Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Британчука В.В.,

суддів: Щепоткіної В.В., Леона О.І.,

за участю прокурора Дегтярук О.К.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23 грудня 2014 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_2 та захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 - на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2014 року.

Вказаним вироком засуджено до покарання у виді позбавлення волі:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має судимості,

- за пунктами 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК - на строк 15 років;

- за ч. 1 ст. 304 КК - на строк 5 років;

- за ч. 2 ст. 121 КК - на строк 7 років.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що не має судимості,

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК - на строк 10 років;

- за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 304 КК - на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Як убачається із вироку суду, ОСОБА_1 16 жовтня 2008 року приблизно о 21.20 год., знаходячись на перехресті вул. Чечета-Чижевського в м. Львові, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин, з особливою жорстокістю, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно вбили ОСОБА_6, нанісши останньому численних ударів по голові та тілу. При цьому ОСОБА_4 стрибав по животі та грудній клітці потерпілого, двічі став йому ногою на шию, а ОСОБА_1 сів на груди ОСОБА_6 і почав наносити йому удари руками по тілу, після чого ножем вирізав у нього очі. В результаті зазначених дій засуджених ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які в сукупності призвели до розвитку травматичного шоку і смерті.

Крім того, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) на час вчинення злочину був неповнолітнім, умисно втягнув його у злочинну діяльність, а саме надав останньому вказівку вдарити ОСОБА_6, що ОСОБА_4 і зробив, вчинивши вбивство.

Також, ОСОБА_1 07 серпня 2010 року приблизно о 11.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за місцем свого проживання на АДРЕСА_1, під час конфлікту зі своєю матір'ю ОСОБА_7, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останній численні удари кулаками по різних частинах тіла та голові, заподіявши їй тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 вона померла.

Окрім цього, ОСОБА_4 21 липня 2011 року близько 16.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, проник через дах в приміщення ТзОВ «Дельта», яке розташоване на вул. Антоновича, 36 «а» у м. Львові та викрав належний даному товариству металевий прес вартістю 554,4 грн.

Поряд із цим, ОСОБА_4, завідомо знаючи, що ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є неповнолітніми, шляхом заохочення, втягнув останніх у злочинну діяльність, в результаті чого вони разом проникли в приміщення вищезазначеного товариства та вчинили крадіжку.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 просить постановлені щодо нього судові рішення скасувати і направити справу на новий судовий розгляд через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. При цьому вказує на неповноту та однобічність досудового і судового слідства. Стверджує, що він інкримінованих йому злочинів, передбачених пунктами 4, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 304 КК, не вчиняв, а вирок ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, оскільки ОСОБА_4 переніс важку черепно-мозкову травму голови, внаслідок чого приймав сильні ліки, а тому його показання, на думку засудженого, не відповідають дійсності й суперечать показанням свідків. Крім того, стверджує, що на стадії досудового слідства працівники міліції чинили на нього тиск;

- захисник засудженого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2, посилаючись на ті ж підстави, що й засуджений, просить судові рішення скасувати і направити справу на новий судовий розгляд. При цьому звертає увагу суду на те, що мотивувальна частина вироку не містить сформульованого обвинувачення, визнаного судом доведеним за пунктами 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК, оскільки місцевий суд не вказав у чому полягала особлива жорстокість ОСОБА_1 під час вчинення вбивства. Поряд із цим, захисник вважає, що суд не допитав усіх свідків по справі та не дослідив обставин, які мають істотне значення;

- захисник засудженого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить судові рішення скасувати і направити справу на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник стверджує, що місцевим судом не було здобуто достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_4 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК, а тому вирок ґрунтується на припущеннях. Крім того, зазначає, що засуджений в березні 2008 року переніс важку черепно-мозкову травму голови. Також вважає, що показання більшості свідків не узгоджуються з висновками експертиз, а тому не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, стверджує, що на стадії досудового слідства працівники міліції чинили на засудженого психологічний тиск.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали свої касаційні скарги, прокурора, який вважав, що касаційні скарги задоволенню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на нижченаведене.

З касаційної скарги засудженого та захисників убачається, що вони оскаржують правильність установлення судом фактичних обставин справи, а також неповноту й однобічность досудового і судового слідства. Проте ці обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК 1960 року перегляду в касаційному порядку не підлягають. Тому при розгляді доводів, викладених у касаційних скаргах, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

За змістом ст. 323 КПК 1960 року вирок є обґрунтованим, якщо його постановлено на підставі матеріалів, повно зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані та оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які можуть як підтверджувати висновок суду, так і спростовувати його.

Ці вимоги закону судом дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості засуджених у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за пунктами 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК, а ОСОБА_4 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими сукупністю розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Зокрема, вони підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_11, яка зазначала, що у її батька ОСОБА_6 був конфлікт з ОСОБА_1 через гроші, які останній викрав у ОСОБА_12 Указані показання свідок ОСОБА_12 підтвердив на досудовому слідстві, вказавши, що під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 йому стало погано, а останні, скориставшись цим, викрали у нього 600 грн. Крім того, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні вказував, що в день вчинення злочину близько 21.00 год. він, знаходячись за місцем свого проживання, на прохання ОСОБА_6 дав йому пляшку горілки, а коли пішов його проводжати на вулицю, то бачив біля свого подвір'я ОСОБА_4 з особою, схожого на ОСОБА_1, які очікували потерпілого. Поряд із цим, під час проведення слідчих дій ОСОБА_13 вказав на ОСОБА_1, як на особу, яку бачив разом із ОСОБА_4 біля свого подвір'я, що підтверджується протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання. Крім того, засуджений ОСОБА_4 як на досудовому й судовому слідстві, так і під час очних ставок з ОСОБА_1 вказував, що саме останній приймав участь у вбивстві ОСОБА_6 та надавав йому вказівки наносити удари потерпілому. Сумніватись у достовірності показань ОСОБА_4 та свідків у суду не було підстав, оскільки вони є послідовними і об'єктивно підтверджені іншими доказами по справі. Зокрема, показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, а також даними, що містяться в протоколах відтворення обстановки та обставин події від 19 та 20 жовтня 2008 року, протоколі добровільної видачі від 20 жовтня 2008 року, висновку судово-імунологічної експертизи № 692/2008-ім від 25 листопада 2008 року, висновку судово-цитологічної експертизи № 364/2008ц від 28 листопада 2008 року тощо.

Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Поряд із цим, доводи захисника ОСОБА_2 про те, що місцевий суд не вказав у чому полягала особлива жорстокість ОСОБА_1 під час вчинення вбивства не заслуговують на увагу.

Відповідно до пункту 4 ч. 2 ст. 115 КК умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, коли спосіб вбивства та інші обставини свідчать про те, що винний діяв з умислом, спрямованим на вчинення злочину з особливою жорстокістю, усвідомлюючи при цьому, що, позбавляючи потерпілого життя, завдає йому особливих фізичних, психічних чи моральних страждань.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_4, нанісши ОСОБА_6 численних ударів по голові та тулубу, повалив його на землю, а ОСОБА_1 сів потерпілому на груди і почав наносити удари руками по різних частинах тіла останнього. Після цього ОСОБА_1, усвідомлюючи, що завдає ОСОБА_6 сильного, нестерпного болю, витягнув з кишені куртки ніж та став вирізати клинком ножа очі потерпілому, заподіюючи особливі мучення.

Тому характер дій ОСОБА_1 та обставини вчинення даного злочину свідчать про прямий умисел завдати потерпілому особливих мучень і страждань.

Крім того, доводи засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 в березні 2008 року переніс важку черепно-мозкову травму голови, внаслідок чого приймав сильні ліки, а тому його показання не відповідають дійсності й суперечать показанням свідків є також необґрунтованими, оскільки відповідно до висновків, які містяться в акті № 298 комплексної, стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи від 26 листопада 2008 року ОСОБА_4 психічним захворюванням не страждає та є осудним.

Зазначене дає підстав вважати, що суд першої інстанції, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Засуджений та захисники натомість не навели у касаційних скаргах обґрунтованих доводів, які би спростовували висновки суду.

Поряд із цим, доводи ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_3 про те, що працівники міліції чинили на засуджених тиск не знаходять свого підтвердження, оскільки на протязі всього досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зі скаргами на неправомірні дії працівників міліції не звертались, а всі показання давали в присутності своїх захисників, а останній ще й в присутності батька.

Крім того, зазначені доводи, на які в касаційних скаргах покликаються засуджений та захисники, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Суд ретельно їх з'ясував і мотивовано відмовив у їх задоволенні, навівши аргументи, що ґрунтуються на матеріалах справи.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень кримінально-процесуального закону не допущено, то касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктом 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 травня 2014 року щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисників - без задоволення.

Судді:

В.В. Британчук В.В. Щепоткіна О.І. Леон