Справа № 569/1661/14-к

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2015

Рiвненський мiський суд Рівненської області у особі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000506 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Рівне, проживаючого в АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2013 року приблизно об 11 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинившись на перехресті вулиць Гетьмана Сагайдачного та Гетьмана Полуботка в місті Рівне та відновивши рух, поїхав по вулиці Гетьмана Полуботка у напрямку вулиці Соборної зі швидкістю близько 10 км/год та бачучи, що по проїзній частині ходять пішоходи, оскільки вказана проїзна частина є прилеглою територією до ТзОВ «Рівненський ринок», в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка йшла по проїзній частині у попутному напрямку та почала зміщуватися справа на ліво відносно напрямку руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою керованого ним автомобіля до місця наїзду навіть з моменту зміни руху пішоходом.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді ушкодження лівого гомілково-ступневого суглобу: закритого перелому зовнішньої кісточки лівої малогомілкової кістки та заднього краю лівої великогомілкової кістки з частковим пошкодженням дистального міжгомілкового синдесмозу, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, що вимагає від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, перебувають у прямому безпосередньому зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав і показав суду, що 18 грудня 2013 року біля 11 години рухався автомобілем по вулиці Гетьмана Полуботка і в`їжджав на територію ринку, де було скупчення людей. Швидкість автомобіля була біля 5-6 км/год. Ліворуч стояли буси, праворуч рухалися люди. Раптово, змінивши напрямок руху, йому під колеса потрапила потерпіла, яка рухалася праворуч по ходу руху автомобіля. Звукових сигналів він не подавав. Вважає, що наїзду на потерпілу не було, а мало місце зіткнення.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, зазначені у даному вироку.

Як слідує з показань потерпілої ОСОБА_6 , безпосередньо перед наїздом на неї автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , вона йшла по проїзній частині ближче до правого тротуару. Крім неї на проїзній частині були й інші люди. Автомобіль вдарив її у ліву ногу ззаду і вона впала. Перед наїздом автомобіль звукових сигналів не подавав, інші автомобілі перед цим не проїжджали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що на час події перебувала у автомобілі обвинуваченого, сиділа позаду праворуч і самого моменту наїзду не бачила. Вказала на те, що при заїзді на територію ринку попереду було багато людей, звукових сигналів обвинувачений не подавав.

Згідно висновку експерта від 31 грудня 2013 року № 608 гальмівна система та система рульового керування автомобіля «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані (а.с.59-62).

Обставини дорожньо-транспортної пригоди були зафіксовані камерою зовнішнього спостереження ТзОВ «Рівненський ринок», покадрова роздруківка відеозапису якої була досліджена в судовому засіданні (а.с.84-119).

Як слідує з висновку експерта від 26 січня 2014 року № 23, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п.12.4. та п.12.3. Правил дорожнього руху. При заданих слідством комплексі вихідних даних, в умовах даної дорожньо-транспортної ситуації водій автомобіля «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування при своєчасному прийнятті мір до реагування. В діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.128-131).

Висновок експерта від 26 січня 2014 року № 23 суд визнає об`єктивним, належним чином технічно та науково обґрунтованим, а тому приймає його до уваги, враховуючи при цьому, що експертом при дослідженні використовувалися дані відеозапису камери зовнішнього спостереження та його покадрова роздруківка, якими повно та детально зафіксовані обставини, час та перебіг події дорожньо-транспортної пригоди.

Як слідує з висновку експерта № 26 від 15 січня 2014 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а саме, ушкодження лівого гомілково-ступневого суглобу: закритий перелом зовнішньої кісточки лівої малогомілкової кістки та заднього краю лівої великогомілкової кістки з частковим пошкодженням дистального міжгомілкового синдесмозу, які виникли від дії тупого предмету, не суперечать терміну 18 грудня 2013 року і відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я (а.с.77-78).

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

Пpи пpизначеннi покаpання суд вpаховує, що ОСОБА_4 вчинив необережний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який, вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, є злочином невеликої тяжкості.

Обставин, якi пом`якшують чи обтяжують покаpання, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має на утриманні малолітню дитину. На диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває. Перебуває на профілактичному обліку з приводу епізодичного вживання марихуани зі шкідливими наслідками (без синдрому залежності), разом з тим, як слідує з акту № 2 медичного освідчення від 23 січня 2014 року, враховуючи одноразовий прийом марихуани у 2012 році, утримання від наркотиків в подальшому, відсутність клінічних даних вживання наркотиків, - на момент огляду даних про наркотичну залежність немає і лікування не потребує. (а.с.157,159,160,161,163,164,166).

Вpаховуючи тяжкiсть вчиненого злочину, його наслiдки, особу обвинуваченого та обставини спpави, суд дiйшов висновку пpо необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 подав суду письмове клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до вимог пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Суд визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто у злочині, вчиненому з необережності, який не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України.

ОСОБА_4 має малолітню дочку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої батьківських прав не позбавлений.

Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти застосування щодо нього амністії, про що подав суду відповідну письмову заяву.

Обставини, передбачені статтею 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та статтею 4 Закону України «Про застосування амністії в України», які виключали б можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Таким чином, наявні достатні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання.

По справі потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10840,54 грн та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково на підставі ст.22, ст.23, ст.1166, ст.1167 ЦК України та ч.2 ст.127, ч.1 ст.129 КПК України.

Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 10840,54 грн підлягає задоволенню повністю, оскільки розмір матеріальної шкоди, що пов`язується з лікуванням потерпілої від травми, отриманої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підтверджується належними та допустимими доказами (епікризами, рахунком-фактурою, фіскальними чеками).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_6 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню частково.

Враховуючи характер, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла, характер та тривалість немайнових втрат, в тому числі, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інші негативні наслідки, а також враховуючи характер неправомірних дій обвинуваченого, які були вчинені з необережності, моральну шкоду суд визначає у розмірі 30000 гривень, який вважає розумним, виваженим та справедливим.

Крім того, по справі прокурором в інтересах Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення 2446,10 грн на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Позов прокурора суд визнає таким, що підлягає задоволенню повністю на підставі ч.1 ст.1206 ЦК України.

Як слідує з розрахунку від 20 січня 2014 року № 1-9/174, витрати Центральної міської лікарні на лікування потерпілої ОСОБА_6 становлять 2466,10 грн.

Оскільки вказаний розрахунок проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, він приймається судом до уваги.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1760 гривень 40 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання шість місяців арешту.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) гривень 54 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди від злочину та 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди від злочину.

Цивільний позов прокурора в інтересах Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Центральної міської лікарні управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області 2466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 10 копійок в рахунок відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Речові докази по справі: автомобіль «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий обвинуваченому на зберігання, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; диск з відеозаписом з камер зовнішнього спостереження «0532_1540», що зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) гривень 40 копійок витрат на залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до апеляцiйного суду Рiвненської областi через Рiвненський мiський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1