Номер провадження: 11/785/33/15
Номер справи місцевого суду: 1-472/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 27 вересня 2014 року,

встановив:
Оскарженим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Сербка Комінтернівського району Одеської області,громадянка України, з середньою освітою, одружена, не працююча, маюча на утриманні двох малолітніх дітей 2000 та 2005 років народження, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

Засуджена за:
- ст. 358 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- ст. 190 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 75 КК України, звільнена від відбування покарання з випробуванням, строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, зазначеним вироком засуджений ОСОБА_6 , стосовно якого апеляційним судом вирок скасований, в частині призначення покарання, і в цій частині ухвалений новий вирок.

На відшкодування матеріальної шкоди стягнуто з засудженого ОСОБА_6 солідарно з засудженою ОСОБА_7 :

- на користь ВАТ ХК БАНК 15149 грн. 98 коп.;

- на користь Одеського філіалу АБ Укргазбанк - 411400 грн.;

- на користь Одеського філіалу ТОВ Укрпромбанк - 165552 грн.;

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 , судові витрати у рівних частках:

- за проведення почеркознавчої експертизи №1214, від 28.09.2009 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.;

- за проведення почеркознавчої експертизи №1213, від 28.09.2009 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.;

- за проведення хіміко-біологічної експертизи №2009, від 09.11.2009 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 172 грн. 59 коп., а всього 345 грн. 18 коп.;

- за проведення технічної експертизи №1364, від 09.11.2009 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.;

- за проведення почеркознавчої експертизи №1484, від 03.12.2009 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.;

- за проведення почеркознавчої експертизи №178, від 23.02.2010 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.;

- за проведення почеркознавчої експертизи №171, від 23.02.2010 року, солідарно, на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області по 547 грн. 63 коп., а всього 1095 грн. 25 коп.

Згідно з оскарженим вироком, ОСОБА_7 засуджена за те, що 25 квітня 2008 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом обману, з використанням підроблених документів, заволоділи чужим майном, яке належить ЗАТ ХК БАНК - грошовими коштами у сумі 15149 грн. 98 коп.. чим завдали ЗАТ ХК БАНК матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_7 засуджена за те, що 21 липня 2007 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , повторно, шляхом обману, з використанням підроблених документів, заволоділи чужим майном, яке належить Одеському філіалу АБ Укргазбанк - грошовими коштами у сумі 85000 доларів США, що по курсу НБУ складало 411400 грн., чим завдали Одеському філіалу АБ Укргазбанк матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також ОСОБА_7 засуджена за те, 24 липня 2008 року, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вони, повторно, шляхом обману, з використанням підроблених документів, заволоділи чужим майном, яке належить Одеському філіалу ТОВ Укрпромбанк - грошовими коштами у сумі 34200 доларів США, що по курсу НБУ складало 165552 грн., чим завдали Одеському філіалу ТОВ Укрпромбанк матеріальну шкоду на зазначену суму.

Прокурор в апеляції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 , та правильності кваліфікації її дій, вважає що вирок суду ухвалений з порушеннями вимог кримінального закону, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зокрема, в апеляції прокурор вказує на те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ст. 209 ч. 1 КК України, не призначив обов`язкове додаткове покарання в вигляді конфіскації майна, отриманого злочинним шляхом, вказавши в мотивувальній частині вироку про його відсутність, не врахувавши при цьому фактичну наявність автомобіля Тoyota RAF 4 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який був придбаний на грошові кошті, отримані злочинним шляхом.

Враховуючи вищенаведене, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 2, 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України та призначити покарання:

- ст. 358 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- ст. 190 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 змінений з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляції вказує, що покарання, призначене йому судом першої інстанції, є занадто суворим, оскільки суд при призначенні йому покарання не врахував усі пом`якшуючи покарання обставини, зокрема, що він визнав себе винним, сприяв розкриттю вчинених злочинів, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав свою апеляцію і заперечував проти задоволення апеляції прокурора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав свою апеляцію в частині, яка стосується ОСОБА_6 і не підтримав її в частині, яка стосується ОСОБА_7 , вважав можливим скасувати вирок лише стосовно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, а в решті - в частині засудження ОСОБА_7 та в частині визнання ОСОБА_6 винуватим і в частині кваліфікації його дій, залишити оскаржений вирок без змін.

Стосовно апеляції ОСОБА_6 прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши, прокурора, засудженого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Що стосується апеляції прокурора, апеляційний суд встановив такі обставини.

Вимагаючи скасування вироку в повному обсязі, тобто стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурор просить ухвалити новий вирок, в якому стосовно ОСОБА_7 прийняти рішення щодо визнання її винуватою, щодо кваліфікації її дій та призначення покарання, абсолютно ідентичне рішенню, яке міститься в оскарженому вироку.

При цьому прокурор ніяким чином не аргументував і не мотивував такої вимоги.

В судовому засіданні прокурор заявив, що не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора, в частині скасування вироку стосовно ОСОБА_7 .

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування вироку стосовно ОСОБА_7 , в зв`язку з чим апеляція прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог апеляції прокурора про скасування вироку стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 , та ухвалення відносно неї нового вироку, апеляційний суд приходить до висновку про те, що такі вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Наполягаючи на скасуванні вироку суду стосовно ОСОБА_7 прокурор в апеляції не послався на жодну підставу, яка свідчить про необхідність скасування вироку стосовно ОСОБА_7 ..

Більш того, з апеляції прокурора вбачається, що наполягаючи на скасуванні вироку в повному обсязі, прокурор просить ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання ідентичне з призначеним їй судом першої інстанції.

За таких обставин, та керуючись положеннями ст. 366 ч. 1 п. 2 КПК України, яка передбачає можливість часткового скасування вироку суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні апеляції прокурора в частині скасування вироку стосовно ОСОБА_7 , постановивши стосовно неї ухвалу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що згідно з вироком суду першої інстанції з ОСОБА_7 стягнуті судові витрати на проведення експертиз. Однак, як вбачається з вироку, суд першої інстанції ухвалив стягнути вказані судові витрати з ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в рівних частках, солідарно.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.93 КПК України (в редакції 1960 року), при визнанні підсудного винним суд постановляє стягнути з нього судові витрати. В тому разі, якщо винними буде визнано декількох осіб, суд постановляє, в якому розмірі повинні бути стягнені витрати з кожного з них, ураховуючи при цьому ступінь вини та майновий стан засуджених.

Таким чином, зазначення судом про стягнення судових витрат з засуджених солідарно, суперечить вимогам закону.

Враховуючи, що виключення вказівки суду про солідарне стягнення з засуджених судових витрат не погіршує їх становище, апеляційний суд вважає можливим, в порядку ст.365 КПК України (в редакції 1960 року) змінити вирок стосовно ОСОБА_7 , виключивши з резолютивної частини вироку вказівки суду про солідарне стягнення з засуджених судових витрат.

В решті оскаржений вирок стосовно ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, слід залишити без змін, а апеляцію прокурора, в частині скасування вироку стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

УХВАЛИВ:
Апеляцію прокурора в частині скасування вироку Приморського районного суду м. Одеси, від 24 вересня 2014 року, у відношенні ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 24 вересня 2014 року, у відношенні ОСОБА_7 , засудженої за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 2, 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, в порядку ст.365 КПК України (в редакції 1960 року) змінити.

Виключити з резолютивної частини вказаного вироку вказівку суду про солідарне стягнення з засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судових витрат.

В решті оскаржений вирок стосовно ОСОБА_7 , засудженої за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 358 ч. 2, 190 ч. 2, 190 ч. 4 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2 .