Провадження № 1-кп/760/840/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем смт. Вакуленчук Чуднівського району Житомирської обл., з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.09.2009 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 21.02.2011 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та із застосуванням ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 18.04.2012 Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, крім того на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Чуднівського районного суду Житомирської області,23.05.2014 року звільнився з місць позбавлення волі .
кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_4
за участю потерпілого ОСОБА_5
за участі обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 будучи раніше судимим, а саме: 03.09.2009 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до випробувального терміну строком на 1 рік; 18.04.2012 року Бердичівським міським судом Житомирської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.289, ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 21.02.2011 Чуднівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення вол, після звільнення 23.05.2014 з місць позбавлення волі, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість вчинив новий корисливий злочин.
Так, ОСОБА_3 29.12.2014 року, приблизно о 01:30 год., перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_5 та залишившись на одинці в кімнаті квартири, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_5 .
Продовжуючи свої злочинні дії направленні на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 переслідуючи мету наживи та особистого матеріального збагачення, пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки залишився сам у кімнаті, з приміщення квартири АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GN S5830», IMEI: НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 2000 гривень, в середині якого знаходились сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» ( НОМЕР_2 ) вартістю 15 гривень на рахунку якої були гроші у сумі 5 гривень, флеш карта об`ємом 16 Гб, вартістю 180 гривень, мобільний телефон «Нокіа 6303» сірого кольору вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» ( НОМЕР_3 ), яка матеріальної цінності не становить та на рахунку якої грошей не було, гроші у сумі 600 гривень, куртку чорного кольору марки «Адідас» вартістю 650 гривень, кросівки «Нюбеланс» вартістю 700 гривень, шапку чорного кольору вартістю 95 гривень, рукавиці чорного кольору вартістю 50 гривень, флеш карту «Mikro SD» об`ємом 16 Гб вартістю 150 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5445 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і показав, що дійсно 29.12.2014 року близько 01:30 год. перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , свого знайомого ОСОБА_5 та залишившись в кімнаті один, вирішив викрасти чуже майно. Пересвідчившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GN» ,мобільний телефон «Нокіа 6303», гроші у сумі 600 гривень, куртку чорного кольору марки «Адідас», кросівки «Нюбеланс», шапку чорного кольору, рукавиці чорного кольору, флеш карту, після чого вийшов з квартири та розпорядився із вищевказаним майном на власний розсуд.
В скоєному щиро кається.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий підтвердив перелік речей які у нього викрав обвинувачений та наголосив на тому,що тільки куртка йому повернута та просив задовольнити позов. Щодо міри покарання для обвинуваченого просив суворо не карати.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, в силу ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його вік, стан здоров`я та те, що він є інвалід 3 групи з дитинства, сімейний та матеріальний стан, його особу, раніше судимого на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього, щире каяття, думку потерпілого щодо виду та міри покарання, а також ту обставину, що вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості і вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, і він заслуговує на покарання у вигляді позбавлення волі.
Під час підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в порядку ст. 128 КПК України і просив стягнути з ОСОБА_3 заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 4795 (чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять) грн.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який вчинив суспільно небезпечне діяння.
Судові витрати в кримінальному проваджені відсутні.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести ) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 обрати у виді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання рахувати з 30.07.2015 року, зарахувавши в строк тримання під вартою з 20.03.2015 року по 30.07.2015 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 4795 (чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень.
- відповідь ПТЗТ «Скарбниця» з приводу закладу майна ОСОБА_3 , а саме: мобільного телефону «Samsung Galaxy GT S5830», ІМЕІ: НОМЕР_1 залишити в матеріалах кримінального провадження;
- куртка чорного кольору, з салатовими вставками залишити в розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: