняної поведінки
заохочувався 4 рази. У відношенні до
представників адміністрації колонії
ввічливий не завжди, виконує їх вимоги
під контролем. Відвідує
культурно-масові заходи, що
проводяться серед засуджених
відділення, але участь в їх підготовці
не приймає. Працевлаштований у
майстернях, різбляром по дереву, до
праці ставиться посередньо, виробничі
завдання виконує під контролем.
Приймає участь у програмах
диференційного виховного впливу на
засуджених: «Духовне відродження»,
«Освіта», до їх реалізації ставиться
байдуже. Підтримує стосунки з родичами.
Згідно вироку має цивільний позов на
загальну суму 40 295 грн., добровільного
погашення за якими не було; з зарплати
утримано 545,06 грн.

При цьому судом також враховано, що
ОСОБА_3 засуджений за вчинення умисного
особливо тяжкого злочину проти життя
особи, а також за умисний корисливий
злочин.

За висновком адміністрації колонії
засуджений ОСОБА_3 на шлях виправлення
не стає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
не доведеним, що ОСОБА_3 сумлінною
поведінкою та ставленням до праці
довів своє виправлення, а тому не
вбачає законних підстав для
задоволення клопотання захисника.

На підставі викладеного, ст. 537,539 КПК
України, керуючись ст. 81 КК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про
умовно-дострокове звільнення
засудженого ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводський районний суд
м.Харкова протягом семи днів з дня її
проголошення, а засудженим, що
перебуває в місцях позбавлення волі - в
той же час з моменту отримання копії
ухвали.

Суддя
Олізаренко С.М.