УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня
2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі суддів:

головуючого -
Вотьканича Ф.А., суддів - стана і.в. і
лізанця п.м. ,

за участю
прокурора - кураха Ю.М. , засудженого
ОСОБА_1, адвокатів - ОСОБА_2., ОСОБА_3,
перекладача - ОСОБА_4,

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією адвокатів
ОСОБА_2. і ОСОБА_5. в інтересах
засудженого ОСОБА_1. на вирок хустського
районного суду від 11 червня 2007 року,
яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, не судимий,
- засуджений за ч.1 ст. 28б КК
України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами на 1 рік.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від -відбування покарання з
випробуванням з встановленням йому іспитового строку 1 рік.

На
підставі ст. 76 КК України на
ОСОБА_1. покладено обов'язки повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з'являтись
і ці органи для реєстрації.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_1. до вступу вироку в
законну силу постановлено залишити попередній - підписку про невиїзд.

цивільний
позов потерпілого ОСОБА_6. задоволено
частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1.
на користь потерпілого ОСОБА_6.
2000 грн. моральної шкоди.

питання
речових доказів вирішено відповідно до
ст. 81 КПК України.

Справа: №
11-647/07

Головуючий у
першій інстанції: Довжанин М. М.

Доповідач:
вотьканич Ф.А.

номер
рядка статистичного звіту: 11

2

Як
визнав доведеним суд першої інстанції,
ОСОБА_1. 1 жовтня 2006 року біля
22 години, керуючи мотоциклом марки
«ІЖ-Юпітер 611420» д.р.н. НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Ракошська, в смт.
вишково хустського району, біля
будинку №59 при виконанні маневру розвороту ліворуч з правого боку проїзної
частини дороги, виїхав на смугу
руху, де допустив зіткнення з мотоциклом
марки іж-планета4», під керуванням
ОСОБА_6. в результаті дтп ОСОБА_6. отримав середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

У апеляції
адвокати ОСОБА_2. та ОСОБА_5.
в інтересах засудженого ОСОБА_1.
порушують питання про скасування вироку та направлення справи на
додаткове розслідування.

Апеляцію
мотивують тим, що органом досудового
слідства в порушення ст. ст. 22,
64 КПК України не встановлено безспірними доказами винність підсудного у
вчиненні злочину, за який його
засуджено, допущена неповнота і
неправильність як досудового так і судового слідства не можуть бути усунуті в
судовому засіданні. На думку апелянтів судом однобічно і вибірково було
досліджено ряд доказів у справі,
зокрема, протокол огляду місця
події. Крім того, три судово авто
технічні експертизи були проведені неправомочним експертом, яким суд дав беззаперечну оцінку, як доказам вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2., які підтримали апеляцію, міркування прокурора про обґрунтованість
вироку і залишення його без-зміни,
представника потерпілих - адвоката коржука 1.1, про відмову в задоволенні апеляції та
залишення вироку без змін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає задоволення з наступних
підстав.

Винність
ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними у справі
доказами, яким суд дав належну оцінку
теля дослідження їх у судовому слідстві.

У
судовому засіданні ОСОБА_1. свою вину не
визнав і лояснив, що він 1 жовтня 2006
року біля 22 години, рухаючись по
вул. Ракошська в смт. Вишково Хустського району, перед початком розвороту він упевнився, що поблизу немає ніякого транспортного
засобу, почав виконувати розворот вліво.
Коли пересік осьову смугу і до кінця не розвернув мотоцикл, в цей час на нього наїхав потерпілий. Під час
зіткнення він не рухався. Вважає, що
винним у настанні ДТП є
потерпілий ОСОБА_6.

Незважаючи
на те, що ОСОБА_1. свою вину не визнав, така повністю доведена наступними доказами.

Показаннями
свідка ОСОБА_7. про те, що 1 жовтня 2006
року, він і ОСОБА_8 їхали на мотоциклі разом з потерпілим
ОСОБА_6 в якості пасажирів. Рухаючись по
вул. Ракошській в смт. Вишково, їх обігнав на своєму мотоциклі ОСОБА_1, який після обгону через деякий проміжок часу
зупинився попереду біля правого краю проїзної частини, а коли вони наблизились до нього, то ОСОБА_1 почав робити розворот вліво і в
цей момент сталося зіткнення.

3

Дані
показання повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8

Згідно
показань свідка ОСОБА_9. слідує, що 1
жовтня 2006 року біля 22 години він їхав на мотоциклі разом з ОСОБА_1. як пасажир,
на вул. Ракошській в смт. вишково вони обігнали мотоцикл під керуванням
ОСОБА_6. і через деякий час зупинились з
правого боку на проїзній частині дороги, щоб розвернутися. Коли ОСОБА_1. впевнився,
що на дорозі немає нікого, почав
виконувати розворот вліво і, доїхавши до
середини дороги, він помітив як на них
рухається мотоцикл. В цей час сталося зіткнення.

З
показань потерпілого ОСОБА_6. , даних
ним під час досудового слідства і оголошених в судовому засіданні, вбачається,
що 1 жовтня 2006 року біля 22 години,
коли він рухався на своєму мотоциклі по вул. Ракошській в смт. вишково,
його обігнав мотоцикл, який через
деякий час зупинився з правого краю проїзної частини дороги . коли він
наблизився до мотоцикла, то помітив як
мотоцикліст різко повернув вліво і почав розвертатися перед ним. Щоб уникнути зіткнення він звернув вліво на
зустрічну смугу, однак уникнути
зіткнення не зміг.

При
огляді місця події виявлено сліди гальмування транспортного засобу, довжиною 7, 7 м. , а також встановлено, що зіткнення відбулося в темну пору доби, що стверджено протоколом огляду місця події
від 19 травня 2002 року.

З
висновку судової автотехнічної експертизи за №473-2 від 21 жовтня 2006 року
вбачається, що на момент ДТП робоча гальмівна
система ручного приводу мотоцикла, яким
керував потерпілий ОСОБА_6. ,
знаходилася в стані повної відмови,
а мотоцикла, яким керував
ОСОБА_1. , - в дієздатному стані, а система ножного гальма задніх коліс обох
мотоциклів знаходилася в працездатному стані.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_6. виявлено тілесні ушкодження середньої
тяжкості у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи, садна в лівій скроневій ділянці.

Висновком
судової автотехнічної експертизи №493-1 від 28 жовтня 2006 року
встановлено, що з технічної точки зору
умовою виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія ОСОБА_1, який виїхав на смугу руху мотоцикла під
керування потерпілого ОСОБА_6 на
відстані, коли вже водій не мав
технічної можливості зупинити транспортний засіб застосуванням експертного
гальмування із зупинкою до місця зіткнення,

З
висновку додаткової судової автотехнічної експертизи №481 від 27 листопада 2006
року вбачається, що при русі мотоцикла
під керуванням потерпілого зі швидкістю 70-80 км/год повний гальмівний шлях
становить 57, 5-70, 7 м. в даному випадку
потерпілий ОСОБА_6. не мав технічної
можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування з
моменту виникнення небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною ДТП стали при
швидкості мотоцикла під керуванням ОСОБА_6.
70 км/год та часу існування небезпеки 2, 2 секунди, дії водія ОСОБА_1, який виїхав на смугу руху потерпілого на
відстані, коли вже

4

не
можливо було зупинити мотоцикл шляхом застосування екстреного гальмування з
зупинкою до місця зіткнення.

висновком
судової автотехнічної експертизи від 18 грудня 2006 року стверджено, що
виходячи з довжини гальмівного шляху транспортного засобу, зафіксованого на місці ДТП 7, 7 метра,
швидкістю, з якою рухався мотоцикл
потерпілого ОСОБА_6. , становила величину більшу, ніж 25-27 км/год. при таких даний потерпілий
не мав технічної можливості попередити зіткнення з

мотоциклом
ОСОБА_1 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою до
місця зіткнення з моменту виникнення небезпеки.

Згідно
висновку судової автотехнічної експертизи від 9 січня 2007 року швидкість, з якою рухався мотоцикл під керуванням
потерпілого ОСОБА_6. , становила 46
км/год, що не суперечила

умовам
видимості проїзної частини дороги у напрямку руху з точки зору безпеки руху.

даючи
оцінку зібраним у справі доказам,
колегія суддів вважає, що суд
обґрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_1. у порушенні правил безпеки дорожнього руху
особою, яка керує транспортним
засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості, і правильно кваліфікував ці його дії за
ч.1 ст. 286 КК України.

твердження
захисників у апеляції про істотну неповноту та неправильність досудового і
судового слідства не грунтується на матеріалах справи і спростовано наведеними
у вироку доказами, яким суд дав належну
оцінку.

Суд дав
критичну оцінку показанням ОСОБА_1, згідно
яких дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілого ОСОБА_6. , який рухався зі швидкістю 70-80 км/год і
тому, не міг уникнути зіткнення.

Такі
показання засудженого суперечать об'єктивним доказам у справі, зокрема,
із схеми до протоколу огляду місця події слідує, що довжина тормозного шляху зафіксованого на
місці ДТП становила 7, 7 м.

До також
висновку дійшов і судово-технічний експерт,
який окрім того встановив, що при
таких умовах швидкість, з якою рухався
на мотоциклі потерпілий, становила 46
км/год, і у даній дорожній ситуації
водій мотоцикла ОСОБА_6. не мав
технічної можливості зупинити транспортний засіб застосуванням експертного
гальмування із зупинкою до місця зіткнення.

твердження
апелянтів про те, що судові автотехнічні
експертизи по справі були проведені неправомочним експертом, не ґрунтуються на матеріалах справи, відсутні в матеріалах справи і дані, що потерпілий ОСОБА_6. керував транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння.

Не
ґрунтується на матеріалах справи і посилання апелянтів на те, що винним у настанні ДТП є потерпілий
ОСОБА_6. , який виявивши небезпеку для
руху, повинен був застосувати екстрене
гальмування аж до повної зупинки транспортного засобу, однак

5

цього не зробив
і допустив зіткнення з мотоциклом ОСОБА_1. ,
оскільки, як визнав суд першої
інстанції, аварійну обстановку створив
ОСОБА_1. , а за висновком судової
автотехнічної експертизи від 28 жовтня 2006 року ОСОБА_6. діяв в аварійній ситуації, про що свідчить гальмівний шлях, зафіксований і протоколі огляду місця
події, і не мав технічної можливості
уникнути зіткнення, окрім того, п.10 пдр України регламентує тільки загальний
порядок керування транспортними засобами і не регулює дій водія, який опинився в аварійній ситуації, створеній іншою особою, і не мав технічної можливості шляхом
гальмування уникнути зіткнення.

Покарання
засудженому ОСОБА_1. призначено у
відповідності до вимог закону і є справедливим.

керуючись ст.
ст. 365, 366 кпк України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію
адвокатів ОСОБА_2 і січки в.в.
в інтересах засудженого ОСОБА_1.
залишити без задоволення, вирок
Хустського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без зміни.