У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 21 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Яворівського районного суду
Львівської області від 18 травня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 14 серпня 2007 року щодо ОСОБА_2

Вироком суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Біличі Старосамбірського

району Львівської області,

жителя м. Новояворівськ Яворівського

району Львівської області,

судимості не має,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до
позбавлення волі на п´ять років шість місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь потерпілого ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди 182 грн. та моральної - 5 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 14 серпня 2007 року апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженого залишено без задоволення, а вирок Яворівського районного суду
Львівської області від 18
травня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Як визнав суд, 1 серпня 2004 року, приблизно о 8
годині, ОСОБА_2, зайшовши на
територію земельної ділянки потерпілого
ОСОБА_3, що в садово-городньому кооперативі “Хімік”, поблизу м.
Новояворівськ Яворівського району Львівської області, де умисно, на грунті
особистих неприязних стосунків, сапою та каменем завдав ОСОБА_3 численні удари у голову та інші
частини тіла, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
просить судові рішення щодо ОСОБА_2 змінити,
перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ст.123 КК України
та застосувати Закон України “Про амністію”. Захисник вважає, що висновки суду
не відповідають фактичним обставинам справи, судове слідство проведено
однобічно та неповно, призначене засудженому покарання не відповідає тяжкості
вчиненого ним злочину та даним про особу винного через суворість.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що суд безпідставно стягнув 5 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, оскільки потерпілий не довів, що саме на таку
суму йому заподіяно шкоду.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги
захисника, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який
його засуджено, ґрунтується на сукупності зібраних та досліджених у судовому
засіданні доказів, і є правильним.

На обґрунтування свого висновку суд підставно послався на показання
потерпілого ОСОБА_3, який у судовому засіданні детально розповів про обставини
вчинення злочину щодо нього. Також потерпілий пояснив, що події відбувалися 1
серпня 2004 року, уранці, саме на території його дачної ділянки в
садово-городньому кооперативі “Хімік”.

Показання потерпілого повністю узгоджуються із іншими доказами у справі, а
саме, з даними, що є у протоколі огляду місця події, із якого убачається, що на
території дачної ділянки ОСОБА_3 виявлені сліди боротьби та плями крові.

Суд, як на доказ винності ОСОБА_2 підставно послався й на дані, що є у
висновку судово-медичної експертизи. Так, у потерпілого виявлено садно на лівій
половині спини, вісім ран на голові, рана в ділянці третього пальця лівої
кисті, відкритий перелом лівої тім´яної кістки, забій головного мозку, що утворилися від дій
гострого предмета та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Винність ОСОБА_2 в умисному заподіянні потерпілому тяжких тілесних
ушкоджень стверджується й показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а
також поясненнями засудженого, які він дав на досудовому слідстві та зізнався у
вчиненні злочину щодо ОСОБА_3

За таких обставин вважати, що висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи і, що судове слідство проведено однобічно та неповно, немає підстав.

Що стосується посилання захисника на те, що ОСОБА_2 умисно заподіяв
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, що
раптово виникло внаслідок протизаконних дій ОСОБА_3, то воно було
предметом перевірки як суду першої, так і апеляційної інстанцій, і не знайшло
свого підтвердження. Рішення суду у цій частині належним чином умотивоване і не
викликає сумнівів у його правильності. При цьому, суд підставно визнав висновок
судово-психіатричної експертизи № 73 таким, що не відповідає зібраним у справі
доказам і критично оцінив показання ОСОБА_2, які він дав у судовому засіданні.

З огляду на наведене, доводи захисника про необхідність перекваліфікації
дій засудженого з ч.1 ст.121 на ст.123 КК України, є безпідставними.

Призначене ОСОБА_2 покарання,
відповідає вимогам ст.65 КК України. При цьому, суд належним чином урахував
ступінь тяжкості злочину, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують
покарання, у тому числі й ті, на які вказує захисник у касаційній скарзі.

Належним чином умотивувавши своє рішення, суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо обрання винному міри покарання саме у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_2 покарання є мінімальним, передбаченим ч.1 ст.121 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України чи звільнення засудженого від
відбування покарання з випробуванням, не знайдено.

При вирішенні питання про цивільний позов, суд виходив з характеру та
обсягу заподіяних потерпілому фізичних і моральних страждань, конкретних
обставин справи. З дотриманням вимог, передбачених ст.ст.64, 328 КПК України і
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд прийняв
обгрунтоване рішення щодо часткового задоволення позовних вимог про стягнення
моральної шкоди і належним чином умотивував вирок у цій частині.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги захисника,
керуючись ст.394 КПК
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

у
задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1 - відмовити.

Судді:

Кравченко
К.Т. Канигіна Г.В.
Мороз М.А.