ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2008 року Вишгородський районний суд Київської
області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

за участю прокурора

Каплунського В.Ф.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженця і жителя АДРЕСА_1, громадянина України, освіта
середня, неодруженого, непрацюючого, судимого

25 жовтня 2006 року цим же судом за ч. 1 ст. 186 КК
України на 2 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки,

обвинуваченого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

2 вересня 2007 року близько 13 год.
ОСОБА_1, знаходячись у АДРЕСА_2, вийшов на подвір'я, звідки таємно викрав
велосипед „Актів” вартістю 750 грн., що належить потерпілому ОСОБА_2, яким
розпорядився на власний розсуд.

23
вересня 2007 року близько 9 год. ОСОБА_1, знаходячись у АДРЕСА_3, повторно,
таємно викрав мобільний телефон „Нокіа 6290” вартістю 1780 грн. із стартовим
пакетом „Київстар” вартістю 25 грн., що належить потерпілому ОСОБА_3, яким
розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудний вину визнав частково і
незаконне заволодіння велосипедом заперечив. Ствердив, що відвідавши знайомого
ОСОБА_4 у АДРЕСА_2, побачив велосипед потерпілого ОСОБА_2, який взяв з дозволу
останнього та тривалий час не повертав, оскільки той за ним до нього не
приходив.

Зазначив і те, що коли прийшов у будинок потерпілого
ОСОБА_3, просив його придбати електроінструменти, й у той час як потерпілий був
на кухні, у спальні заволодів його мобільним телефоном, з яким вийшов з
будинку, мотивуючи, що поспішає. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Із розміром викраденого майна, зазначеним в
обвинувальному висновку погодився.

Так, обставини інкримінованих підсудному злочинів,
підтверджуються сукупністю зібраних у справі та досліджених у судовому
засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні ствердив, що
знаходився у будинку свідка ОСОБА_4 де також був і сідок ОСОБА_5, коли їх
відвідав підсудний і просив у нього велосипед „Актів”. Взяти велосипед йому не
дозволив, а вийшовши через деякий час на подвір'я, вияв його відсутність, який забрав
ОСОБА_1, що пішов з будинку перед цим.

При зустрічі з підсудним, той підтвердив, що заволодів
його велосипедом, однак велосипед не віддав, який йому повернули тільки
працівники міліції.

Згідно товарного чеку велосипед придбано потерпілим за
750 грн. (а.с. 72).

Ці обставини підтвердив і свідок ОСОБА_4, який зазначив,
що ОСОБА_1 2 вересня 2008 року близько 13 год. прийшов до нього до дому в
АДРЕСА_2 і просив у потерпілого велосипед, однак той йому відмовив. Коли через
20 хвилин вийшов на подвір'я, виявив відсутність велосипеда. У заволодінні
велосипедом запідозрили ОСОБА_1, який на той час пішов з будинку.

Свідок ОСОБА_5 на досудовому слідстві ствердив про такі ж
обставини, а його показання оголошено в
судовому засіданні (а.с. 60-61).

З оголошених показань потерпілого ОСОБА_3 вбачаються
обставини, за яких останній виявив відсутність мобільного телефону „Нокіа-6290”
в своєму будинку, який до приходу ОСОБА_1 знаходився в спальні, куди заходив
підсудний (а.с. 16).

Згідно товарного
чеку вартість згаданого телефону становить 1 870 грн.(а.с. 38).

Свідок ОСОБА_6 ствердив у судовому засіданні, що
працівники міліції вилучили в нього мобільний телефон „Нокіа-6290”, який він 23
вересня 2007 року близько 11 год. придбав у підсудного за 250 грн.

Згідно із даними протоколу огляду місця події, 16 жовтня
2007 року за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_4 виявлено та вилучено
велосипед „Актів”, що належить потерпілому (а.с. 53).

З показань підсудного, даних ним на досудовому слідстві
убачається, що він незаконно заволодів велосипедом потерпілого ОСОБА_2 і
зберігав його в себе вдома за вказаною адресою (а.с. 79-81).

З даних протоколу огляду місця події від 8 жовтня 2007
року у свідка ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон „Нокіа-6290”, який
належить потерпілому ОСОБА_3 (а.с. 9).

Ці та інші досліджені в судовому засіданні докази дають
підстави дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 С.А. у
таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, що відповідає обставинам
перевіреним в судовому засіданні, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст.
185 КК України.

При призначенні підсудному покарання, суд враховує
конкретні обставини справи та вчинення ОСОБА_1 двох епізодів злочинів середньої
тяжкості, дані про його особу, який раніше судимий за вчинення злочинів проти
власності, характеризується негативно і вчинив нові злочини протягом іспитового
строку призначеного попереднім вироком, що є підставою до призначення покарання
за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом його часткового
складання.

Пом'якшуючих покарання обставин, відповідно до ст. 66 КК
України суд не вбачає.

Керуючись статтями 323 і 324 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і за цим законом призначити
йому покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за
сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім
вироком цього ж суду від 25 жовтня 2006 року і остаточно ОСОБА_1
визначити покарання - 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили змінити з підписки про
невиїзд на тримання під вартою в СІЗО № 13 управління Державного
департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській
області, якого затримати в залі судового засіданні.

Строк відбування покарання рахувати
з часу затримання ОСОБА_1

Речові докази по справі - мобільний телефон „Нокіа-6290”
та велосипед „Актів” залишити потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим який перебуває під вартою у той же термін з дня
вручення йому копії вироку, шляхом подання апеляції через Вишгородський
районний суд.

Суддя:

копія

1-302/06

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
січня 2007 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Замно Н.М.,

за участю прокурора

Медведської О.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальну справу щодо

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

уродженки с. Бірки Волинської області, громадянина
України, освіта середня, пенсіонерки, заміжньої, проживає АДРЕСА_5,

несудимої,

обвинуваченої
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 на подвір'ї буд. АДРЕСА_5
здійснювала прийом металобрухту без передбачених законом державної реєстрації
та спеціального дозволу (ліцензії), що 2 вересня 2006 року виявлено
працівниками міліції.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_7 ствердила, що на
своєму подвір'ї, за домовленістю з невстановленою слідством особою, розмістила
пункт прийому металобрухту і здійснювала такий, повністю визнавши свою
винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Виходячи з того, що показання підсудної ОСОБА_7
відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду
розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч. 3 ст. 299 КПК України,
за згодою прокурора та підсудної, визнав недоцільним дослідження інших доказів,
які учасниками судового розгляду не заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у
здійсненні операцій з металобрухтом без передбачених законодавством державної
реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), що підтверджується доказами
дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 213 КК
України.

При призначенні підсудній покарання, суд враховує її
похилий вік і щире каяття у вчиненому, що з огляду на її позивну характеристику
і вчинення злочину вперше, є обставинами, які пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину невеликої тяжкості, а тому,
відповідно до ст. 69 КК України, обумовлюють призначення ОСОБА_7 більш м'якого
виду покарання від зазначеного в санкції ч. 1 ст. 213 КК України, оскільки
підсудна досягла пенсійного віку і одержує невелику пенсію.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 належить визначити покарання
у виді штрафу в меншому розмірі, відповідно до вимог ст. 53 КК України.

Керуючись статтями 323 і 324 КПК України, суд

засудив:

визнати винною ОСОБА_7 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України і за цим законом на
підставі ст. 69 КК України призначити їй покарання - штраф у розмірі 1020 грн.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у
ОСОБА_7, - залишити останній.

Запобіжний захід підсудній до набрання вироком законної
сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення
шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Суддя: