Справа № 576/729/15-к
Провадження № 1-кп/576/97/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.15 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Глухові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Білогалиця Путивльського району Сумської області, не одруженого, непрацюючого, маючого неповну середню освіту, ніде не зареєстрованого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
· в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2 - 186 ч.1 КК України, -
ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у тому, що близько 17 години 40 хвилин 11 лютого 2015 року він разом зі своєю рідною тіткою ОСОБА_6 та ще одним своїм родичем ОСОБА_7 прийшли до будинку домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , у якому проживає ОСОБА_4 з метою обговорити з останньою питання можливості винайняти у неї житло.
При цьому ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , зайшовши до приміщення зазначеного житлового будинку по АДРЕСА_2 , та обговорюючи із ОСОБА_4 вказане питання щодо можливості ви найняття у неї житла, ОСОБА_6 знаходилася безпосередньо перед ОСОБА_4 у гостинній кімнаті будинку, а ОСОБА_5 у цій же гостинній кімнаті дещо позаду від ОСОБА_6 , однак перебуваючи при цьому у полі зору ОСОБА_4 .
В цей же час, близько 17 год. 40 хв. 11 лютого 2015 року у ОСОБА_5 , який ніде не працює та не має постійного джерела існування, і який н законних підставах перебував у приміщенні гостинної кімнати житлового будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на протиправне відкрите викрадення належного ОСОБА_4 , тобто чужого майна, а саме мобільного телефону, який знаходився на серванті у цьому ж приміщенні гостинної кімнати, а також предметів домашнього обіходу, що перебували на поличці шафи у цій же кімнаті.
У зв`язку з цим, одразу у цей же час ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне збагачення та відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, скориставшись тим, що увага мешканки цього будинку ОСОБА_4 в цей час була зайнята розмовою із його тіткою ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що ОСОБА_4 його бачить і також розуміє, що його дії є протиправними, діючи відкрито узяв із полички на серванті належний останній мобільний телефон марки «Nokia 6070», придбаний потерпілою у 2014 році, встановленою у ході досудового розслідування вартістю 175 грн., після чого, одразу ж, продовжуючи свої протиправні дії, також відкрито узяв із шафи, що перебувала у цій же гостинній кімнаті, належні потерпілій комплект постільної білизни, вартістю 345 грн. та рушник, вартістю 63 грн., а всього за таких обставин, відповідно до висновків проведеної у ході досудового розслідування судової товарознавчої експертизи № 51 тз від 02.03.2015 року, відкрито протиправно заволодів належним потерпілій ОСОБА_4 , тобто чужим майном, на загальну суму 583 грн.
Вказаний відкрито викрадений належний ОСОБА_4 мобільний телефон «Nokia 6070» ОСОБА_5 одразу ж поклав собі до кишені, а інше належне їй майно, а саме комплект з постільної білизни та рушник він сховав під свій верхній одяг, маючи при цьому намір у подальшому розпорядитися вищевказаним, належним потерпілій ОСОБА_4 майном, після того, як він залишить приміщення будинку та територію зазначеного житлового господарства за місцем мешкання потерпілої.
Безпосередньо після цього, близько 17 години 50 хвилин того ж дня 11 лютого 2015 року ОСОБА_5 , утримуючи при собі зазначене, належне потерпілій ОСОБА_4 , майно, яким ОСОБА_5 незаконно, відкрито заволодів за вищевикладених обставин, перебуваючи у приміщенні гостинної кімнаті житлового будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 , разом із своєю тіткою ОСОБА_6 , яка не була обізнана про факт вчинення ОСОБА_5 вищезазначених протиправних дій, спочатку залишили приміщення будинку за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 і мали намір залишити подвір`я вказаного господарства.
У цей же час потерпіла ОСОБА_4 , яка бачила та усвідомлювала вищевказаний факт скоєння ОСОБА_5 протиправного відкритого викрадення належного їй майна, вибігла на ганок будинку та стала голосно пред`являти ОСОБА_5 , який перебував на подвір`ї, вимогу негайно повернути належне їй майно.
При цьому, ОСОБА_5 , почувши вказані правомірні вимоги потерпілої ОСОБА_4 , вирішив позбутися окремих із вищевказаних належних потерпілій предметів домашнього вжитку, після чого, вже вийшовши за огорожу господарства за місцем мешкання потерпілої по АДРЕСА_2 , витягнув із-за пазухи належні потерпілій комплект постільної білизни та рушник та викинув їх на грунт біля воріт подвір`я.
В цей же час, присутній на вказаній АДРЕСА_2 , співмешканець потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_8 , а також її сусід ОСОБА_9 , почувши крики та правомірні вимоги ОСОБА_4 , які остання пред`являла до ОСОБА_5 , діючи в межах прав та законних повноважень, які надані громадянам України ст. 38 КК України, що пов`язані із затриманням особи, що вчинила злочин, затримали ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення ним вищевказаного умисного корисливого злочину проти власності середньої тяжкості та утримували останнього до приїзду викликаних на місці події працівників міліції.
В подальшому, того ж дня, 11 лютого 2015 року ОСОБА_5 в приміщенні Глухівського МВ УМВС України в Сумській області особисто видав працівникам правоохоронного органу також і відкрито викрадений ним за вищевикладених обставин, належний потерпілій ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Nokia 6070».
За таких обставин, ОСОБА_5 , хоча і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак фактично не отримав можливості на власний розсуд розпорядитися належними потерпілій ОСОБА_4 мобільним телефоном марки «Nokia 6070», комплектом постільної білизни та рушником, тобто чужим майном, яким останній умисно відкрито заволодів близько 17 години 40 хвилин 11 лютого 2015 року, перебуваючи на законних підставах у приміщенні гостинної кімнати житлового будинку господарства по АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , оскільки був затриманий громадянами та доставлений працівниками міліції до правоохоронного органу безпосередньо після вчинення ним вказаного злочину, тобто злочин ним не був закінчений з причин, які не залежали від його волі, і тим самим ОСОБА_5 умисно вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. ст. 15 ч.2 186 ч.1 КК України.
Таким чином, дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ст. ст. 15 ч.2 186 ч.1 КК України як «Закінчений замах на грабіж», тобто замах на відкрите викрадення чужого майна, що не був закінчений останнім з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ст. ст. 15 ч.2 186 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі в сумі 850 грн. Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки укладення угоди про примирення, а також наслідки її невиконання.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, непов`язаний з відшкодуванням шкоди, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілої, в строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на його призначення покарання, та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про примирення ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила суду, що угода про примирення нею укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч.1 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження.
Відповідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ст. ст. 15 ч.2- 186 ч.1 КК України, який згідно ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. ст. 15 ч.2 186 ч.1 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного, і обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 374-376, 471, 474,475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 15 ч.2 186 ч.1КК України і призначити узгоджене між сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави судові витрати на проведення товарознавчої експертизи № 51 тз від 02 березня 2015 року 368 грн. 28 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia6070», комплект постільної білизни, рушник потерпілій ОСОБА_4 використовувати за призначенням.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_1