Номер провадження: 11-кп/785/445/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №002869 від 27.06.2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

засуджений:

· за ч.3 ст.187 КК України - до покарання у виді 7(семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна;

· за ч.1 ст.263 КК України - до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна; міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишена без змін.

Строк відбування покарання обчислений з моменту фактичного затримання, тобто з 27.06.2014 року, -

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за скоєння злочинів за наступних обставин:

Так, 26.06.2014 року біля 22 години ОСОБА_8 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою на ім`я ОСОБА_10 , у відношення якого матеріали виділені в окреме провадження, маючи намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом нападу, діючи із корисливих міркувань, заздалегідь розподіливши ролі кожного, взявши з собою панчохи чорного кольору та рушницю з обрізаним стволом та предмет, схожий на пістолет, прибули до будинку АДРЕСА_2 . Надівши на голову заготовлені панчохи чорного кольору та тримаючи рушницю та предмет, схожий на пістолет, діючи згідно розробленого плану, постукали в двері вищевказаного будинку, які відчинила ОСОБА_11 . Після того, як двері були відчинені, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим слідством особа, застосовуючи до ОСОБА_11 насильство небезпечне для її життя та здоров`я, проникли до приміщення будинку, де ОСОБА_8 , виконуючи свою роль, з метою не дати можливість чинити опір, наніс потерпілій удар предметом чорного кольору в область голови, надаючи можливість невстановленій слідством особі проникнути далі до приміщення будинку.

На крики потерпілої ОСОБА_11 , до кімнати зайшли мешкаючі у цьому будинку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Побачивши інших потерпілих, ОСОБА_8 разом з невстановленою слідством особою, з метою не дати можливість чинити опір, застосували фізичне насильство, при цьому нанесли удари ОСОБА_12 , від яких потерпіла впала на підлогу. Надалі діючи разом, схопили ОСОБА_13 за обличчя, перекрив органи дихання, при цьому стали вимагати від потерпілих грошові кошти та ювелірні вироби, продовжуючи погрожувати застосуванням предметів, схожих на зброю, які були наявні при них.

Вирвавшись від ОСОБА_8 та невстановленої досудовим слідством особи, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 вибігли на вулицю, кличучи на допомогу.

Усвідомлюючи, що вони втратили контроль над потерпілими, які звуть на допомогу, не доводячи свій намір до кінця по причинам незалежним від їх бажання, ОСОБА_8 разом з невстановленою слідством особою вибігли з хати та втекли через паркан, залишив місце скоєння злочину, причинив потерпілим тілесні ушкодження.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1823 від 7.08.2014 року потерпілій ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани тім`яної області, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, в літку 2013 року, більш точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_8 , у невстановленому місці та у невстановленої досудовим слідством особи, незаконно придбав обріз мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї, виготовленої з мисливської рушниці 16 калібру моделі «ІЖ-ЗК»№ НОМЕР_1 та бойовий припас до гладкоствольної зброї 32 калібру, які незаконно зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого мешкання в квартиру АДРЕСА_1 , де продовжував зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 26.06.2014 року в вечірній час, ОСОБА_8 переніс придбаний ним обріз мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї з бойовим припасом до будинку АДРЕСА_3 , де використовуючи їх скоїв розбійний напад, після чого з місця скоєння злочину втік. В той же день був затриманий працівниками міліції біля АЗС «ОККО», розташованої по вул. Окружна дорога, 15 в м. Одесі, при цьому намагався позбутися наявної при ньому зброї, однак в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, де він був затриманий, зазначений обріз був виявлений та вилучений, який ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Не погоджуючись з зазначеним вироком суду, обвинуваченим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він вказав, що вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим і несправедливим, підлягаючим скасуванню в зв`язку з тим, що вчиняючи зазначений злочин, він не довів свій злочинний намір до кінця по причинам незалежним від його бажання та покинув місце його вчинення, що свідчить про відсутня в його діях об`єктивної сторони інкримінованого йому складу злочину.

Крім того обвинувачений зазначив, що призначаючи покарання, суд не врахував обставини, які характеризують його особу та пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, а також його щире каяття, що надавало можливості суду на застосування щодо нього положень ст.69 КК України.

Просить вирок суду змінити, застосувати у відношенні нього положення ст.69 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого, який прохав пом`якшити призначене йому покарання; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого, не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які, судом були досліджені в повному обсязі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо неправильної кваліфікації вчиненого за ч.3 ст.187 КК України не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо повно дослідив матеріали справи, дав їм належну юридичну оцінку й прийшов до обґрунтованого висновку про винність засудженого, який достатньо мотивував й правильно кваліфікував дії засудженого за ч.3 ст.187 КК України.

Доводи засудженого про те, що він пішов з місця скоєння злочину, не довівши злочин до кінця по незалежним від нього обставинам, а тому в його діях немає складу інкримінованого злочину є безпідставними з наступних підстав.

Для визнання відмови від вчинення злочину добровільною в діях особи повинні бути встановлені три ознаки. Це: 1) остаточне припинення замаху на злочин; 2) відмова від вчинення злочину з волі самої особи; 3) наявність у особи усвідомлення можливості довести злочин до кінця. Коли ж особа відмовляється від доведення злочину до кінця, в зв`язку з фактичною неможливістю його успішного здійснення, - це є не добровільною відмовою, а вимушеною.

У даному випадку, після скоєння нападу на потерпілих, останні вибігли на вулицю, кличучи на допомогу інших осіб, а обвинувачений разом з невстановленою особою, кримінальне провадження відносно якого виділене в окреме провадження усвідомлюючи, що втратили контроль над потерпілими, які звуть на допомогу, не доводячи свій намір до кінця по причинам незалежним від їх бажання вибігли з хати та утекли.

Тобто, ОСОБА_8 усвідомлював, що з вказаних вище причин, він був позбавлений можливості довести злочин до кінця, а тому вимушено відмовився від його закінчення. Оскільки його відмова була не добровільною, а вимушеною, то він повинен відповідати за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Крім того, у відповідності до вимог кримінального закону, розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, у тому числі родину та утриманців, позитивну характеристику за місцем мешкання, його відношення до скоєного та прийняв до уваги думку потерпілих про призначення йому даного виду покарання.

Крім цього, суд визнав обставиною, яка відповідно до вимог 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 активне сприяння розкриттю злочину, а також врахував те, що обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

У зв`язку з цим, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, як за своїм видом так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни вироку суду, оскільки суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання та навів у вироку відповідні мотиви.

Що стосується призначення обвинуваченому даного виду та розміру покарання, то апеляційний суд вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який був направлений на вчинення розбійного нападу з застосуванням відносно потерпілих заходів фізичного впливу, в тому числі спеціально приготовлених засобів маскування та вогнепальної зброї, застосування яких могло привести до настання тяжких наслідків, а також з урахуванням усіх обставин справи, судова колегія вважає, що саме ця міра покарання, яка призначена місцевим судом, відповідає усім обставинам справи та особі винного та є відповідною та достатньою для виправлення ОСОБА_8 безпосередньо при умові ізоляції його від суспільства.

Доводи, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, судом першої інстанції враховані в повній мірі, оскільки суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, обґрунтовано обрав останньому за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі, визначивши його мінімальний строк, передбачений санкцією вищезазначеної норми кримінального закону та за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, визначивши теж мінімальний строк, передбачений санкцією норми кримінального закону. Надалі, на законних підставах відповідно до ст.70 КК України призначив ОСОБА_8 остаточне покарання, шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому, суд врахував всі обставини справи, у тому числі ті пом`якшуючі покарання обставини, на які посилаються у своїх скаргах обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст. 69 КК України апеляційний суд не вбачає.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2014 року відносно ОСОБА_8 , засудженого за ст.ст. 187 ч.3, 263 ч.1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2 .

ОСОБА_14 .