Справа № 369/2012/13-к
В И Р О К
іменем України
04.06.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників-адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярове, Кам`янського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.11.2002 року Кам`янським районним судом, Черкаської області за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України, до 11 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю, звільненого 06.06. 2012 року зі Старобабанівської ВК Черкаської області (№92) за постановою Уманського міськрайсуду Черкаської області від 29.05. 2012 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 25 днів, - у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 , не маючого судимості на підставі ст. 89 КК України, - у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Хацьки, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстровоного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не маючого судимості на підставі ст. 89 КК України, - у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

Встановив:
04 листопада 2012 року, близько 18 години, у ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , за попередньою змовою, які перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходились на території сміттєзвалища, яке розташоване поблизу с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме вбивство ОСОБА_17 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне позбавлення життя ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 підійшли до саморобної дерев`яної будівлі, яку самовільно побудував ОСОБА_17 та у якій, на той час, окрім нього перебували ОСОБА_18 та ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за допомогою зазадалегідь приготовлених ними дерев`яних палиць почали умисно бити вікна в саморобному будинку ОСОБА_17 та кидати до середини будинку автомобільні шини та шматки цегли, а ОСОБА_16 у той час за допомогою ящика підпер із зовнішньої сторони двері вказаного будиночку, намагаючись, таким чином, перешкодити ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 залишити приміщення будиночку.

Після цього, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 , підпалили ганчірки, які знайшли поряд із саморобним будинком ОСОБА_17 та умисно вкинули їх до середини дерев`яного будиночку. В результаті чого, у дерев`яній саморобній споруді, в якій на той час перебували ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 , виникла пожежа.

Рятуючись від пожежі, ОСОБА_18 залишила приміщення дерев`яного будиночку через вікно, після чого відійшла від нього на відстань близько 10 метрів. На той час ОСОБА_9 та ОСОБА_17 намагались відчинити вхідні двері вказаного саморобного будиночку та залишити його. При цьому ОСОБА_16 відкинув ящик, яким він підпер вхідні двері будинку та випустив з будиночку ОСОБА_9 . Остання вийшла з будиночку, тримаючи при цьому в правій руці свій мобільний телефон «Самсунг Дуос», ІМЕІ НОМЕР_1 .

До неї відразу підійшов ОСОБА_14 , у якого виник умисел на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, а саме: мобільного телефону ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону, ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_9 та відкрито викрав з її рук мобільний телефон «Самсунг Дуос» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1910 грн. 49 копійок, із абонентською карткою мобільного оператора «Київ-Стар», вартістю 30 грн., на якому не було коштів, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1940 грн. 49 копійок. На зауваження ОСОБА_9 з приводу викрадення її мобільного телефону, та проханная повернути телефон, ОСОБА_14 ніяким чином не відреагував.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_17 , умисно збили останнього з ніг, коли він залишив приміщення свого саморобного будиночку. Після цього, ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зазадалегідь приготовленими ними дерев`яними палицями та металевим прутом на протязі близько п`яти хвилин почали наносити ОСОБА_17 удари ногами по голові та тулубу. При цьому кожен з них наніс не менше десяти ударів по голові та тулубу ОСОБА_17 .

Після цього останні відійшли від ОСОБА_17 , який на той час лежав на землі та стогнав, підійшли до ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , які перебували на відстані близько 10 метрів від місця скоєння злочину.

Постоявши на протязі 3-4 хвилин поряд із ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 , підійшли до останнього, який стогнав та лежав на тому ж місці, де його били, стали повторно, на протязі близько двох хвилин, наносити удари ногами по голові та тулубу ОСОБА_17 заздалегідь приготовленими ними дерев`яними палицями та металевим прутом, доки останній не перестав подавати ознаки життя. При цьому кожен з них наніс не менше п`яти-шести ударів по голові та тулубу ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 3/Д/545 тр. від 26.01. 2013 року у ОСОБА_17 при судово-медичному дослідженні, крім обвуглювання та часткового згоряння трупа, які виникли від дії полум`я, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, крововиливів під м`яку мозкову оболонку, крововиливів у м`язах правого стегна, прямих переломів третього ребра справа по середньо-ключичній лінії і третього ребра зліва по лопатковій лінії, перелому внутрішнього краю лівої лопатки, дефекти м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, лівої сідниці та лівого стегна.

Смерть ОСОБА_17 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась двохсторонніми субдуральними гематомами, крововиливами під м`якою мозковою оболонкою. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У подальшому ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою приховання трупу ОСОБА_17 поклали тіло останнього до білого целофанового мішка та відтягнувши його на відстань близько 20 метрів від місця вчинення злочину, прикидали його дерев`яними дошками і підпалили.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні (повідомленні про підозру) за ч. 1 ст. 186, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав і суду пояснив, що 4 листопада 2012 року, близько 17 години, він приїхав у своїх справах до брата ОСОБА_16 , який працював на сміттєзвалищі поблизу с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області. Там зустрівся з ОСОБА_19 , якого бачив влітку.

Коли знаходились на сміттєзвалищі, до них прийшла ОСОБА_20 , яку також раніше бачив і яка скаржилась на ОСОБА_17 , останній її бив та знущався. Він зрозумів, що ОСОБА_18 була чи є співмешканкою

ОСОБА_21 цей час мимо них пройшли ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . При цьому ОСОБА_18 повідомила, що вони будуть над нею знущатись і вживати спиртне, вона за ними пішла.

Вони залишились знову втрьох. Через півгодини повернулись ОСОБА_22 та ОСОБА_24 , яка останнього вела п`яного. Вони розпалили вогнище.

Близько 18 години, ОСОБА_25 повідомив, що він пішов і забере свою співмешканку ОСОБА_26 . Через 15-20 хвилин він побачив, що щось горить. Він запропонував ОСОБА_27 піти подивитись, що за вогнище.

Вони разом з ОСОБА_28 підійшли до будиночка (вагончика), де побачили, як ОСОБА_25 кинув у будиночок горілу ганчірку.

Підійшовши до ОСОБА_29 , він у останнього запитав, де знаходиться ОСОБА_22 , ОСОБА_18 і ОСОБА_24 , на що він відповів, що вони знаходяться у будиночку.

ОСОБА_25 відповів, що вони закрились і не випускають ОСОБА_30 , тому він розбив вікно і вкинув в будиночок загорівшу ганчірку для того, щоб вони вийшли з будиночка. ОСОБА_22 повідомила, що вони самі між собою розберуться.

Оскільки вогонь сильніше став горіти, він розбив друге вікно у будиночку і ОСОБА_30 з ОСОБА_25 вони витягли на вулицю.

Після цього, ОСОБА_25 чи ОСОБА_31 вирвали двері у будиночку. В цей час вибіг у двері ОСОБА_24 , який впізнав ОСОБА_29 і кинувся на нього з молотком чи кувалдою. Вони між собою почали битись. ОСОБА_22 сиділа у будиночку, яку він витяг і відвів до ОСОБА_32 , яка знаходилась за 10-15 метрів від будиночка.

В цей час у ОСОБА_33 випав з рук чи з карману мобільний телефон, який він підняв і віддав ОСОБА_34 ОСОБА_25 продовжував битися з ОСОБА_23 . Він підійшов до них і попросив їх, щоб вони призупинили битися, на що вони відповіли, що між собою самі розберуться.

Потім він підійшов до ОСОБА_32 , а ОСОБА_33 біля неї вже не було.

Він, ОСОБА_31 і ОСОБА_18 разом пішли до того місця, де мешкали ОСОБА_31 та ОСОБА_35 .

Коли приїхали працівники міліції разом з ОСОБА_36 і запитали, де ОСОБА_24 , він їм відповів, що ОСОБА_24 залишився там.

Після цього їх доставили у Вишнівський міськвідділ міліції, де допитали і відпустили.

Стверджує, де знаходився ОСОБА_31 він не бачив, потерпілому ОСОБА_37 удари не наносив. Як відбувалась бійка між ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , він не бачив, спиртне не вживав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні (повідомленні про підозру) за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав і суду пояснив, що 4 листопада 2012 року до нього приїхав брат ОСОБА_38 . Він, ОСОБА_39 і ОСОБА_25 знаходились на сміттєзвалищі поблизу с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області біля багаття.

Він бачив, як ОСОБА_24 і ОСОБА_22 пішли в магазин по горілку. ОСОБА_18 ,яка була з ними, скаржилась про те, що її і ОСОБА_40 побив ОСОБА_23 . Через 40 хвилин ОСОБА_24 , ОСОБА_22 і ОСОБА_18 пішли. При цьому ОСОБА_25 відлучився.

Він з ОСОБА_41 пішли подивитись, що там горіло. Коли прийшли, то побічили, що горить будиночок, в якому знаходились ОСОБА_18 , ОСОБА_24 і ОСОБА_42 .

ОСОБА_39 і ОСОБА_25 через вікно у будиночку витягли ОСОБА_30 за руки, оскільки двері були закриті. Він двері у будиночку чи вибив, чи відкрив.

В цей час вийшов ОСОБА_24 з кувалдою в руках і пішов до ОСОБА_43 . ОСОБА_38 витягнув з будиночка ОСОБА_44 ОСОБА_25 з ОСОБА_24 пішли виясняти відношення.

Він разом з ОСОБА_39 і ОСОБА_45 пішли до вогнища.

Після цього, прийшов ОСОБА_25 і сказав, що він з ОСОБА_24 нормально розібрався.

Він, ОСОБА_39 , ОСОБА_25 та ОСОБА_18 полягали спати у вагончику.

Коли приїхали працівники міліції, то його не було. ОСОБА_25 і ОСОБА_39 уїхали без нього, куди йому не відомо.

Стверджує, що він спиртне не вживав, хто підпалив будиночок, йому не відомо. ОСОБА_24 він удари не наносив і не бачив, хто його бив. Від працівників міліції 10 листопада 2012 року йому стало відомо , що ОСОБА_24 помер. ОСОБА_38 дав йому мобільний телефон «Самсунг», коли він ОСОБА_40 відвів від будиночка до ОСОБА_32 , яка стояла біля дороги, де знаходились автомобільні шини. Даний мобільний телефон він 10 листопада 2012 року віддав працівникам міліції, ним не користувався і мав намір його віддати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні (повідомленні про підозру) за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України не визнав і суду пояснив, що 4 листопада 2012 року, він, ОСОБА_16 та ОСОБА_38 сиділи біля багаття на сміттєзвалищі, яке розташоване поблизу с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області. З магазину повертались ОСОБА_24 і ОСОБА_42 .

Перед цим, ОСОБА_18 скаржилась на ОСОБА_46 , який її побив і просила його з ним поговорити.

ОСОБА_18 разом з ОСОБА_36 перебували в будиночку ОСОБА_17 . Він пішов до них і попросив ОСОБА_30 вийти з будиночка, де вона перебувала разом з ОСОБА_36 та ОСОБА_23 . Але вона не хотіла виходити.

Після цього, він розбив вікно у будиночку і підпалив кусок гумової автомобільної покришки, який вкинув у середину будиночка. Потім ще раз це повторив.

Після чого, він і ОСОБА_39 через вікно будиночка витягли ОСОБА_30 , а ОСОБА_40 витягли ОСОБА_39 і ОСОБА_47 .

З будиночку вибіг ОСОБА_24 з кувалдою прямо на нього, яку він у нього забрав і викинув. Він з ОСОБА_24 розпочав битися. За 10-15 метрів від будиночка стояли ОСОБА_22 і ОСОБА_48 .

Він бив ОСОБА_46 руками і ногами по різним частинам тіла, в тому числі і в область голови, челюсті на протязі 20-и хвилин.

Потім ОСОБА_24 побіг в сторону смітника, він його наздогнав та продовжив бити. ОСОБА_31 та ОСОБА_39 цього не бачили, оскільки пішли до багаття.

Коли ОСОБА_24 впав у рів, він також бив його ногами в різні частини тіла. Він впав на спину та почав хрипіти і він його там залишив.

Потім повернувся до багаття, де знаходились ОСОБА_31 та ОСОБА_39 , яким повідомив, що ОСОБА_24 був ще живий. При цьому, ОСОБА_22 побігла заявляти в органи міліції про те, що трапилось.

Стверджує, що був у тверезому стані. Визнає себе винним у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_37 , внаслідок яких він помер. Але таких наслідків він не хотів, щоб наступили. Він ОСОБА_46 не підпалював.

Але незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, їх винність у вчинених злочинах підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового розгляду.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснила, що вбитий ОСОБА_17 її співмешканець, з яким вони разом деякий час проживали в будиночку на сміттєзвалищі, розташованому поблизу с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області. Вона також знала ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які також мешкали на сміттєзвалищі. ОСОБА_20 її подруга. ОСОБА_38 її наглядно знайомий, вона його бачила, коли він приїжджав до свого брата ОСОБА_16 .

4 листопада 2012 року у будиночку ОСОБА_17 разом з ним та ОСОБА_49 вони випивали та грали в карти. До обіду випили на трьох пляшку горілки.

Потім вона разом з ОСОБА_50 пішла в магазин, де купили ще пляшку горілки. Повернувшись до будиночку на сміттєзвалищі, вони продовжили грати в карти.

Через деякий час, близько 18 години, з`явилися ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_47 .. ОСОБА_25 почав вимагати, щоб ОСОБА_18 вийшла з будиночку, але вона не захотіла. Тоді ОСОБА_25 , ОСОБА_39 і ОСОБА_31 розбили вікно та кинули в будиночок запалений кусок гумової автомобільної шини та гінчір`я, почалась пожежа. Вони намагались вийти з будиночка через двері, але двері були ззовні підперті.

Потім ОСОБА_24 вибив двері молотком. Її ОСОБА_25 витягнув за руки з будиночку. Вона тримала в правій руці свій мобільний телефон марки «Самсунг Дуос». До неї відразу підійшов ОСОБА_38 і вихватив мобільний телефон і положив собі в карман, при цьому вона йому говорила, щоб він повернув мобільний телефон. Її прохання ОСОБА_39 залишив без реагування.

Потім з будиночка через вікно вилізла ОСОБА_48 .

Коли через дверний пройом вийшов ОСОБА_51 , то ОСОБА_25 збив його з ніг. Біля будиночку ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_31 почали бити ОСОБА_17 . У ОСОБА_52 в руках був металевий прут, а у ОСОБА_53 і ОСОБА_29 були дерев`яні палиці. Били ОСОБА_46 ногами та руками по різним частинам тіла, в тому числі і в область голови, яку він закривав руками. Били близько чотирьох хвилин, кожен наніс не менше 10-и ударів. При цьому, ОСОБА_24 просив його не бити і просив обвинувачених дати можливість йому встати, але вони йому цього не давали зробити.

На деякий час вони: ОСОБА_39 , ОСОБА_31 та ОСОБА_25 відходили від ОСОБА_46 та припинили його бити, але потім знову продовжували.

ОСОБА_24 ледве відійшов на відстань близько 10 метрів від будиночку, проте ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_31 підійшли до нього та продовжили наносити удари. Били хвилин дві по різним частинам тіла, по голові. Вона з ОСОБА_45 просила їх не бити ОСОБА_17 .

В якийсь момент, коли вона зрозуміла, що ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_31 не звертають на неї з ОСОБА_45 уваги, вона вирішила втекти, щоб позвати на допомогу. ОСОБА_54 сказала, щоб та мовчала та нікому нічого не говорила.

Зі сміттєзвалища вона побігла в сторону села, звідки викликала швидку медичну допомогу та міліцію.

По приїзду карета швидкої медичної допомоги на територію сміттєзвалища не заїжджала, оскільки не знали, куди необхідно було їхати. За викликом на сміттєзвалище прибув наряд охорони. Вона вказала на те місце, де вона востаннє бачила ОСОБА_17 , але його там не було. Наряд охорони поїхав. Наступного дня вона ходила і шукала ОСОБА_46 по сміттєзвалищу, думала може він десь сховався.

Через декілька днів за ними приїхали на сміттєзвалище та доставили до Вишнівського міського відділення міліції, де відібрали пояснення. ОСОБА_31 втік.

В подальшому знайшла брата ОСОБА_17 , якому повідомила, що його брат зник. Разом з ОСОБА_55 вони ходили по сміттєзвалищу та через деякий час знайшли обгорілий труп, який був під купою будівельного сміття. На трупі залишився не обгорілим маленький кусочок одягу, за яким вона впізнала ОСОБА_17 . ОСОБА_56 по телефону викликав міліцію, які по приїзду оглянули місце, де було виявлено труп ОСОБА_57 .

Цивільного позову вона не заявляє, а призначити покарання обвинуваченим у відповідності з чинним законодавством.

Із показів свідка ОСОБА_18 , якої привід застосований судом здійснити не можливо, оскільки на даний час її встановити місцезнаходження не представилось можливим, даних нею в судовому засіданні 12.04. 2013 року і озвучених прослуханих в судовом засіданні, за допомогою технічного засобу, де вона пояснила, що разом з ОСОБА_19 вона співмешкала до весни 2012 року.

Потім стосунки між ними були припинені. В подальшому вона деякий час співмешкала з ОСОБА_50 , але потім він почав співмешкати з ОСОБА_58 , а вони залишились в нормальних відносинах.

4 листопада 2012 року вона дійсно протягом дня була в будиночку ОСОБА_17 на сміттєзвалищі біля с. Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, де разом з ОСОБА_58 грали в карти. До обіду вони випили пляшу горілки 0,5 л на трьох. Потім ОСОБА_22 та ОСОБА_24 сходили до магазину і купили ще одну пляшку горілки, яку поставили на стіл, але яку вже ніхто не пив.

Коли вона йшла до будиночку ОСОБА_17 , то побачила, що біля багаття сиділи ОСОБА_19 , ОСОБА_59 , які працювали на сміттєзвалищі та ОСОБА_38 брат ОСОБА_52 , якого вона знала наглядно. Близько 18 години, коли на вулиці вже почало темніти, до будиночку прийшли ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_31 , які були на підпитку. ОСОБА_25 почав вимагати, щоб вона вийшла з будиночку та пішла з ним. Вона не збиралась нікуди йти з ОСОБА_25 , за неї зуступився ОСОБА_51 .

Потім ОСОБА_39 та ОСОБА_25 розбили вікно у будиночку, через яке в середину почали кидати підпалені частини автомобільних гумових покришок. Вони перелякались та намагались вийти з будиночку через двері, але ОСОБА_31 підпер двері ззовні, тому вийти не вдалось.

Коли вони намагались вийти з будиночку через вікно, ОСОБА_39 витяг її назовні та кинув на землю. Коли з будиночка вийшов ОСОБА_24 , між ним та ОСОБА_60 зав`язалась бійка. ОСОБА_25 бив ОСОБА_46 руками та ногами по різним частинам тіла. Потім до побиття ОСОБА_46 приєднались ОСОБА_31 та ОСОБА_39 , які почали бити ОСОБА_46 палицями ОСОБА_39 дерев`яною, а ОСОБА_31 металевою арматурою. ОСОБА_24 просив, щоб його не били. Скільки ударів, скільки саме кожен обвнувачений та в які саме частини тіла ОСОБА_46 були нанесені удари, сказати точно не може, проте до ОСОБА_61 , ОСОБА_31 та ОСОБА_39 підходили не менше трьох разів. Останній раз ОСОБА_39 , ОСОБА_25 та ОСОБА_31 били ОСОБА_46 , коли той був на відстані близько 10 метрів від будиночка, де проживав. ОСОБА_22 вирішила йти по допомогу, а тому непомітно, для ОСОБА_29 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 втекла. Вона залишалася на місці події.

До неї підійшов ОСОБА_25 та вона разом з ним, ОСОБА_28 та ОСОБА_39 пішла до багаття, де раніше сиділи обвинувачені. Будиночок ОСОБА_46 в цей час вже повністю був охоплений полум`ям. Разом вона з обвинуваченими біля багаття просиділи деякий час, а потім пішла до будиночка ОСОБА_29 , де заснула.

Біля неї деякий час був ОСОБА_25 , чи був він разом з нею, коли вона спала, не знає. Коли вона прокинулась, було вже темно.

В подальшому приїхали працівники охорони. Наступного дня разом з ОСОБА_58 вони шукали ОСОБА_17 на сміттєзвалищі, оглядали те місце, де його останній раз били обвинувачені. ОСОБА_17 ніде не було. Чрез декілька днів працівники міліції доставили її, ОСОБА_40 , ОСОБА_29 та ОСОБА_53 до відділення міліції у м. Вишневе. ОСОБА_31 втік. Вони дали пояснення і їх відпустили. Де був виявлений ОСОБА_24 та за яких обставин, їй не відомо. Вважає, що ОСОБА_25 , ОСОБА_39 та ОСОБА_31 вбили ОСОБА_46 через переділ території сміттєзвалища, підстав ОСОБА_62 ревнувати її до ОСОБА_46 не було.

Крім того, винність обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 у вчиненні злочинів також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами в процесі судового розгляду, а саме: т. 1 постановою від 11.11. 2012 року про закриття кримінальної справи та порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_63 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом умисного вбивства ОСОБА_17 ( а.с. 49-50); постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 26.02. 2013 року за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та матеріалів досудового розслідування про вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в одне провадження ( а.с. 82-83); заявою потерпілої ОСОБА_9 від 12.02. 2013 року, згідно якої вона просить прийняти міри до ОСОБА_14 , який 4.11. 2012 року, перебуваючи на сміттєзвалищі с. Петрівське, відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Самсунг Дуос», чим заподіяв матеріального збитку на суму 500 грн. ( а.с. 84); протоколом огляду місця події від 10.11. 2012 року і фототаблицями до нього, згідно якого у присутності понятих, судмедексперта та спеціаліста, заявника ОСОБА_9 було оглянуто сміттєзвалище, розташоване на полі між населеними пунктами с. Петрівське та с. Білогородка, де серед куп сміття посередині ділянки під фанерою виявлено труп ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться в положенні лежачи на правому боці в позі боксера, перенісся впирається в стовбур деревця, під підборіддям шматок бетону; під верхньою частиною грудей не великі обвуглені частини тканини, які при дослідженні розтріскуються на шматочки, інших слідів одягу на трупі не виявлено; шкіряні покриви загалом в стані згоряння, за виключенням не великих ділянок на зовнішній поверхні лівого стегна, правій боковій поверхні грудей, де вони обвуглені чорні; на тілі правого передпліччя, зовнішній поверхні правого стегна шкіряні покриви з трупними плямами блідо-червоного кольору, які при натисканні забарвлення не змінюють; мається пригоряння до голово-плечових кісток, лівого ліктьового суглобу, флангів пальців кистей ( дистальні відділи відсутні), колінних суглобів, фрагменти кісток колінних суглобів вільно лежать на місці колін, чорно-сірі, крихкі; при перевертанні ліва гомілка відділилася від трупа; з правої частини живота виступають петлі кишок; в ділянці лівого стегна і сідниці, в лівій частині живота та лопатки мається дефект м`яких тканин з дрібноклаптевими розволокненими краями, в глибині дефектів рожева розволокнень тканина та кістки, визначається перелом затворення фрагменту лівої лопатки; під правим стегном фрагмент обгорілої частини тканини, які нагадують частину штанини з передньою кишенею темно-синього кольору; трава під фрагментом тканини не обвуглена; труп був знайдений в 10 метрах від лісопосадки в напрямку с. Білогородка. З місця події вилучено шматок тканини з передньою кишенею темно-синього кольору, а також куски ґрунту з слідами горіння (а.с. 86-96); довідкою відділу експертизи трупів Бюро судово-медичної експертизи Києво-Святошинського району, відповідно до якої судово-медичним дослідженням трупа ОСОБА_17 , 1980 р. народження, який помер на сміттєзвалищі с. Петрівське, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_17 стало: закрита черепно-мозкова травма, двохсторонні субдуральні гематоми (а.с. 99); протоколом огляду місця події від 11.11.2012 року, згідно якого у присутності двох понятих в період часу з 15.00 до 15.25 ОСОБА_16 в кабінеті № 7 Вишнівського МВМ, що за адресою: м. Вишневе, вул. Балукова, 22, добровільно видав з лівої кишені куртки мобільний телефон марки Самсунг Дуос чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 . З протоколу слідує, що, як пояснив ОСОБА_16 , що даний телефон був відкрито викрадений у ОСОБА_17 під час побиття останнього 04.11.2012 року його братом ОСОБА_64 , після чого даний телефон він віддав йому (а.с. 110); звітом про проведення товарознавчої експертизи рухомого майна від 15.11.2012 року, згідно якого ринкова вартість викраденого телефону марки Самсунг Дуос, який куплений на весні 2012 року з урахуванням зносу становить 1910,49 грн. з ПДВ, мобільний телефон на експертизу не надавався (а.с. 111, 112-115); протоколом огляду предметів від 18.11. 2012 року мобільного телефону марки Самсунг Дуос ІМЕІ НОМЕР_1 , який вилучений 11.11. 2012 року під час огляду місця події у ОСОБА_16 (а.с.116); постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 18.11. 2012 року - мобільного телефону марки Самсунг Дуос ІМЕІ НОМЕР_1 (а.с. 117); актом судово-медичного дослідження трупа за № 545 від 11.11.2012 26.01.2013 року, згідно якого: при судово-медичному дослідженні, крім обвуглювання та часткового згоряння трупа, які виникли від дії полум`я, виявлено: закрита черепно-мозкова травму 40 мл сухих спечених мас крові під твердою мозковою оболонкою над правою та лівою півкулями, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою; крововилив в м`язах та підшкірній клітковини правого передпліччя, 2 крововиливи в м`язах правого стегна, прямі переломи 3 ребра справа по середньо-ключичній лінії і 3 ребра зліва по лопатковій лінії, перелом внутрішнього краю лівої лопатки; дефекти м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, лівої сідниці та лівого стегна. Смерть ОСОБА_17 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась двохсторонніми субдуральними гематомами, крововиливами під м`якою мозковою оболонкою. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Закрита черепно-мозкова травма, переломи лопатки та ребер, крововиливи правого передпліччя та стегна утворились від дії тупих предметів. Дефекти м`яких тканини лопаткової ділянки, сідниці та стегна, враховуючи морфологію їх країв та стінок, відсутність крововиливів в них, утворились посмертно від дії зубів тварин. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено 2,71 % етилового спирту, що за життя могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння ( а.с. 122-124); копією лікарського свідоцтва про смерть № 545 від 16.11. 2012 року та довідки про смерть ОСОБА_17 , де причина смерті ОСОБА_17 вказана як закрита черепно-мозкова травма, двосторонні субдуральні гематоми (а.с. 125); актом судово-токсикологічного дослідження № 2355 від 26.11.2012 року, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_17 , 1980 р. народження, виявлено етиловий спирт: 2,71% (а.с. 126); актом судового-медичного дослідження за № 2355 від 26.11-27.11.2012 року, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_17 , 1980 р. н., карбоксигемоглобіну не виявлено (а.с. 127-128); актом судово-медичного дослідження № 1287 від 16.11.2012 18.01.2013 року, згідно з яким на фоні морфологічних ознак дії високої температури можливо: у м`яких тканинах з третього ребра справа вогнищеві крововиливи з поодинокими лейкоцитами по периферії; у шкірі та м`язах правого передпліччя розповсюджений крововилив з поодинокими лейкоцитами по периферії; до однієї з поверхонь твердої мозкової оболонки прилягають компактні маси еритроцитів з нечисельними лейкоцитами по периферії; великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи з поодинокими лейкоцитами по периферії; набряк-набухання головного мозку; внутрішньо альвеолярні крововиливи, вогнища набряку, ділянки гострої альвеолярної емфіземи та дистелактаза у легенях; нерівномірна гіпертрофія, розповсюджена фрагментації в міокарді, жировий гепатоз (а.с. 129-130); висновком судово-медичної експертизи № 3/Д/545тр. від 11.01. - 26.01.2013 року, згідно якого: при судово-медичному дослідженні, крім обвуглювання та часткового згоряння трупа, які виникли від дії полум`я, виявлено: закрита черепно-мозкова травму 40 мл сухих спечених мас крові під твердою мозковою оболонкою над правою та лівою півкулями, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою; крововилив в м`язах та підшкірній клітковини правого передпліччя, 2 крововиливи в м`язах правого стегна, прямі переломи 3 ребра справа по середньо-ключичній лінії і 3 ребра зліва по лопатковій лінії, перелом внутрішнього краю лівої лопатки; дефекти м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, лівої сідниці та лівого стегна.

Смерть ОСОБА_17 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась двохсторонніми субдуральними гематомами, крововиливами під м`якою мозковою оболонкою. Закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Переломи ребер та лопатки відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки у живих осіб зазвичай викликають довготривалий розлад здоров`я.

Крововиливи в передпліччі та стегні відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Закрита черепно-мозкова травма, переломи лопатки та ребер, крововиливи правого передпліччя та стегна утворились від дії тупих предметів. Дефекти м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, лівої сідниці та лівого стегна, враховуючи морфологію їх країв та стінок, відсутність крововиливів в них, утворились посмертно від дії зубів тварин.

Судово-медичних даних за прижиттєву дію полум`я на тіло не отримано. Прижиттєві пошкодження виникли в короткий проміжок часу, в зв`язку з чим висловитися про черговість їх утворення неможливо. Виходячи з даних гістологічного дослідження від утворення виявлених пошкоджень до настання смерті 20-60 хвилин, протягом яких здатність до виконання активних дій на певний проміжок часу не виключається. Утворення крововиливів кінцівок та перелому 3-го ребра справа не супроводжувалось зовнішньою кровотечею. Чи супроводжувались кровотечею інші пошкодження висловитись неможливо через згоряння м`яких тканин в проекції склепіння черепа, лівої лопатки та 3-го ребра зліва. Крововилив в м`язах та підшкірній клітковини правого передпліччя може свідчити про захист від удару, що наноситься тупим предметом. Пошкоджень, які б свідчили про зміну першопочаткової пози трупа до початку дії на тіло високої температури, при дослідженні не виявлено. Можливо, що під час спричинення тілесних пошкоджень положення потерпілого змінювалось, на що вказує їх розташування на різних поверхнях тіла.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа виявлено 2.71% етилового спирту, що за життя могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння ( а.с. 131-132); висновком судово-медичної експертизи № 31/Д від 25.02.2013 року, згідно якого виявлені при досліджені трупа ОСОБА_17 тілесні ушкодження, за винятком перелому 3 ребра зліва та лівої лопатки, могли утворитися від ударів ногами в положенні потерпілого лежачи, за механізмом, вказаним ОСОБА_15 під час слідчого експерименту 05.02.2013 року. Виникнення перелому третього ребра зліва по лопатковій лінії разом з переломом лівої лопатки від удару ногою, враховуючи морфологію перелому лопатки, малоймовірно.

Всі виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_17 тілесні ушкодження могли утворитися від ударів ногами, дерев`яними та металевою палицями, за механізмом, зазначеним в показах ОСОБА_15 від 12.11.2012 року, ОСОБА_14 від 15.11.2012 року, ОСОБА_16 від 12.11.2012 року у вертикальному та горизонтальному положенні потерпілого. Можливість до виконання активних дій ОСОБА_65 в процесі спричинення тілесних ушкоджень не виключається (а.с. 147);

- постановою від 14.11.2012 року про уточнення анкетних даних, відповідно до якої ОСОБА_66 в подальшому вважати ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_14 в червні 2012 року вийшов з місць позбавлення волі та замінив своє прізвище ОСОБА_67 на прізвище своєї дружини ОСОБА_68 , внаслідок чого поміняв свій паспорт на новий (а.с. 244-245); т. 2 протоколом проведення слідчого експерименту від 5.02. 2013 року з застосуванням відеозапису з участю обвинуваченого ОСОБА_15 дослідженого в процесі судового розгляду, який пояснив і показав, як саме він наносив удари потерпілому ОСОБА_17 , що і підтвердив в процесі судового розгляду (а.с. 53-55); заявою ОСОБА_15 від 17.12.2012 року, в якій він повідомляє про свою причетність до побиття ОСОБА_17 (а.с. 62-63); постановою від 12.03.2013 року слідчого прокуратури Києво-Святошинського району, Київської області про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, відповідно до якої твердження ОСОБА_14 з приводу неправомірних дій слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_69 об`єктивно нічим не підтвердилось, а матеріали досудового розслідування свідчать про відсутність в діях слідчого ознак злочину передбаченого ч. 1 ст. 373 КК України. Також в постанові зазначено, що під час досудового розслідування на ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_15 фізичний та моральний тиск з боку працівників міліції не застосовувався, так як всі слідчі дії з підозрюваними були проведені за участі їхніх захисників.

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №57 від 25.02.2013 року ОСОБА_15 в період інкромінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Медичних заходів, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_15 не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму у ОСОБА_15 не виявлено. (т.1, а.с.135-136).

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №55 від 25.02.2013 року ОСОБА_16 в період інкромінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Медичних заходів, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_16 не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму у ОСОБА_16 не виявлено. (т.1, а.с.139-140).

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №56 від 25.02.2013 року ОСОБА_14 в період інкромінованих йому діянь і в теперішній час на психічне захворювання, передбачене ст.ст. 19, 20 КК України, не страждав і не страждає, тому він міг та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Медичних заходів, передбачених ст.94 КК України, ОСОБА_14 не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму у ОСОБА_14 не виявлено. (т.1, а.с.143-144).

Оцінивши сукупність досліджених в процусі судового розгляду доказів суд визнає правдивими покази потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і свідка ОСОБА_18 , дані нею в судовому засіданні 12.04.2013 року і записані за допомогою технічного засобу, які були озвучені і прослухані судом в процесі судового розгляду, частково покази обвинуваченого ОСОБА_15 в частині його участі в побитті ОСОБА_17 , оскільки вони узгоджуються між собою та не суперечать один одному.

В решті покази обвинуваченого ОСОБА_15 та в цілому покази обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_16 суд вважає і визнає не правдивими та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності та справедливого покарання за вчинене, оскільки ці покази спростовуються показами потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_18 , які викладені вище, висновками проведених у справі судово-медичних експертиз.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 умисно збили ОСОБА_70 з ніг. Після цього, заздалегідь приготовленими ними дерев`яними палицями та металевим прутом на протязі близько 5-ти хвилин ногами наносити ОСОБА_17 удари по голові та тулубу. При цьому кожен наніс не менше десяти ударів по голові та тулубу.

Потім обвинувачені відійшли від ОСОБА_17 , який на той час лежав на землі та стогнав. Ці дії свідчать про реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство потерпілого з метою його доведення, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 , який був живим, підійшли до останнього, який стогнав та лежав на тому ж місці, де його били, стали повторно на протязі двох хвилин, наносити удари ногами по голові та тулубу ОСОБА_17 , заздалегідь приготованими ними дерев`яними палицями та металевим прутом, доки останній не перестав подавати ознак життя, спичинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер.

У подальшому ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою приховання трупу ОСОБА_17 , поклали тіло останнього до білого целофанового мішка та відтягнувши його на відстань близько 20 метрів від місця вчинення злочину, прикидали його дерев`яними дошками і підпалили.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 7 лютого 2003 року « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи`для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК України), суди повинні детально досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувало події, їх стосунки. Визначальними при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій : при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умисел винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

А тому, встановлені судом вищевикладені обставини справи свідчать про умисел обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який спрямований на умисне заподіяння смерті іншій людині, а саме: вбивство ОСОБА_17 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

А тому, оцінюючи досліджені в процесі судового розгляду докази суд визнає, що вина обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вчинені злочинів доведена повністю і їх дії суд кваліфікує: відносно обвинуваченого ОСОБА_14 за п.12 ч. 2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); відносно обвинуваченого ОСОБА_15 за п.12 ч. 2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб; відносно обвинуваченого ОСОБА_16 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , визнається: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а відносно ОСОБА_14 - і вчинення злочину особою повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів: вчинив особливо тяжкий злочин і злочин середньої тяжкості та особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, не працює, вчинив злочини, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання, має на утриманні неповнолітню доньку, його ролі у вчинених злочинах суд вважає і приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо в умовах ізоляції від суспільства і застосовує відносно нього покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, вказаних статей, при цьому не знаходить інших підстав для призначення відносно нього іншого виду покарання.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за сукупністю вище вказаних злочинів ОСОБА_14 суд частково приєднує невідбуту частину покарання ним за вироком Кам`янського райсуду Черкаської області від 14.11.2002 року, оскільки він був умовно-достроково звільнений на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 25 днів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_16 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину: вчинив особливо тяжкий злочин та особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, де характеризується посередньо, не маючий судимості на підставі ст. 89 КК України, його ролі у вчиненому злочині, не працює суд вважає і приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, застосовує відносно нього покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, при цьому не знаходить інших підстав для призначення відносно нього іншого виду покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину: вчинив особливо тяжкий злочин та особу обвинуваченого, який проживав без реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не маючий судимості в силу ст. 89 КК України, його ролі у вчиненому злочині, не працює суд вважає і приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, застосовує відносно нього покарання у виді позбавлення волі в межах санкції даної статті, при цьому не знаходить інших підстав для призначення відносно нього іншого виду покарання.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Враховуючи наведене і керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 14.11.2002 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_14 призначити для відбування покарання у виді 12 (дванадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_14 обчислювати з 14.11.2012 року з моменту його затримання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_14 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили залишити без змін..

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_15 обчислювати з моменту його затримання - 11.11.2012 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_15 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_16 обчислювати з моменту його затримання - 11.11.2012 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_16 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки Самсунг Дуос, ІМЕІ НОМЕР_3 , який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити в її розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення прокурором, потерпілими, захисниками та обвинуваченими.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3