АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «ПФБК» ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено на видаткову частину банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Перша Фондова Брокерська Компанія» () у ПАТ «Розрахунковий центр» (МФО 344443).

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що грошові кошти, які містяться на вказаних у клопотанні слідчого банківських рахунках були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і тому відповідають критеріям п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку з чим клопотання слідчого і підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року, відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, поновити строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 12.03.2015 року.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що ні ухвала слідчого судді, ні клопотання слідчого не містять у собі жодних підтверджень того, що грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. ТОВ «ПФБК» займається законною діяльністю, податки та збори товариством сплачується в повному обсязі, заборгованості перед бюджетом та з виплати заробітної плати товариство не має. Товариство не створене з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення інших видів діяльності, щодо яких є заборона та не є фіктивно створеним. Так, на думку апелянта, у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти товариства.

Крім того, враховуючи те, що розгляд клопотання проводився у відсутність представника власника майна, а про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді стало відомо вже після сплину строків на оскарження, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 12.03.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року, поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 12.03.2015 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, Головним управлінням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 18.02.2015 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що грошові кошти, які містяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Перша Фондова Брокерська Компанія» () у ПАТ «Розрахунковий центр» (МФО 344443), були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення і тому відповідають критеріям п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Крім цього, у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного судом першої інстанції виявлено не було. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року, якоюзадоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено на видаткову частину банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «Перша Фондова Брокерська Компанія» () у ПАТ «Розрахунковий центр» (МФО 344443) залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «ПФБК» ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1026/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8

Доповідач: ОСОБА_1