Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
29 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000035 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голишів Рівненського району, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.1 ст.286 КК України,

З участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника-адвоката: ОСОБА_7 .

Обвинуваченого: ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду від 25 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік та відповідно до п.2,3,4 ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтись для реєстрації в органи КВІ.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 18 432,52 коп. матеріальної шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та 754,81 коп. втраченого нею заробітку.

Як визнав суд, 31 жовтня 2012 року, приблизно о 17 год. 15 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault-25», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби із швидкістю не менше 53-55 км/год. зі сторони м.Рівне по проїздній частині автодороги Устилуг-Луцьк-Рівне у напрямку м.Луцьк на 137км + 100 м. вказаної дороги в порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що затвердженні постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року №1306, яким встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід», допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та її малолітніх дітей ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження з довготривалим розладом здоров`я.
Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306, яким встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішохода, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід», перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо- транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 доводить, що призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано те, що як на досудовому слідстві так і судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Вказує, що судом не було надано належної оцінки пом`якшуючим обставинам, зокрема те, що він одружений та має на утримання трьох малолітніх дітей, яких він повністю утримує. Зазначає, що по місцю роботи за ним закріплений автомобіль, який щоденно використовується в його професійній діяльності та у разі позбавлення права керування, він не зможе належним чином утримувати сім`ю та буде позбавлений основної роботи. Вказує, що в судових дебатах прокурор, який підтримував обвинувачення, також просив призначити покарання без позбавлення права керування транспортним засобом.
Просить вирок скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким не позбавляти права керування транспортним засобом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просять призначити покарання без позбавлення права керування транспортним засобом, думку прокурора ОСОБА_6 , про зміну вироку та виключення з резолютивної частини посилання про позбавлення права керування транспортними засобами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у кримінальному правопорушенні відповідають фактичним обставинам справи, та не заперечується учасниками судового провадження, оскільки докази не досліджувались і обставини не оспорювалися відповідно до вимог ст..349 КПК України .

Кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України є правильною і в апеляційній скарзі не оспорюється.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.50 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив покарання в межах санкції даної статі, яке є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Разом з тим, санкція статті 286 КК України передбачає покарання із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом або без такого. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що обтяжують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання без позбавлення права керування. При цьому в матеріалах кримінального провадження ОСОБА_5 є працівником фірми ТОВ Агрофірми «Зоря ім..Плютинського», за яким закріплений службовий автомобіль, який він використовує, як джерело доходу для утримання сім`ї. Претензій з боку потерпілої в даному кримінальному провадження немає.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення додаткового покарання слід змінити та виключити з резолютивної частини вироку посилання на позбавлення ОСОБА_5 прав керування транспортними засобами.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення додаткового покарання змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку призначене ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3