Справа № 206/3636/15-к
Провадження № 1-в/206/363/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" липня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника адміністрації ІВЦ №133 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську справу за сумісним поданням ІВЦ -133 та міської спостережної комісії стосовно -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою освітою, не одружений, до засудження не працював, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1.19.07.1985 р. Сосновським районним судом, м. Черкаси за ст. 140 ч.2 КК України до 3 р. позбавлення волі.
2.29.09.1988 р. Придніпровським районним судом, м. Черкаси за ст. 140 ч.2 КК України до 2 р. 3 міс. позбавлення волі.
3.17.11.1993 р. Кіровським районним судом, м. Дніпропетровська за ст. 117 ч.1,2; 118 ч.2; 141 ч.2 ;142 ч.2; 42 КК України до 13 р. позбавлення волі.
4.12.10.2004 р. районним судом, м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2; 186 ч.2 ;187 ч.2; 152 ч.2; 153 ч.2; 70 КК України до 9 р. позбавлення волі.
Засудженого: 17.12.2014 р. Кіровським районним судом, м. Дніпропетровська за ст. 125 ч.1; 296 ч.1; 70 ч.1; 72 ч.1; КК України до 2 р. 6 міс. обмеження волі. 20.02.2015 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст. 296 ч.1; 125 ч.1; 70 ч.1 ;72 ч.1 КК України до 4 р. 6 міс. обмеження волі.
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , засуджений: 17.12.2014 р. Кіровським районним судом, м. Дніпропетровська за ст. 125 ч.1; 296 ч.1; 70 ч.1; 72 ч.1; КК України до 2 р. 6 міс. обмеження волі. 20.02.2015 р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст. 296 ч.1; 125 ч.1; 70 ч.1 ;72 ч.1 КК України до 4 р. 6 міс. обмеження волі.
Адміністрація Ігренського ВЦ УДПтСУ в Дніпропетровській області клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він відбув 1/2 частини покарання, сумлінно відноситься до праці, позитивно характеризується, провину у скоєні злочину визнав повністю і щиросердечно кається в ньому.
Засуджений ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав подання та наполягав на його задоволені.
Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання.
Розглянувши подання, особову справу засудженого ОСОБА_5 , заслухавши представника установи, засудженого та прокурора, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
В силу ст. 81 Кримінального кодексу України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України. покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 , відбув більш 1/2 строку призначеного покарання, за час відбування покарання в СІЗО м.Дніпропетровська, з 27.01.2013 року режим утримання не порушував. Стягнень, заохочення не мав. Характеризувався позитивно. В Ігренському ВЦ (133) відбуває покарання з 20.03.2015 року характеризується позитивно має 1 заохочення та стягнень не має. (а.с.4).
ОСОБА_5 , неодноразово судимий за тяжкі злочини, що свідчить про схильність засудженого ОСОБА_5 , до вчинення кримінальних правопорушень.
Окрім того, засуджений ОСОБА_5 , звільнявся від відбування покарання умовно достроково у 2011 році.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно дострокове звільнення, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 , своєю поведінкою виправлення не довів.
Отже, враховуючи особу засудженого, який неодноразово судимий, а також порушення порядку та режиму утримання, у суду відсутні підстави вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , під час відбування покарання являється зразковою та свідчить про його повне виправлення.
Окрім того, відповідно до ч. 8 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі. Посилання цієї норми закону повинне застосуватись до засуджених, яким відповідною ухвалою було скасоване звільнення від відбування покарання із випробуванням, наслідком чого стало їх направлення у місця позбавлення чи обмеження волі.
Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені клопотання за сумісним поданням ІВЦ -133 та міської спостережної комісії стосовно ОСОБА_5 - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1