Справа № 199/5540/14-к
УХВАЛА
02.04.2015 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000690 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровська, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , учениці 10 класу КЗО «ЗОШ № 44», маючої неповну середню освіту, раніше не судимої,

з клопотанням про застосування до неповнолітньої примусових заходів виховного характеру за ч. 1, 2 ст. 125 КК України

за участю: прокурора ОСОБА_4 , неповнолітньої ОСОБА_3 , її законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 її законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 та її законного представника ОСОБА_11 , представника служби у справах дітей ОСОБА_12 , представника КНДМ ОСОБА_13 , педагога ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не досягла

віку, з якого настає кримінальна відповідальність, 22.03.2014 року близько о 18:00 години на території КЗО «Середньо загальноосвітньої школи № 8» за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Прапорна, 23, гуляла разом із своєю подругою неповнолітньою ОСОБА_15 , де побачила раніше їм знайомих неповнолітню ОСОБА_10 та неповнолітню ОСОБА_7 . Далі, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 . ОСОБА_3 , керуючись несподівано виниклим злочинним наміром на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , продовжуючи знаходитися на території КЗО «СЗШ № 8», умисно завдала їй удар лівою рукою у ділянку лівого ока та штовхнула обома руками у грудну клітину ОСОБА_7 , від чого остання поступилась назад. Після цього ОСОБА_3 схопила руками за волосся ОСОБА_7 та почала тягти, потім відпустила волосся і почала наносити удари руками по голові та обличчю потерпілої в загальній кількості близько 7 ударів. Далі ОСОБА_16 схопила ОСОБА_7 за волосся та почала тиснути на голову, від чого остання встала на коліна, і в цей момент нанесла потерпілій декілька ударів по голові рукою, чим спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1177 е від 11.04.2014 року у вигляді: трьох синців-на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом в виличну область ліворуч, на спинці носу праворуч, по передній поверхні правого колінного суглобу, внутрішньо-шкіряного крововиливу на верхній повіці правого ока; крововиливу на слизові оболонці верхньої губи по центру, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Того ж дня, близько 20:20 години, ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати на території КЗО «СЗШ № 8», за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Прапорна, 23, знову побачила ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , і в цей момент в неї знову раптово виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Так ОСОБА_16 , реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , підійшла до сходинок, де сиділи ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та умисно завдала ОСОБА_10 один удар лівою рукою стисненою у кулак в ділянку носу с правої сторони, один удар правою рукою стисненою у кулак в ділянку лівого ока таодин удар правою рукою у ділянку затиличної частини голови зліва, та лівою рукою удар по голові в затилочну частину голови праворуч, від чого ОСОБА_10 впала на коліна. Своїми умисними діями ОСОБА_16 спричинила потерпілій ОСОБА_10 , тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1197 е від 14.04.2014 року у вигляді: закритого перелому кісток носу без зміщення відламків, двох синців на спинці носу по середині з переходом на спинку носу праворуч та ліворуч, на верхній повіці лівого ока, двох внутрішньо-шкіряних крововиливів в проекції обох колінних суглобів, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалість понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Своїми умисними діями неповнолітня ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечні діяння, передбачені:

- ч. 1 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження;

- ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 вину у вчиненні вищевказаних суспільно небезпечних діянь визнала повністю, щиро каялась у скоєному та пояснила, що дійсно вона 22.03.2014 року близько о 18:00 години на території КЗО «Середньо загальноосвітня школа № 8» гуляла разом із своєю подругою де між нею та ОСОБА_10 і ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого вона завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_7 шляхом ударів в обличчя та поштовхів. Після цього, згодом пізніше вона підійшла до ОСОБА_10 з метою з`ясування обставин конфлікту та знову розпочала бійку, в ході якої нанесла ОСОБА_10 декілька ударів в область голови.
Законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_3 та займається вихованням доньки, має достатній вплив на неї і не допустить вчинення нею будь-яких протиправних діянь. Свідком самого конфлікту між дітьми, що мав місце 22.03.2014, вона не була, донька розповіла їй про вчинене вдома, казала, що дівчата ображали її.

Вина неповнолітньої ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 125 КК України, повністю підтверджується:

- показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 22.03.2014 вона гуляла з подругами на території школи № 8, де до неї підійшла ОСОБА_3 та стала питати чому та її обзиває. Після цього ОСОБА_3 почала бити її по голові, вона впала на коліна, бо в неї дуже боліла голова. Потім прийшла мати ОСОБА_3 та забрала її додому. Після побиття вона не ходила до школи, погано себе почувала, боліла голова, був синець на обличчі та вона боялась виходити на вулицю;

- показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що 22.03.2014 вона гуляла з ОСОБА_7 на території школи № 8. Потім вона поїхала кататися на велосипеді, а коли повернулась то дізналась, що ОСОБА_3 побила ОСОБА_7 . Після цього прийшла мати ОСОБА_3 та ОСОБА_3 почала її бити в обличчя, поламала їй ніс. В результаті драки вона погано себе почувала, потребує операції на носі, відчувала страх перед ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2014, згідно якогонеповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в присутності понятих, вчителя, психолога та судово-медичного експерта детально розповіла про її побиття ОСОБА_3 та показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2014, згідно якогонеповнолітня потерпіла ОСОБА_10 в присутності понятих, вчителя, психолога та судово-медичного експерта детально розповіла про її побиття ОСОБА_3 та показала механізм нанесення їй ударів рукою в область голови;

- висновком експерта № 1177 е від 11.04.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців-на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом в виличну область ліворуч, на спинці носу праворуч, по передній поверхні правого колінного суглобу, внутрішньо-шкіряного крововиливу на верхній повіці правого ока; крововиливу на слизові оболонці верхньої губи по центру, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, можливо і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові, від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могла бути і рука. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень в області обличчя та правого колінного суглобу, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту;

- висновком експерта № 1197 е від 14.04.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу без зміщення відламків, двох синців на спинці носу по середині з переходом на спинку носу праворуч та ліворуч, на верхній повіці лівого ока, двох внутрішньо-шкіряних крововиливів в проекції обох колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалість понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день), які могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, можливо і в термін, на який вказує обстежена та слідчий у постанові, від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могла бути і рука. Виявлені у неї тілесні ушкодження не є небезпечними для життя. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень в області обличчя та двох колінних суглобів, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту.

Прокурором прокуратури Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпропетровська ОСОБА_4 направлені до суду матеріали кримінального провадження № 0000690 від 15.12.2014 року з клопотанням про застосування відносно неповнолітньої ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, оскільки вона на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і маються усі, передбачені законом підстави щодо застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , оскільки вона скоїла суспільно небезпечні діяння, не досягнув віку, з якого згідно ст. 22 КК України, можлива кримінальна відповідальність.

Таким чином, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно довідок, виданих МЛ № 14 та КЗ «Дніпропетровський наркологічний діспансер» ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обговорюючи питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує дані щодо особи ОСОБА_3 , яка раніше заходам адміністративного або громадського впливу не піддавалась, у спеціально учбово-виховні заклади не направлялась, скоїла кримінальні правопорушення у віці 15 років, характеризується задовільно, навчається. Також суд враховує умови життя та виховання неповнолітньої, рівень її психофізичного розвитку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до неповнолітньої ОСОБА_3 , згідно з ч. 2 ст. 97, п. 3) ч. 2 ст. 105 КК України необхідно застосувати примусову міру виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд матері ОСОБА_5 , яка може забезпечити позитивний виховний вплив на ОСОБА_3 та здійснювати постійний контроль за її поведінкою.

Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 заявлений цивільний позов про стягнення з законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 2709,80 гривень, яка складається з витрат на: правову допомогу в розмірі 900 гривень; лікування та придбання медичних препаратів на суму 1037,80 гривень; проходження УЗІ та діагностичне обстеження в розмірі 150 та 290 гривень відповідно та стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.

У судовому засіданні законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в їх обґрунтування посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Неповнолітня ОСОБА_3 та її законний представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимог ст.ст. 16, 1166, 1195 ЦК України, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, позовні вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди від злочину підлягають задоволенню за умови їх обґрунтованості та на підставі досліджених в судовому засіданні доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння відносно неповнолітньої ОСОБА_7 . Також з наданих сторонами доказів слідує, що неповнолітня ОСОБА_3 не має майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з витрат, які підтверджені належними доказами, а саме: витрат на медичне дослідження в розмірі 290 гривень, згідно його вартості за квитанцією-замовленням № від 11.09.2014.

Що стосується витрат на: проведення УЗД органів малого тазу в розмірі 150 гривень, придбання бензину на суму 332 гривні та купівлю медичних препаратів в розмірі 1037,80 гривень, то згідно наданих квитанцій ці витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки, враховуючи зміст судово-медичної експертизи, слідує, що придбання даних товарів не пов`язано прямим причинним зв`язком з тілесними пошкодженнями, отриманими неповнолітньою потерпілою ОСОБА_17 внаслідок злочину. Крім того, суду не були надані докази на підтвердження необхідності проведення таких медичних процедур, як УЗД органів малого тазу, гінекологічного обстеження та лікування потерпілої тими препаратами, які зазначені в наданих товарних чеках, а саме: препарату «Джаз», «Дуглімакс» та інших, та взагалі у чеках придбанні найменування препаратів відсутні.

Стосовно позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 900 гривень, суд також вважає, що відсутні підстави для їх задоволення, враховуючи наступне.

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 2 ст. 87 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі.

Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011, згідно з яким розмір відповідної компенсації не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Однак на підтвердження цих витрат представником потерпілої не було надано суду доказів, які б свідчили про кількість витраченого адвокатом часу у справі, шляхом надання правової допомоги. За таких обставин в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України) .

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Суд приходить до висновку про наявність у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 моральних переживань, нервових потрясінь та почуття страху у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла неповнолітня потерпіла, їх тривалістю в результаті отриманих травм об`єктивно і вимушено відбулися негативні зміни в її життєвих стосунках, тому ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості суд вважає, що заявлена сума 10000 гривень в якості компенсації моральної шкоди явно завищена і з законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 на користь законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 5000 гривень.

В задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про стягнення з неповнолітньої ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

У судовому засіданні законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та в їх обґрунтування посилалася на обставини, викладені в позовній заяві.

Неповнолітня ОСОБА_3 та її законний представник ОСОБА_5 позовні вимоги визнали частково.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що в задоволенні позову законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням задано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 цієї статті визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, за правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Як зазначено вище з наданих сторонами доказів слідує, що неповнолітня ОСОБА_3 не має майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, а тому підстав для задоволення позову щодо неї не вбачається. При цьому суд враховує і те, що цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 не був заявлений до законного представника ОСОБА_5 , а тому, приймаючи до уваги межі розгляду позовних вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно визначити особу, яка повинна була б в даному випадку нести відповідальність за шкоду, завдану дійми неповнолітньої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 97, п. 3) ч. 2 ст. 105 КК України, ст.ст. 292, 498-501 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 2 ст. 97, п. 3) ч. 2 ст. 105 КК України примусову міру виховного характеру у вигляді її передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 (два) роки.

Позовну заяву законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПО НОМЕР_1 на користь ОСОБА_17 в інтересах ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 290 (двісті дев`яносто) гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень, а всього 5290 (п`ять тисяч двісті дев`яносто) гривень.

В задоволені позовної заяви законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_17 в іншій частині відмовити.

В задоволенні позовної заяви законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди з неповнолітньої ОСОБА_3 відмовити.

Роз`яснити законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 її право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 1179 ЦК України.

На ухвалу суду може бути принесена апеляція на протязі 30 днів з дня її проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1