Справа № 1 -157/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 25" вересня 2007 р. Жидачівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючої -судді Галій
О.Й.

при секретарі Швед
1.1,

з участю прокурора Сірачинського
P.M.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.
Жидачеві кримінальну справу про

обвинувачення: ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженки м. Макеевка Донецької
області, українки, громадянки України, позапартійної, з професійно-технічною освітою, ІНФОРМАЦІЯ_2,
непрацюючої, мешканки
АДРЕСА_1, раніше несудженої, за
ч.1 ст. 164 ,
ст. 304 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_2, будучи матір"ю неповнолітнього
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., всупереч вимогам ст.
ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, ст.
12 Закону України " Про охорону дитинства", якими передбачено, що батьки зобовиязані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття, піклуватися
про її здоров"я, фізичний та
духовний і моральний розвиток, злісно
ухилилася від утримання сина, не
працювала, не вживала жодних заходів до
працевлаштування, жодного разу не
зверталася в Жидачівський районний центр зайнятості, в уповноважені органи за призначенням та
виплатою допомоги і пенсії, що позбавило
її можливості забезпечити сина харчуванням,
одягом, надавати йому кошти для
відпочинку, в результаті чого привело до
вчинення ним злочинів - крадіжок та грабежів.

Допитана в судовому засіданні підсудна,
свою вину поставлену їй органами досудового слідства визнала та пояснила, що разом із сином ОСОБА_2 проживають у
квартирі співмешканця -батька сина, який
помер в жовтні минулого року. У квартирі відключено газопостачання, електропостачання за несплату коштів за
надані послуги, а тому не має можливості
готувати їжу, інколи в сусідки бере
кип"яток, щоб щось запарити.
Кожного дня вона ходить по смітниках,
щоб знайти порожні пляшки,
металобрухт, які здає, а кошти отримані за це витричає на придбання
продуктів харчування, дає сину для його
особистих потреб. Деколи допомагає знайомим,
сусідам в польових, господарських
роботах. Протягом 10 років не працює, на
обліку в центрі зайнятості не перебуває,
до управіління праці та соціального захисту не зверталася з приводу
призначення та виплати соцдопомоги . Матеріально забезпечити сина, тобто надати йому повноцінне харчування, забезпечити одягом не має можливості.. Іноді
вони ходять в приміщення Народного дому в м.
Ходорові за гуманітарною допомогою,
щоб взяти для себе і сина необхідні речі.

Після смерті батька її сина
зверталася із усною заявою
щодо призначення пенсії по
втраті годувальника. Однак, їй відмовили
із- за того, що не представила його
трудову книжку , якої у неї фактично не
має. Син не бажає вчитися, не зважаючи
на те, що неодноразово йому про це
говорила. У вчиненому розкаюється. Показаннями
потерпілого -неповнолітнього
ОСОБА_2 про те, що разом із
матір"ю ОСОБА_2 проживають в
квартирі його батька ОСОБА_2., який помер минулого року. В квартирі
відсутнє електро та газопостачання
, через
що мати не готує гарячі страви. Матір протягом
тривалого часу офіційно ніде не працює,
деколи допомає знайомим
поратися на городі, а деколи
ходить по смітниках, збирає пляшки , металобрухт,
які здає, а на виручені гроші
купує продукти харчування, частину дає
йому. Деколи він ночує на вокзалі, так як сусіди забивають двері. Після того, як його направили на навчання в Журавнівський
тубсанаторій , де його били учні та
викрали гроші, не бажає продовжувати
навчання.

Ще за життя батька, який
хворів, був лежачим, він на його прохання ходив, випрошував милостиню. Мати сварилась на нього, забороняла займатися цим. Після смерті батька він жодного разу не ходив
просити милостиню. Деколи ходить підробляти,
частину коштів залишає собі , а
частину віддає матері на придбання продуктів.

Підсудну просить суворо не карати,
оскільки вона як може так дає раду,
утримує сім"ю. Показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
даними на досудовому слідстві про те, що
вони проживають по сусідству із ОСОБА_2 та її неповнолітнім сином ОСОБА_2. Квартира в антисанітарному стані. ОСОБА_2
тривалий час ніде не працює, ходить по
смітниках, збирає металобрухт, бутилки. Підсудна не займається вихованням
сина, веде аморальний спосіб життя, випиває,
буває в запоях, не ночує вдома. В
квартирі збираються особи сумнівної поведінки,
влаштовують п"янки,
крики, заважають іншим мешканцям
відпочивати.

Органи досудового слідства дії підсудної також кваліфікували за ст.
304 КК України, оскільки
заставляла неповнолітнього сина ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. систематично випрошувати гроші у сторонніх осіб, тобто втягувала його у заняття
жебрацтвом. Однак, ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не здобуто жодних
доказів у підтвердження умисного схиляння підсудною свого неповнолітнього сина
до систематичного випрошування грошей та яким способом. А навпаки із пояснень ОСОБА_2 видно, що жебракував на прохання батька, а після смерті останнього більше цим не
займається, мати не тільки не схиляла
його до випрошування грошей, а навпаки
сварилась із ним коли довідалась про те,
що він випрошував

гроші у
постронніх осіб. А тому, виходячи із
наведеного, суд вважає, що за даною статтею її слід виправдати.

Проаналізувавши
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд приходить до обгрунтованого і переконливого висновку, що дії підсудньої слід кваліфікувати за
ч.1 ст. 164 КК України, так як злісно ухилилася від утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_2, що
перебуває на її утриманні.

Призначаючи
покарання підсудній, суд враховує
ступінь суспільної небезпечності вчиненого,
особу підсудної, яка вперше
притягується до кримінальної відповідальності,
щиро розкаюється у вчиненому,
сприяла розкриттю злочину, думку
потерпілого який просить суворо не карати - це обставини, які пом"якшують покарання, обставин,
які обтяжують покарання суд не знаходить і вважає, що відносно неї слід застосувати покарання у
вигляді обмеження волі із застосуванням
ст. 75 КК України, так як її виправлення та перевиховання буде
можливим без відбування покарання.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України , суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у
вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 164 КК України і призначити покарання 1 рік обмеження волі.

У
відповідності з ст. 75 КК України звільнити її від відбування
покарання з випробовуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76
КК України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу кримінально- виконавчої системи, повідомляти органи кримінально- виконавчої
системи про зміну місця проживання,
навчання або роботи та періодично зиявлятися для реєстрації в органи кримінально
- виконавчої системи.

ОСОБА_2 за ст.
304 КК України виправдати.

Міру запобіжного
заходу засудженій - підписку про неівиїзд залишити до вступу вироку в законну силу.

На вирок
може бути подана апеляція протягом 15
діб з моменту проголошення до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Львівської області через Жидачівський райсуд.