Провадження № 1-кп/127/57/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2015 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яланець Бершадського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, працюючого лікарем Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 1 ст. 140 КК України, тобто у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого, вчиненому за наступних обставин.
ОСОБА_5 відповідно до наказу №1 директора Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону від 03.01.2008 р., у зв`язку із штатними змінами, був переведений за його згодою на посаду лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення клініки невідкладної хірургії та ушкоджень із 03.01.2008 р. по 13 тарифікаційному розряду.
Цього ж дня, 03.01.2008 р. підготовлено та затверджено посадову інструкцію лікаря-ортопеда-травматолога відділення травматології клініки невідкладної хірургії та ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ОСОБА_5 , з якими останній ознайомлений під підпис. Відповідно до посадової інструкції одним із завдань та обов`язків лікаря ОСОБА_5 є проведення обстеження та лікування хворих, забезпечення медичного догляду і спостереження за ними, призначати лікування, лабораторне, інструментальне обстеження хворих, тощо. Також, відповідно до розділу № 4 Наказу ОСОБА_5 несе відповідальність за нечітке або несвоєчасне виконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку відділення, за бездіяльність і неприйняття рішень, що входить до сфери його компетенції.
29.08.2012 р. до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з діагнозом «Закритий трансцервінальний перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків» госпіталізований хворий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Лікуючим лікарем ОСОБА_9 призначено лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення клініки невідкладної хірургії та ушкоджень ОСОБА_5 . Останнім прийнято рішення про проведення планового операційного втручання ОСОБА_9 по встановленню протеза, яке призначено на 05.09.2012 р.
Відповідно до наказу МОЗ України від 15.06.2007 р. № 329 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги з профілактики тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві та гінекології» розділу «Загальна хірургія» лікар ОСОБА_5 повинен врахувати, що у загальнохірургічних пацієнтів із більш високим ризиком - після невеликих операцій та у віці понад 60 років, чи в тих, які мають додаткові фактори ризику, або у пацієнтів після великих операцій у віці понад 40 років, які мають додаткові фактори ризику, рекомендовано тромбопрофілактику проводити НФГ (стандартний нефракціопований гепарин) або НМГ (низькомолекулярний гепарин) у великих профілактичних дозах (ступінь 1 А).
Крім того ОСОБА_5 під час планової артропластики стегнового суглобу відповідно до вимог розділу «Травматологія та ортопедія»: «Планова артропластика стегнового суглоба» повинен був здійснити рутинне застосування одного із трьох антикоагулянтів, а саме, НМГ (у середній профілактичними дозі для пацієнтів з великим ризиком починають за 12 год. перед операцією та продовжують через 12-24 год. після операції або через 4-6 год. після операції в половині звичайної дози, а потім із збільшенням дози до звичайної при великому ризику па наступний день); Фондапарин (2,5 мг починати через 6-8 год. після операції); Коректовані дози антагоністів вітаміну К починати до операції чи ввечері після операції (МНВ - ціль - 2,5; МИВ - діапазон від 2,0 до 3,0).
ОСОБА_5 , відповідно до своєї посадової інструкції від 03.01.2008 р., як лікуючий лікар, будучи відповідальним за проведення обстеження та лікування хворого, забезпечення необхідного медичного догляду і спостереження за ним, призначення лікування та обстеження хворого, призначив обстеження ОСОБА_9 лікарем кардіологом, який в період із 29 по 31 серпня 2012 року провів кардіологічний огляд та кардіологічне обстеження, за результатами якого встановив діагноз: «Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, нормо систолічний варіант, гіпертонічна хвороба 3 стадія, ступінь 1, ризик 4 (дуже високий)» та призначив курс лікування.
Незважаючи на похилий вік хворого та велику вірогідність у нього вікової органічної патології, наявність у нього супутніх тяжких захворювань, на які вказано лікарем кардіологом, лікуючий лікар ОСОБА_5 призначив 04 вересня 2012 року хворому ОСОБА_9 передопераційну підготовку, до якої входила: підготовка операційного поля, очисна клізма, сібазон 1 таблетка в 22:00 годині, та призначив планове оперативне втручання артропластики стегнового суглобу.
05 вересня 2012 року о 10:30 годині лікуючий лікар-ортопед-травматолог травматологічного відділення клініки невідкладної хірургії та ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ОСОБА_5 , за відсутності позитивної динаміки в стані хворого ОСОБА_9 , не проявив настороженості при проведенні передопераційної підготовки вищевказаного хворого з наявною супутньою патологією, тобто не взяв до уваги, що хворий відноситься до хворих з групи ризику і, будучи відповідальним за підготовку до операційного втручання, перед його проведенням не забезпечив повторне його обстеження кардіологом, провів планове операційне втручання артропластики стегнового суглобу. Під час даного операційного втручання стан здоров`я хворого погіршився та о 12:00 годині констатована смерть хворого.
Відповідно до висновку №116-К від 29.07.13-01.10.13 року комісійної судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_9 настала від хронічної ішемічної хвороби серця, яка ускладнилась гострою коронарною недостатністю на фоні гіпертонічної хвороби серця. Між смертю ОСОБА_9 і хронічною ішемічною хворобою серця є причинний зв`язок.
Відповідно до висновку №115-К від 29.07.13-01.10.13 року комісійної судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз, за наявності у хворого ОСОБА_9 хронічної ішемічної хвороби серця, поширеного після інфарктного міокардіосклерозу на фоні гіпертонічної хвороби, проведення оперативного втручання 05.09.2012 р. із застосуванням ендотрахіального наркозу без контролю кардіологічної передопераційної підготовки ОСОБА_10 , з одноразовим оглядом кардіологом 31.08.2012 р. та проведенням дворазового електрокардіологічного дослідження 29 та 30 серпня 2012 року, за відсутності огляду кардіолога і електрокардіографії безпосередньо перед операцією, є передчасним. Відсутність даних динаміки спостереження за станом серцево-судинної системи у ОСОБА_9 не дало можливості вірно оцінити стан хворого безпосередньо перед операцією, що в подальшому, при проведенні загальної анестезії (ендотрахеального наркозу) призвело до ускладнення наявної у нього хронічної ішемічної хвороби серця. Вищевказані порушення, обумовили настання смерті ОСОБА_9 від гострої коронарної недостатності.
Відповідно до висновку №160-К від 25.11.13-25.12.13 року комісійної судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз, згідно історії хвороби № 3351 ВМКЦЦР 31.08.2012 р. ОСОБА_9 був оглянутий кардіологом, та йому встановлено діагноз: «ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, нормосистолічний варіант, гіпертонічна хвороба 3 стадія, ступінь 1, ризик 4 (дуже високий)». З урахуванням віку ОСОБА_9 , наявних у нього супутніх захворювань, високого ступеня ризику, на який вказано кардіологом, необхідно після проведеної кардіологічної підготовки перед проведенням оперативного втручання повторно його обстежити та оглянути кардіологом. Відповідальність за підготовку до оперативного втручання хворого ОСОБА_9 , несе лікуючий лікар.
Відповідно до висновку № 073 від 03.06.14-07.08.2014 р. повторної комісійної судово-медичної експертизи Чернівецького обласного бюро судово-медичних експертиз, 31.08.2012 р. ОСОБА_9 був обстежений кардіологом. Встановлено діагноз: «ІХС (ішемічна хвороба серця). Дифузний кардіосклероз. Постійна форма. Фібриляція передсердь. Нормосистолічний варіант. СН 2+ Гіпертонічна хвороба 3 стадії. Ступінь 1. Ризик 4 (дуже високий) та призначено лікування».
Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок ускладнення під час проведення операції ендопротезування кульшового суглобу - масивної жирової емболії судин головного мозку та легенів, що перебігала на фоні хронічної кардіальної патології (ІХС - ішемічна хвороба серця). Атеросклеротичний кардіосклероз. Шлуночкова екстрасистолія. СН І (серцева недостатність). Гіпертонічна хвороба III.
Чинниками, які сприяли погіршенню стану здоров`я хворого були - недостатнє обстеження хворого перед операцією, недооцінка стану здоров`я хворого і, як наслідок, недостатня передопераційна підготовка. Під час операції не проводився моніторинг ЕКГ хворого.
З наявної медичної документації стаціонарного хворого не вбачається помилок у діагностуванні як травматологічної, так і іншої органічної патології, яка була наявна у ОСОБА_9 за життя і яка, у разі не діагностування, могла би призвести до тяжких наслідків. У даному випадку мало місце не помилки у діагностуванні, а недостатнє обстеження хворого.
Згідно протоколів надання медичної допомоги, затверджених наказом МОЗ України №226 від 27.07.1998 р. «Про затвердження Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України та Тимчасових стандартів обсягів діагностичних досліджень, лікувальних заходів та критерії якості лікування дітей», ОСОБА_9 у якості передопераційного обстеження необхідно виконати наступний перелік клінічних та лабораторних обстежень: рентгенографія кісток ушкодженої ділянки у 2 проекціях; загальний аналіз крові; електрокардіографія та консультація терапевта. Вказаний перелік обстежень ОСОБА_9 , був виконаний у повному об`ємі.
Але, крім вищевказаного наказу МОЗ України №226 від 27.07.1998 р., лікар Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ОСОБА_5 також мав діяти у відповідності до рекомендацій Клінічного протоколу «Профілактика тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві та гінекології), затвердженого наказом МОЗ України від 15.06.2007 р. № 329.
Зокрема, згідно зазначеного наказу під час лікування ОСОБА_9 та проведення планової артропластики стегнового суглоба лікарем ОСОБА_5 мали застосуватись у якості тромбопрофілактики один із трьох антикоагулянтів, а саме:
- НМГ (низькомолекулярний гепарин) (у середній профілактичній дозі для пацієнтів з великим ризиком починають за 12 год. перед операцією та продовжують через 12-24 год. після операції або через 4-6 год. після операції в половині звичайної дози, а потім зі збільшенням дози до звичайної при великому ризику на наступний день);

- Фондапарин (2,5 мг починати через 6-8 год. після операції);
* Коректовані дози антагоністів вітаміну К починати до операції чи ввечері після операції.
Проте вказані заходи не проводились, призначений кардіологом кардіомагніл не може розглядатися як антиагрегантна терапія для хворого з фібриляцією передсердь. З рештою передопераційна підготовка, зазначена у листку призначень та датована 04.09.2012 р., включала в себе проведення підготовки операційного поля, очисну клізму та призначення однієї таблетку сібазону в 22:00 годин.
Разом з тим, ОСОБА_5 , незважаючи на похилий вік хворого ОСОБА_9 , велику вірогідність наявності у нього вікової органічної патології, з метою профілактики ускладнень під час та після операції, фактичну відсутність терміновості у виконанні операції ендопротезування в порушення наказу МОЗ України № 329 від 15.06.07 р., не виконав наступний перелік клінічних обстежень, а саме: УЗД органів черевної порожнини; УЗД серця; флюорографія органів грудної порожнини; фібро гастроскопія; загальний аналіз сечі; аналіз крові на визначення маркерів гепатитів; аналіз крові на ВІЛ-інфекцію; аналіз крові на біохімію, доплерографія судин нижніх кінцівок; електрокардіографія в динаміці, що є недостатнім та неповним в передопераційному періоді.
Причиною погіршення стану здоров`я ОСОБА_9 та, зрештою, його смерті була якість надання йому медичної допомоги в Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону, а саме, неповне обстеження хворого перед проведенням операції та інтраопераційного ускладнення у вигляді масивної жирової емболії судин головного мозку та легенів, яке відбулося на тлі комплексу хронічних органічних захворювань, на які він страждав за життя, зокрема патології серцево-судинної системи.
Якість надання медичної допомоги ОСОБА_9 та виявлені недоліки мають безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті.
В результаті неналежного виконання лікарем ОСОБА_5 своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, яке виразилося в тому, що незважаючи на похилий вік хворого, велику вірогідність наявності у нього вікової органічної патології (кардіологом було встановлено діагноз: «Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, нормо систолічний варіант, гіпертонічна хвороба 3 стадія, ступінь 1, ризик 4 (дуже високий)», з метою профілактики ускладнень під час та після операції, фактичну відсутність терміновості (планова операція) у виконанні операції ендопротезування, слід було виконати передопераційну підготовку, яка включала в себе додатковий огляді кардіолога, кардіологічне обстеження та ряд необхідних доопераційних обстежень хворого, що є невиконаннями вимог посадової інструкції, протоколів надання медичної допомоги, затверджених наказом МОЗ України №226 від 27.07.1998 р. «Про затвердження Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України та Тимчасових стандартів обсягів діагностичних досліджень, лікувальних заходів та критерії якості лікування дітей», а також рекомендацій Клінічного протоколу «Профілактика тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві та гінекології», затвердженого наказом МОЗ України від 15.06.2007 р. № 329, і як наслідок наступила смерть хворого, що відноситься до тяжких наслідків, які перебувають у безпосередньому причинному зв`язку зі смертю.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого його злочині не визнав, надав суду наступні показання. Він працює на посаді лікаря-ортопеда-травматолога відділення травматології клініки невідкладної хірургії та ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону та ознайомлений з наказом №1 і посадовою інструкцією.
29.08.2012 р. приблизно о 18:42 год. до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону поступив ОСОБА_9 . Останній був оглянутий черговим хірургом, який встановив діагноз перелом шийки бедрової кістки. Його призначили лікуючим лікарем ОСОБА_9 після того, як він оглянув хворого, то запропонував йому зробити операцію по встановленню штучного суглобу. На це хворий та його родичі погодилися. Операцію було призначено на 05.09.2012 року. При цьому операція не була плановою, а була відтермінована ургентна. Він повідомив сину хворого, що слід придбати протез та надав рахунок для його оплати, і ОСОБА_8 придбав необхідний протез. Якби родичі хворого не купили б протез, то ОСОБА_9 виписали б додому для догляду.
Після того, як хворого ОСОБА_9 оглянув кардіолог, то в історії його хвороби було зазначено, що у нього проблеми з серцем. При цьому кардіолог зазначив, що хворому призначене амбулаторне лікування та препарати для підтримання серцевого м`язу.
31.08.2012 р. ОСОБА_9 оглядала анестезіолог ОСОБА_11 . По узгодженню з хворим і його родичами при проведенні операції хворому було призначено спинномозкову анестезію, але і хворому, і його родичам роз`яснювалося, що анестезія може бути змінена на загальну.
Перед проведенням оперативного втручання анестезіологи намагалися всадити пацієнта для введення спинномозкової анестезії, однак вони не могли цього зробити у зв`язку з вираженим больовим синдромом. В подальшому цей синдром міг розвиватися, і це унеможливило б проведення операції взагалі. У зв`язку з цим вид анестезії було змінено на загальну. Однак при проведенні операції ОСОБА_9 помер. Погіршення стану хворого почалося під час введення цементу, оскільки цемент, який використовується при протезуванні суглобів, є токсичним, має дуже багато побічних ефектів. ОСОБА_5 також зазначив, що у висновках судово-медичних експертиз зазначена різна причина смерті, зокрема у висновку Вінницьких експертів зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала від хронічної ішемічної хвороби серця, яка ускладнилась гострою коронарною недостатністю на фоні гіпертонічної хвороби серця. Відповідно до висновку № 073 від 03.06.14-07.08.2014 р. повторної комісійної судово-медичної експертизи Чернівецького обласного бюро судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок ускладнення під час проведення операції ендопротезування кульшового суглобу - масивної жирової емболії судин головного мозку та легенів, що перебігала на фоні хронічної кардіальної патології (ІХС - ішемічна хвороба серця). Атеросклеротичний кардіосклероз. Шлуночкова екстрасистолія. СН І (серцева недостатність). Гіпертонічна хвороба III. Жирову емболію в ОСОБА_9 неможливо було діагностувати за його життя, оскільки вона ніяк клінічно не проявлялася, також не існує профілактики жирової емболії. Тобто передбачити, що в хворого під час операції може розвинутися жирова емболія він не міг.
Також ОСОБА_5 стверджував, що застосування антикоагулянтів перед операцією не проводиться, хоча таке і передбачено протоколами, оскільки це може призвести до сильної кровотечі під час операції. Тому антикоагулянти призначаються пацієнту після проведення операції, що також відповідає медичним протоколам. В даному випадку цього не відбулося, оскільки пацієнт помер під час операції.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , суду повідомив наступне. Його батько ОСОБА_9 упав вдома, і його донька поїхала з батьком до лікарні. 30.08.2012 р. о 09 годині він приїхав в медичний центр, де зустрівся з лікарем свого батька ОСОБА_5 . Останній провів його у свій кабінет, показав рентген знімок його батька та повідомив, що ОСОБА_9 слід робити операцію. Він запитав лікаря чи не буде це надто складним для такої літньої людини. При цьому він повідомляв ОСОБА_5 , що у батька хворе серце. На це лікар сказав, що все буде добре. Того ж дня батька оглянув кардіолог. Лікар анестезіолог ОСОБА_11 , яка оглядала батька запевнили його, що наркоз буде частковим, а вона досвідчений лікар, і все буде добре.

Наступного дня він прийшов у лікарню. Коли ОСОБА_5 вийшов з операційної, то попросив його зайти у його кабінет. У кабінеті ОСОБА_5 повідомив йому, що операція пройшла успішно, але хворий ОСОБА_9 помер.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_11 , яка суду повідомила наступне. Вона працює лікарем анестезіологом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону. Вона проводила огляд ОСОБА_9 за тиждень перед оперативним втручанням 30 чи 31 серпня 2012 року. При огляді, в присутності сина хворого та його дружини, вона повідомила, що будь-який наркоз може дати ускладнення, і вона має право змінювати вид наркозу за необхідності. Вона взяла у хворого та його родичів письмову згоду на зміну наркозу.
Передопераційна підготовка була ідеальною. Додаткового огляду кардіолога не було потрібно. Анестезіолог може замінити кардіолога, оскільки підготовка це передбачає.

Операція була по життєвим показникам, потрібно було рятувати життя пацієнта. Існувала загроза виникнення ускладнень у вигляді тромбоемболії, жирової емболії, уламків. Більш того больовий синдром взагалі не купірувався, навіть наркотиками.

На 05.09.2012 року була призначена операція хворому ОСОБА_9 , при цьому дана операція була по життєвим показникам, тобто ургентною. Безпосередньо перед операцією вона оглядала ОСОБА_9 , його стан був задовільний. Хворому зробили передмедикацію. Після цього в операційній ОСОБА_9 намагалися зробити спинномозкову анестезію, однак через сильний больовий синдром анестезіологам не вдалося укласти хворого у необхідне положення, тому даний вид наркозу зробити не вдалося. Тоді, враховуючи, що операція не була планова, а по життєвим показникам, консиліумом лікарів, які були в операційній, було прийнято рішення робити загальний наркоз.
Після введення загальної анестезії операція тривала близько півтори години. Пацієнта підключили до кардіомоніторингу і слідкували за показниками. Одним з етапів такої операції є цементування протезу. Цемент це отруйний клей, який потрапивши у тіло може спричинити ускладнення. Тому, коли лікар ОСОБА_5 , який проводив операцію, сказав, що ставить протез на цемент, то анестезіологи ввели гормони, щоб попередити ускладнення. Після введення гормонів тиск пацієнта почав падати. Тоді вона викликала доцента кафедри ОСОБА_12 і кардіохірурга ОСОБА_13 . У хворого почалася брадікардія, і йому поставили кардіостимулятор, однак він ефекту не дав, і пацієнт помер.
Пацієнту ставили ендопротез із застосуванням цементу. Цемент ліцензований на Україні, але це - отрута. В інструкції зазначені всі ускладнення. Впливає, навіть, на молодих людей. Перше ускладнення це зупинка серця, інсульти, інфаркти, тромбоемболії.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_14 , яка суду повідомила наступне. Її свекор ОСОБА_9 отримав травму від падіння та був доставлений у лікарню. На другий чи третій день вона з чоловіком приїхали у лікарню до ОСОБА_9 , де лікарі їм сказали, що останньому слід проводити операцію, яка є складною, і потрібен дорого вартісний протез. Спочатку ОСОБА_5 казав, що операція потрібна терміново, однак потім операція відкладалася з незрозумілих причин.
При тому, як вона перебувала біля ОСОБА_9 , в палату приходила анестезіолог ОСОБА_11 , яка запевнила, що при операції буде застосована спинномозкова анестезія, і хвилюватися не слід. Вона кілька разів перепитала про вид анестезії, а потім погодилася на операцію. ОСОБА_9 був цілком адекватний і також погодився на операцію.
При проведенні операції ОСОБА_9 помер.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_15 , яка суду повідомила наступне. Вона працює лікарем кардіологом Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону. Вона пам`ятає, що оглядала ОСОБА_9 , він був чоловіком похилого віку, скарг на серце не висловлював. У останнього був високий тиск, але постійно він ліків від високого тиску не приймав. Вона проводила огляд ОСОБА_9 перед операцією, його стан був стабільний, скарг з боку серцево-судинної системи не було. Стан хворого відповідав його віку, потреби у госпіталізації не було. при цьому на момент її огляду питання про операцію не стояло, однак на її думку перед операцією хворого ще раз мав оглянути кардіолог.
В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_16 , який підтримав надані ним висновки судово-медичних експертиз та повідомив суду наступне. Причиною смерті ОСОБА_9 була гостра серцева недостатність, кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. При вивченні медичних документів було встановлено, що дії лікарів відповідали протоколам, але проведені формально. Хворого готували до операції протягом п`яти діб, однак повторного огляду кардіолога не відбулося, що призвело до загострення ішемічної хвороби серця і смерті.
Перед операцією ОСОБА_5 викликав кардіолога, який оглянув хворого і надав рекомендації, але лікарю слід було призначити ще один огляд кардіологом, оскільки за життя ОСОБА_9 хворів на ряд хронічних захворювань серця і кардіолог при огляді зазначив, що хворий належить до групи пацієнтів з високим ризиком.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стало загострення серцевої недостатності. Основною причиною смерті була ішемічна хвороба серця.
За підготовку хворого до операції відповідає лікуючий лікар. Анестезіолог відповідає за те, щоб пацієнт переніс обраний вид наркозу. При цьому в історії хвороби ОСОБА_9 немає згоди останнього на проведення загальної анестезії.

До проведення експертиз були залучені спеціалісти області, оскільки були питання, які вирішуються комісійно.

Гостра коронарна недостатність це коли серце не отримує достатньо кисню і поживних речовин.

На дослідження експертам не ставилося питання з приводу жирової емболії у ОСОБА_9 , в гістологічних дослідженнях її не було вказано. Крім того, якщо у хворого була жирова емболія і її не виявили перед операцією, то це свідчить про неналежне обстеження. Однак ОСОБА_9 був лежачим пацієнтом, тому в анестезіолога та кардіолога не було можливості об`єктивно оцінити стан хворого в динаміці.

При розтині, на серці ОСОБА_9 були виявлені рубці.

В судовому засіданні був допитаний спеціаліст ОСОБА_17 , який підтримав акт судово-медичного дослідження та висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне. Згідно наданих на дослідження медичних документів, хворий ОСОБА_9 був оглянутий кардіологом, йому було встановлено діагноз та зазначено, що ризик високий, призначено лікування. Перший огляд кардіологом був проведений відповідно до стандартів. Було б бажано, щоб лікуючий лікар або анестезіолог призначили повторний огляд кардіологом та ЕКГ в динаміці. Хоча, досліджені кардіограми від 29 та 30 серпня свідчать про проведення обстеження в динаміці. Згідно даним змін не встановлено, тобто негативної динаміки не було. Відповідно до ЕКГ у хворого була фібриляція передсердь неритмічне скорочення серця, а також дифузні зміни хронічного характеру нестача живлення в певних ділянках серця. Це хворий з хронічним тривалим анамнезом кардіального діагнозу захворювання, він хворів не один рік. Відповідно до записів кардіолога від 31.08 та перегляду переліку призначених медичних препаратів, убачається, що хворий не перебував в гострому стані, додаткового медичного лікування не потребував. Хоча навіть повторний огляд кардіологом ОСОБА_9 міг не запобігти смерті останнього.
Перелом шийки стегна несе загрозу життю хворого, та 80 % таких пацієнтів помирають без операції. Тому, враховуючи вік ОСОБА_9 , єдиним виходом для нього була операції по заміні суглобу. При проведенні операції по заміні суглобу, ОСОБА_5 дотримався класичної методики та зробив все вірно.
Згідно статистики 3 % хворих помирають від токсичної дії цементу.
В судовому засіданні був допитаний спеціаліст ОСОБА_18 , який підтримав надані ним акт судово-медичного дослідження та висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне.
Абсолютних протипоказань до застосування загальної анестезії не існує, однак при зміні виду анестезії враховуються життєві показники. Анестезіолог у своїй діяльності користується даними огляду кардіолога, однак не замінює його. Анестезіолог має оглянути хворого, переглянути аналізи, консультації та висновки спеціалістів і визначитися з видом анестезії. Згода пацієнта на загальний наркоз не є офіційним документом. До моменту оперативного втручання за хворим наглядає лікуючий лікар, а під час операції кожен займається своєю роботою і відповідає лише за свій напрямок, однак відбуваються спільні консультації.
Високий ступінь ризику, встановлений кардіологом ОСОБА_9 , є нормальним для віку останнього. При цьому кардіолог ніяких застережень і заборон щодо операції не вказала.
Діагноз ОСОБА_9 встановлено вірно, оперативне втручання проведено добре, однак була здійснена погана підготовка до операції. Підготовку має здійснювати лікуючий лікар, він призначає обстеження спеціалістами і контролює такі обстеження.
В ОСОБА_9 під час операції відбулася зупинка серця, однак його серце могло зупинитися і в будь-який інший момент. Смерть ОСОБА_9 не пов`язана з діяльністю лікарів.
Цемент, який використовується для фіксації суглобу при операції, є токсичним.

При проведенні експертизи він не виявив у ОСОБА_9 ні жирової емболії, ні тромбоемболії.

Надана йому медична допомога не стоїть у причинному зв`язку з погіршенням стану хворого та причиною смерті. В медицині є таке поняття «ятрогенія», коли лікарські дії призводять до погіршення стану здоров`я пацієнта. В даному випадку такого не було. Це підтвердили і всі члени комісії. Передопераційна підготовка входить до поняття медичної допомоги, одна з складових.

Окрім того, заміна суглобу відбувалась із застосуванням протезу, який встановлювався на цемент. Цемент також дає реакцію, зокрема, зниження тиску. Цей фактор сприяє розвитку інфаркту міокарда. Діагноз анафілактичний шок це є підтвердження реакції на цемент.

В судовому засіданні був допитаний спеціаліст ОСОБА_19 , який підтримав надані ним акт судово-медичного дослідження та висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне.
Для того, щоб провести лікування проводиться обстеження, призначаються лабораторні дослідження. При цьому алгоритм обстеження встановлюється установою, оскільки всеукраїнських протоколів немає. Відповідно до алгоритму, лікуючий лікар має проводити обстеження і лікування, а рішення про проведення операції приймається колективно лікуючим лікарем, кардіологом, анестезіологом і завідуючим відділенням.
Операція ОСОБА_9 проводилася по життєвим показникам, тобто була ургентною. Передопераційне обстеження ОСОБА_9 проведено в повному обсязі, однак не проведений контроль кардіолога. Обстеживши хворого, кардіолог, який призначив йому лікування, повинен був пересвідчитись в його ефективності. Після контрольного огляду або відмовити в проведенні операції, або провести підготовку до операції. Повторний огляд кардіолога можливий як за власною ініціативою самого кардіолога, так і за запрошенням лікуючого лікаря. В різних медичних установах це визначається по-різному. Цемент, який використовується при операції є токсичним, однак проба на алергію на цемент не здійснюється.

При протезуванні на цементі існує ризик для пацієнта. Це токсична дія самого цементу. Неможливо спрогнозувати, як буде реагувати пацієнт на цемент. Можна мати позитивну динаміку у хворого, нормальні показники ЕКГ, а цемент негативно вплине та призведе до смерті. Дію цементу можна встановити експертним шляхом, а саме: визначити час введення цементу та час погіршення стану пацієнта. Якщо вони співпадають або мають різницю в хвилини, то це свідчить про дію цементу. Він впливає на серцеву діяльність.

В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_20 , який підтримав наданий ним висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне. Причиною смерті ОСОБА_9 стала хронічна гіпертонічна хвороба серця.
В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_21 , який підтримав наданий ним висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне. При вивчені наданих на дослідження документів експерти виявили наявність у ОСОБА_9 післяінфарктного кардіосклерозу, який встановив експерт при розтині трупа. Вони проводили гістологічне дослідження, однак не виявили такого кардіосклерозу. У ОСОБА_9 була важка травма, тому вони вирішили перевірити, чи не виникла у нього жирова емболія. При гістологічному дослідженні була виявлена жирова емболія. 80% капілярів головного мозку ОСОБА_9 були забито жиром, те саме відбувалося і в легенях.
Неможливо розмежувати чи сам перелом шийки стегна чи безпосередньо оперативне втручання призвело до смерті ОСОБА_9 . Тобто смерть ОСОБА_9 настала від травми перелому, з подальшим протезуванням, ускладненням під час проведення операції та важкої мозкової жирової емболії. При цьому, патологія серцево-судинної системи не могла привести до жирової емболії. Передбачити виникнення жирової емболії у хворого ОСОБА_9 лікар ОСОБА_5 міг, але що мав зробити, щоб запобігти смерті пацієнта він не знає.
Операція проведена ОСОБА_9 не була ургентною, ніяких загрозливих для життя явищ не було.
Всі накази МОЗ мають рекомендаційний характер.
В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_22 , який підтримав наданий ним висновок судово-медичної експертизи та повідомив суду наступне. Він був доповідачем при проведенні експертизи по справі ОСОБА_5 , збирав та вивчав матеріали справи.
Жирова емболія виникає при переломі трубчастих кісток. Моментом виникнення жирової емболії є момент перелому. Форму жирової емболії можна виявити при житті хворого, однак профілактики такого захворювання немає.
Він вважає, що ОСОБА_9 було проведено недостатнє передопераційне обстеження та недостатня підготовка до операції.
Гіпотонія виникає при введені цементу, який містить розчинник. При операції гіпотонія стала для ОСОБА_9 критичною, оскільки у останнього була аритмія і кардіологічна патологія.
Зазначені у висновку накази МОЗ не є абсолютними до виконання, вони носять рекомендаційний характер. Лікар не зобов`язаний був їх виконувати, але комісія зазначила цей перелік. По наказу № 329 це не догма для виконання, комісія лише перерахувала. Коагулянти, вважали, що потрібно застосовувати як до операції, так і після. Потрібно було контролювати. Але, це справа самого лікаря. Цей наказ не стосується жирової емболії, оскільки її профілактики немає

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_12 , який суду повідомив наступне. Він працює доцентом кафедри ВМУ. В день проведення операції ОСОБА_9 , ОСОБА_11 викликала його в операційну. Пульс у пацієнта був 30 ударів. Він здійснював стабілізацію гемодинаміки відповідними препаратами, однак пацієнт помер.
В кожному з встановлених діагнозів є частина правди. На його думку, смерть ОСОБА_9 настала від гострої серцево-судинної недостатності, яка розвилась внаслідок жирової емболії, до якої призвело введення цементу. Механізм смерті трудно встановити, але пусковим механізмом для зупинки кровообігу стало введення цементу. Тим більш, що в інструкції першим побічним ефектом зазначена раптова смерть, а в подальшому подібні ускладнення, як то емболія легенева і подібні. Який механізм смерті запустив цей цемент, можливо і жирову емболію і, як наслідок механізм зупинки серця у вигляді гострої серцево-судинної недостатності. Загальна статистика - при введенні цементу при виконанні фіксації компонентів протезу смертність становить 0,5 відсотків. Це смертність, яка асоціюється виключно з цементом.

Існують клінічні прояви жирової емболії, але при загальному наркозі такі прояви оцінити не можливо.
Показники гемодинаміки до операції були стабільні. Він вважає, що до операції жирової емболії не було. Профілактика жирової емболії полягає в ранньому оперативному втручанні та введенні спеціальних препаратів перед введенням цементу. Гепарини не використовують для профілактики жирової емболії. Використання без цементних систем фіксації в людей похилого віку не застосовується.
Йому не відомо, що слід було б зробити для обстеження ОСОБА_9 , щоб виявити можливість виникнення жирової емболії.

Операція ОСОБА_9 була ургентною, оскільки здійснена була по життєвим показника, оскільки існувала загроза смерті пацієнта, тому всі накази МОЗ не могли бути виконані.

В судовому засіданні були досліджені докази, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

Витяг з ЄРДР, згідно якого 21.05.2013 р. ОСОБА_8 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що внаслідок недостатньої підготовки до оперативного втручання помер ОСОБА_9 , 1927 року народження, лікуючим лікарем якого був ОСОБА_5 ;

Заява про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 20.05.2013 р.;

Постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.09.2012 р. за заявою ОСОБА_8 ;

Постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2013 р., якою скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.09.2012 р.;

Заява на переказ готівки від 04.09.2012 р., згідно якої ОСОБА_8 перерахував 17500 грн за ендопротез суглобу ОСОБА_23 ;

Рахунок фактура від 03.09.2012 р. на 17500 грн., ФОП ОСОБА_23 , де платником вказаний ОСОБА_8 ;

Акт від 07.09.2012 р. складений між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_24 про здійснення послуг перевезення вартістю 3000 грн.;

Квитанція №1181 від 10.09.2012 р., згідно якої сплачено 3150 грн. за поминальний обід;

Журнал обліку планових та ургентних операцій травматологічного відділення.

Журнал обліку анестезій відділення анестезіології;

Положення про клініку невідкладної медичної допомоги, інтенсивної терапії, анестезіології, реанімації та детоксикації ВМКЦ ЦР;

Посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ;

Свідоцтва № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 про складання іспиту за фахом на ім`я ОСОБА_5 ;

Свідоцтво про підвищення кваліфікації СПК №047 на ім`я ОСОБА_5 ;

Сертифікат №338/97 лікаря-спеціаліста на ім`я ОСОБА_5 ;

Посвідчення про присвоєння вищої кваліфікаційної категорії лікаря-травматолога-ортопеда ОСОБА_5 від 01.04.2009 р. №120;

Посадова інструкція лікаря травматолога-ортопеда відділення травматології клініки невідкладної хірургії та ушкоджень ОСОБА_5 від 03.01.2008 р.;

Витяг з наказу №1 від 03.01.2008 р. про переведення ОСОБА_5 на посаду лікаря-травматолога-ортопеда відділення травматології клініки невідкладної хірургії та ушкоджень;

Висновок експерта №160к від 25.11-25.12.2013 р.;

Акт судово-медичного дослідження трупа №698 від 06.09.2012 р.;

Акт судово-медичного дослідження №188-к від 01.10-07.12.2012 р.;

Висновок експерта №073 від 03.06.-07.08.2014 р.;

Висновок експерта №115-к від 29.07.-01.10.2013 р.;

Висновок експерта №116-к від 29.07.-01.10.2013 р.;

Положення про комісію з вивчення летальних випадків, затверджене 15.12.2011 р. та засідання від 05.12.2012 р.;

Аналізуючи та оцінюючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновків про те, що стороною обвинувачення не доведено винуватості ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину з наступних підстав.

В судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що 29.08.2012 р. до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону з діагнозом «Закритий трансцервінальний перелом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків» госпіталізований хворий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Лікуючим лікарем ОСОБА_9 призначено лікаря-ортопеда-травматолога травматологічного відділення клініки невідкладної хірургії та ушкоджень ОСОБА_5 . Останнім прийнято рішення про проведення операційного втручання ОСОБА_9 , за участю інших спеціалістів, по встановленню протеза, яке призначено на 05.09.2012 р.
ОСОБА_5 , відповідно до своєї посадової інструкції від 03.01.2008 р., як лікуючий лікар, будучи відповідальним за проведення обстеження та лікування хворого, забезпечення необхідного медичного догляду і спостереження за ним, призначення лікування та обстеження хворого, призначив обстеження ОСОБА_9 лікарем кардіологом, який в період із 29 по 31 серпня 2012 року провів кардіологічний огляд та кардіологічне обстеження, за результатами якого встановив діагноз: «Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, постійна форма фібриляції передсердь, нормо систолічний варіант, гіпертонічна хвороба 3 стадія, ступінь 1, ризик 4 (дуже високий)» та призначив курс лікування.
ОСОБА_5 призначив 04 вересня 2012 року хворому ОСОБА_9 передопераційну підготовку, до якої входила: підготовка операційного поля, очисна клізма, сібазон 1 таблетка в 22:00 годині, та призначив оперативне втручання артропластики стегнового суглобу.
05 вересня 2012 року о 10:30 годин лікуючий лікар-ортопед-травматолог травматологічного відділення клініки невідкладної хірургії та ушкоджень Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону ОСОБА_5 зробив хворому ОСОБА_9 операцію. Під час даного операційного втручання стан здоров`я хворого погіршився та о 12:00 годині констатована смерть хворого.
У матеріалах кримінального провадження є кілька висновків судово-медичних експертиз, які по-різному визначили причину смерті ОСОБА_9 .

Крім того як вбачається із висновку експерта №116-к від 29.07.-01.10.2013 р. експерт взагалі не відповідав на питання, які були йому поставлені, а давав відповіді на зовсім інші питання, що є порушення чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтримав висновки експертиз, які він проводив, однак дав суду показання, які суперечать зробленим ним же висновкам. Так експерт ОСОБА_16 стверджував, що пацієнт помер внаслідок недостатнього його обстеження перед операцією, не було проведене кардіообстеження в динаміці, за що відповідальним є лікуючий лікар. В той же час експерт ОСОБА_16 стверджував, що ОСОБА_9 був лежачим пацієнтом, тому в анестезіолога та кардіолога не було можливості об`єктивно оцінити стан хворого в динаміці. Крім того експерт зазначив, що жирову емболію він не бачив, оскільки не брався відповідний матеріал на дослідження, а перед експертами не ставилося питання про жирову емболію.

Така відповідь експерта, на думку суду, є нелогічною, оскільки перед експертами ставилося питання про причину смерті ОСОБА_9 , а це означає, що експерти мали провести всі дослідження і визначити, від чого помер хворий. Це має суттєве значення, оскільки жирова емболія не є кардіологічною патологією, вона не може діагностуватися за життя, не існує профілактики жирової емболії. Це підтвердили в судовому засіданні спеціалісти-лікарі ОСОБА_17 ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та експерти ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 .

У акті СМД №188-к та у висновку №115-к експерт ОСОБА_16 та спеціалісти ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 дійшли висновку про те, що операція ОСОБА_9 була показана і була проведена технічно вірно.

Однак у даному акті також зазначено, що «за наявності у хворого хронічної ішемічної хвороби серця, поширеного післяінфарктного міокардіосклерозу на фоні гіпертонічної хвороби, проведення оперативного втручання із застосуванням ендотрахіального наркозу без контролю кардіологічної передопераційної підготовки ОСОБА_9 з одноразовим оглядом кардіологом 31.08.2012 р. та проведення дворазового електрокардіологічного дослідження 29 та 30.08.2012 р. за відсутності огляду кардіолога та електрокардіографії безпосередньо перед операцією було передчасним. Відсутність даних динаміки спостереження за станом серцево-судинної системи у ОСОБА_9 не дало можливості вірно оцінити стан хворого безпосередньо перед операцією, що в подальшому при проведенні загальної анестезії (ендотрахіального наркозу) призвело до ускладнення наявної в нього хронічної ішемічної хвороби серця. Вищевказані недоліки опосередковано обумовили настання смерті ОСОБА_9 від гострої коронарної недостатності.»

Таким чином експерт ОСОБА_16 та спеціалісти ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 визначили, що смерть ОСОБА_9 настала від гострої коронарної недостатності, що є кардіологічним діагнозом. При цьому вказані лікарі зазначили, що кардіологом діагноз «післяінфарктний міокардіосклероз» не був встановлений. Спеціаліст в галузі кардіології ОСОБА_17 в судовому засіданні повідомив, що серце в ОСОБА_9 було біле від склеротичних утворень, тому смерть його могла настати в будь-яку мить, незалежно від операції.

Слід зауважити, що у висновку №115-к ті самі експерт та спеціалісти дійшли висновку про те, що медична допомога, яка надавалася ОСОБА_9 не стоїть у причинному зв`язку з погіршенням його стану та причиною смерті. Це означає, що висновок експерта №115-к має певні протиріччя між дослідницькою частиною та висновками. Ці протиріччя не були усунуті в судовому засіданні, оскільки допитані експерти та спеціалісти так і не змогли дати чіткої відповіді на запитання, які конкретно дії ОСОБА_5 призвели до смерті пацієнта ОСОБА_9 , що саме слугувало причиною смерті пацієнта.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні стверджувала, що незважаючи на похилий вік та наявність високого ризику в ОСОБА_9 він почувався нормально, не приймав ліків, які мав би приймати такий хворий по-життєво. ОСОБА_15 стверджувала, що вона не знала, що в нього попереду операція.

Суд вважає, що свідок лукавить, оскільки її викликав лікар-ортопед у травматологічне відділення до хворого з переломом, який не лікується без операції. До того ж в історії хвороби зазначалося про операцію.

Експерт ОСОБА_27 в судовому засіданні стверджував, що всі судини головного мозку та легенів ОСОБА_9 були забиті жиром, а такий діагноз як післяінфарктний кардіосклероз цей експерт заперечував та стверджував, що вони провели гістологічні дослідження і не виявили такого захворювання.

Все наведене свідчить про те, що органом досудового розслідування не було з`ясовано, від чого все ж таки настала смерть ОСОБА_9 . В судовому засіданні сторони, в тому числі і сторона обвинувачення не ставила питання про проведення додаткової чи повторної судово-медичної експертизи. Суд же не вправі вирішувати такі питання на власний розсуд, оскільки обов`язок доказування винуватості підсудного у скоєнні інкримінованого йому злочину лежить перш за все на державному обвинувачі, а суд має забезпечити дотримання основних принципів кримінального процесу змагальності, диспозитивності. Адже відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Разом з тим, незважаючи на те, що у кожному висновку судово-медичної експертизи експерти і зазначають, що опосередкованою причиною смерті є недостатнє обстеження ОСОБА_9 до операції, однак в той же час експерти в судовому засіданні не змогли повідомити яке додаткове обстеження і на підставі чого мав обов`язково призначити ОСОБА_5 . ОСОБА_9 до операції, щоб запобігти смерті останнього.

Суд вважає, що досудовим розслідуванням хибно зроблено висновок про те, що операція ОСОБА_9 була плановою. Адже свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні стверджувала, що це була операція по життєвим показникам, оскільки в пацієнта розвивався сильний больовий синдром і відтермінування операції могло призвести до неможливості провести її взагалі. Саме внаслідок посилення болів в пацієнта лікарі і не змогли укласти хворого для застосування спинальної анестезії, як це планувалося.

Як повідомив ОСОБА_5 в судовому засіданні, син ОСОБА_9 мав придбати протез, і він дав йому рахунок для оплати такого протезу, цього не заперечує і потерпілий ОСОБА_8 . Згідно наданих документів син ОСОБА_9 придбав вказаний протез 04.09.2011 р., а наступного дня його батькові була зроблена операція, рішення про проведення якої приймалося колегіально за участю головного хірурга центру, начмеда та в. о. начальника травматологічного відділення.

В судовому засіданні досліджувалися медичні документи, в яких зафіксовано, хто і коли оглядав хворого ОСОБА_9 і яке йому призначалося лікування або обстеження.

Так згідно вказаних медичних документів після прийняття колегіально рішення про операцію в цей же день 31.08.2012 року хворого ОСОБА_9 оглянув лікар кардіолог ОСОБА_15 , яка визначила кардіологічний діагноз та призначила відповідне лікування.

Також цього ж дня проведено огляд лікарем анестезіологом ОСОБА_11 та отримано згоду пацієнта на застосування анестезії під час проведення оперативного втручання.

Таким чином, передопераційна підготовка хворого ОСОБА_9 фактично проводилась з моменту прийняття рішення про проведення операції.

03.09.2012 року проведений колегіальний огляд хворого начальником клініки, в.о. начальника травматологічного відділення. Зауважень щодо передопераційної підготовки лікуючому лікарю не було.

04.09.2012 року колегіально ( головним хірургом, начальником клініки, в.о. начальника відділення) перевірена передопераційна підготовка хворого, яка проводилась лікуючим лікарем, яка відповідно записів визнана достатньою.

05.09.2012 року хворий переведений до відділення інтенсивної терапії, де його оглянуто повторно анестезіологом ОСОБА_11 . Відповідно до листка огляду будь-яких погіршень стану хворого не зазначено.

Допитана в судовому засіданні лікар-анестезіолог ОСОБА_11 повідомила, що вона оглядала ОСОБА_8 перед операцією, його стан був нормальним, вона провела передмедикацію і пацієнта взяли на операцію. Операція була по життєвим показникам, оскільки потрібно було рятувати хворого, який міг би померти без операції, тому що больовий синдром в нього посилювався і не купірурвався навіть наркотиками.

Стан хворого погіршився після введення йому цементу. Це підтвердив і свідок ОСОБА_12 , який був викликаний ОСОБА_11 в операційну. Вказаний свідок стверджує, що запустив механізм хвороби, яка стала причиною смерті пацієнта саме цемент, який є токсичним і викликає важкі отруєння організму. Цей же свідок повідомив, що без цементне протезування хворим такого віку не проводиться.

У висновку експерта №073 від 03.06.-07.08.2014 р. зазначено, Причиною погіршення здоров`я ОСОБА_9 та його смерті була якість надання йому медичної допомоги в ВМКЦ ЦР, а саме неповне обстеження хворого перед проведенням операції та інтраопераційне ускладнення у вигляді масивної жирової емболії судин головного мозку та легенів, яке відбулось на тлі комплексу хронічних органічних захворювань, на які він страждав за життя, зокрема патології серцево-судинної системи.

Недостатність та неповнота в передопераційному періоді, на думку експертів, полягає у невиконанні рекомендацій Клінічного протоколу «Профілактика тромботичних ускладнень в хірургії, ортопедії і травматології, акушерстві та гінекології», затвердженого наказом МОЗ України від 15.06.2007 № 329, згідно якого при артропластиці стегнового суглоба рекомендовано рутинне застосування одного із трьох антикоагулянтів:

1. НМГ (у середній профілактичними дозі для пацієнтів з великим ризиком починають за 12 год. перед операцією та продовжують через 12-24 год. після операції або через 4-6 год. після операції в половині звичайної дози, а потім із збільшенням дози до звичайної при великому ризику на наступний день);

2. Фондапарин (2,5 мг починати через 6-8 год. після операції);

3. Коректовані дози антагоністів вітаміну К починати до операції чи ввечері після операції .

А також з метою профілактики ускладнень під час та після операції, на їх думку, слід було виконати наступний перелік клінічних досліджень:

УЗД органів черевної порожнини; УЗД серця; флюорографія органів грудної порожнини; фібро гастроскопія; загальний аналіз сечі; аналіз крові на визначення маркерів гепатитів; аналіз крові на ВІЛ інфекцію; аналіз крові на біохімію; доплерографія судин нижніх кінцівок; електрокардіографія в динаміці.

Однак ні ОСОБА_27 , ні ОСОБА_22 не змогли відповісти на питання, чи проведення всіх вказаних маніпуляцій запобігло б смерті пацієнта.

Втім свідок ОСОБА_12 вважає, що жодна із зазначених процедур не вплинула б на стан хворого, який помер від жирової емболії.

Крім того, жодним медичним протоколом не передбачена обов`язковість проведення саме вказаних досліджень перед операцією.

Експерт ОСОБА_22 пояснив наявність такої вказівки у висновку експерта практикою в лікарні, де він працює, де лікарі роблять такі призначення з метою «перестрахуватися».

На думку суду не може бути поставлено у провину лікарю не проведення будь-яких обстежень, досліджень, які не передбачені як обов`язкові медичними протоколами, наказами МОЗ, і які лікар мав би провести чи призначити для «перестраховки».

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 є неконкретним, оскільки містить альтернативну ознаку вини у формулюванні «неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого». Неконкретне обвинувачення не дає змоги особі вірно зрозуміти, від чого конкретно йому слід захищатися, і таким чином порушується його право на захист. Перед закінченням з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом надавалася можливість сторонам заявити відповідні клопотання. Сторона обвинувачення не скористалася при цьому наданим їй законом правом внести новий обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що обвинувачення, хоч воно є і неконкретним, але не було доведено в судовому засіданні, стороною обвинувачення не було надано достатніх і переконливих доказів винуватості ОСОБА_5 у злочині, що йому інкримінують, все обвинувачення базується на вирваних з контексту різних документів фразах, але не дає можливості зробити висновок про беззаперечну винуватість ОСОБА_5 , а відтак суд приходить до переконання, що його слід виправдати.

Потерпілим ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов до ВМКЦ ЦР, третя особа на боці відповідача ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю, який мотивований тим, що внаслідок неправильного лікування його батька лікарями ВМКЦ ЦР ОСОБА_5 , ОСОБА_28 настала смерть його батька. Діями лікарів йому заподіяно майнову та моральну шкоду, яку позивач оцінив в 48500 грн. та 100000 грн. відповідно.

В судовому засіданні позивач та представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 позов підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 просив задовольнити позов в частині доведених вимог.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 та представник відповідача позов не визнали та просили відмовити у позові.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з підстав недоведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 140 КК України виправдати за недоведеністю його вини у скоєнні злочину.

В цивільному позові ОСОБА_8 до ВМКЦ ЦР відмовити.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти діб до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: