ВИРОК

іменем України

12 грудня 2007 року справа
№1-93/07

Корольовський районний суд
м. Житомира в складі:

головуючої - Янчук Н.П.

при секретарі - Левченко
Т.В.

з участю потерпілої
-ОСОБА_1

розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі
кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого,
проживає: АДРЕСА_1, судимості не
має відповідно ст. 89 КК України, за ч.1
ст. 125 КК України,

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, не судимого, ч.1
ст. 126, ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2006 року близько 23 години в АДРЕСА_3, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник черговий
конфлікт на грунті побуту. В ході конфлікту ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_1 удари
руками по голові, плечах, руках,
чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження без короткочасного
розладу здоров'я. Після цього конфлікт продовжився в дворі будинку, до якого приєднався ОСОБА_2, який зайшов у двір зі своєю собакою. В ході
конфлікту ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 удари руками в область лівого
плеча, передпліччя, правого плеча та передпліччя, голови та спустив собаку з повідка, яка заподіяла ОСОБА_3 вкушані рани на обох
руках. Таким чином ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження. В свою
чергу ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_2 декілька ударів руками в різні частини
тіла, які завдали йому фізичного болю і
не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину не визнав. Дав покази
про те, що в ході конфлікту він лише
утримував ОСОБА_1 за руки та не наносив їй ударів. ОСОБА_2 не наносив ударів
від яких тому могло б бути завдано фізичного болю. ОСОБА_2 зайшовши в подвір'я
будинку з собакою, почав виштовхувати його
з подвір'я, наносити удари в голову та
тулуб, а коли він вчинив тому опір, нацькував собаку, яка його покусала. В ході конфлікту з ОСОБА_2
було пошкоджено сорочку та штани, в які
він був одягнений, зник золотий ланцюжок
з шиї. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження від укусу собаки, він змушений був проходити лікування з
18.05.2006 по 05.06.2006 рік на яке витратив 250 гривень. Просить стягнути з
ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3 000 гривень та заподіяну
моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у спричиненні тілесних
ушкоджень ОСОБА_3 не визнав. Дав покази про те,
що в АДРЕСА_3 проживає його знайома ОСОБА_1, від якої йому відомо , що її бувший чоловік ОСОБА_3 створює
конфліктні ситуації на грунті побуту та поділу майна. 17.05.2006 року в
вечірній час він вигулював собаку в районі свого місця проживання. На мобільний

телефон
йому зателефонував неповнолітній син ОСОБА_1 та
повідомив, що батько б'є матір і
попросив підійти до них додому. Коли він зайшов у двір будинку, то прив'язав собаку біля хвіртки і наблизився
до ОСОБА_3, який утримуючи ОСОБА_1
розвернувся і наніс йому руками декілька ударів, від яких він відчув сильний фізичний біль. На
крик дітей зреагувала собака,
відв'язалась, кинулась на ОСОБА_3
і покусала його.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що після розірвання шлюб з ОСОБА_3 між ними
склались неприязні стосунки на грунті побуту та розподілу майна. 17.05.2006
року близько 23 години 30 хвилин за її місцем проживання між ними виникла
чергова сварка, під час якої ОСОБА_3
наніс декілька ударів по голові, інших
частинах тіла. Після побиття вона вибігла у двір, щоб звернутись до сторонніх осіб за
допомогою, в цей час у двір зайшов
ОСОБА_2 з собакою, яку прив'язав до хвіртки
та наблизився до них з проханням до ОСОБА_3 відпустити її. У відповідь ОСОБА_3
вдарив того декілька разів. Діти вибігли з будинку та почали кричати, собака зреагувала на крик, кинулась на ОСОБА_3 і покусала його.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 вона отримала легкі тілесні
ушкодження, крім фізичного болю їй
заподіяно моральну шкоду, яку вона
просить стягнути з винного в розмірі 5000 гривень.

В ході розгляду справи встановлено, що при судово - медичному освідуванні у
ОСОБА_3 було виявлено масивні синці,
множинні садна , вкушані рани на
обох руках, які утворилися від дії тупих
твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути зуби собаки, тупих твердих предметів, які відносяться до легкого тілесного
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

18.05.2006 року при судово-медичному освідуванні ОСОБА_1
виявлено синці на обох руках, які
утворились від дії тупих твердих предметів 17.05.2006 року та відносяться до
легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров'я.

Із довідки ЦМЛ №1,
виписки із медичної карти хворого ОСОБА_3 вбачається, , що останній перебував в травматологічному
відділенні на стаціонарному лікуванні з 18.05.06 по 05.06.2006 рік з приводу
вкушаних ран, множинних саден правого плечевого суглобу.

Наведене об'єктивно підтверджує покази як ОСОБА_3 так і
ОСОБА_1 про отримання легких тілесних ушкоджень в ході конфлікту 17.05.2006
року.

Із матеріалів перевірки,
проведеної Житомирським MB УМВС України в Житомирській області вбачається, що 17.05.2006 року близько 23 години між
ОСОБА_3 та йог бувшою дружиною ОСОБА_1 виник черговий конфлікт по місцю
проживання, в ході якого він спричинив
тілесні ушкодження останній. Конфлікт мав продовження в дворі будинку та в
ньому брав участь знайомий ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
який спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_3, а собака ОСОБА_2 нанесла ОСОБА_3 укуси.

Таким чином,
наведені обставини спростовують покази ОСОБА_3 про непричетність до
виявлених у ОСОБА_1 тілесних ушкоджень при судово - медичному освідуванні її
18.05.2006 року та покази ОСОБА_2 в частині непричетності виявлених тілесних
ушкоджень у виді масивних синців та саден у ОСОБА_3

Згідно акту судово - медичного освідування від 18.05.2006
року, у ОСОБА_2 будь-яких видимих
тілесних ушкоджень на голові та обличчі виявлено не було. Однак, як пояснив ОСОБА_2 при обстеженні, причиною звернення стали скарги на біль в
ділянках ушкоджень від нанесення ударів по голові, обличчю.

Покази ОСОБА_2 про те,
що саме від нанесених ударів ОСОБА_3 в ході конфлікту, він відчув фізичного болю, підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_1, пояснивши, що ОСОБА_3 у відповідь ОСОБА_2 на прохання
відпустити її, вдарив того декілька
разів.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2, , ОСОБА_3,
а докази достатніми для вирішення питань зазначених
у ст. 324 КПК України, що вирішуються судом при постановленні вироку
і кваліфікує їх дії.

ОСОБА_2, ОСОБА_3:

саза ч.1 ст. 125 КК
України - заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_3:

ч.1 ст. 126 КК України - умисне завдання ударів, які
завдали фізичного болю і не

спричинили тілесних
ушкоджень.

Невизнання вини підсудними
розцінюється судом як спосіб захисту та ухилення від кримінальної
відповідальності.

Призначаючи покарання,
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу

кожного
з підсудних,
обтяжуючі та пом'якшуючі покарання обставини.

Злочини, передбачені ч.1 ст. 126,
ч1 ст. 125 КК України, не є тяжкими.

Обставин, які
відповідно до ст. ст. 66,
67 КК України пом'якшують чи обтяжують покарання кожного з
підсудних, судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу кожного з підсудних, суд враховує їх вік, поведінку до вчинення злочину, їх минуле.

ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, ОСОБА_2 судимості не
має, тяжких наслідків від їх дій не
настало.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчинених злочинів, їх наслідків та даних про особу
підсудних, суд призначає покарання в
межах санкцій статей за якими вони визнаються винними, а саме у виді штрафу.

ОСОБА_3 заявлено позов про стягнення матеріальної шкоди в
розмірі 3000 гривень, з яких 250 гривень
складають витрати на придбання медикаментів в зв'язку з отриманням тілесних
ушкоджень, 2567 гривень становить
вартість втраченого золотого ланцюжка,
183 гривни вартість пошкодженого одягу.

В ході розгляду справи ОСОБА_3 не надано жодного
об'єктивного доказу того, що саме
внаслідок дій ОСОБА_2 в ході конфлікту,
він втратив золотий ланцюжок та було пошкоджено його одяг.

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної
справи від 01.08.2006 року, в порушенні
кримінальної справи проти ОСОБА_1,
ОСОБА_2 за
ст. 186 КК України відмовлено за
відсутності ознак вказаного злочину.

Таким чином,
підстави для задоволення позову в частині відшкодування заподіяної
матеріальної шкоди в повному обсязі відсутні,
позов підлягає частковому задоволенню.

ОСОБА_3, ОСОБА_1
заявлено цивільні позови про відшкодування моральної шкоди в розмірі по 5000
гривень кожним.

Вирішуючи питання про конкретний розмір відшкодування
моральної шкоди в грошовій сумі, суд
враховує характер діяння ОСОБА_2 по відношенню ОСОБА_3 та останнього у
відношенні ОСОБА_1, тяжкість тілесних
ушкоджень виявлених у ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
які є легкими, моральні
страждання кожного з них пов'язані з обставинами їх отриманням, інші негативні наслідки, а тому суд вважає, що їм завдано моральної шкоди, яка підлягає частковому відшкодуванню.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 510
гривень.

ОСОБА_3 з ч.1 ст.
125 КК України до штрафу в розмірі 600 гривень.

за ч.1 ст. 126 КК України до штрафу в розмірі 510
гривень.

На підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити
штраф в розмірі 600 гривень.

До набрання вироком законної сили обрати щодо
ОСОБА_2, ОСОБА_3 запобіжний захід -
підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 000 гривень
заподіяної моральної шкоди, 250 гривень
витрат на лікування, а всього 1250
гривень, в решті частині позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 гривень
заподіяної моральної шкоди, в решті
частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду
Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 15
діб.