Справа № 496/1890/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.05.2015 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Біляївка матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

В С Т А Н О В И В :

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , згідно облікової картки № НОМЕР_1 , з 28.10.2009 року для проходження військової служби придатний, тобто являється військовозобов`язаним.

20.01.2015 року набув чинності ЗУ «Про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року № 113-VII, яким було затверджено Указ Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015, згідно п. 1 та п. 2 якого протягом 2015 року оголошено та проводиться часткова мобілізація, в тому числі, мобілізація в території Одеської області.

На виконання вищезазначеного Указу Президента України, керуючись Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадовими особами військового комісаріату було складено повістку про виклик військовозобов`язаного ОСОБА_5 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією. Дану повістку було передано до групи оповіщення для здійснення фактичного оповіщення військовозобов`язаного.

Про отримання повістки про виклик до військового комісаріату у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією, військовозобов`язаний ОСОБА_5 здійснив запис на корінці повістки.

06.04.2015 року військовозобов`язаний ОСОБА_5 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де всупереч вказаних вище вимог законодавства, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, та не маючи підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відмовився від проходження подальшої служби, про що власноруч за особистим підписом склав заяву у якій також вказав про те, що попереджений про кримінальну відповідальність у разі відмови від мобілізації.

Ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); чоловіки, на утриманні яких перебувають п`ять і більше дітей віком до 16 років (такі чоловіки можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди тільки за місцем проживання); жінки, на утриманні яких перебувають діти віком до 16 років (такі жінки можуть бути призвані на військову службу в разі їх згоди і тільки за місцем проживання); зайняті постійним доглядом за особами, що його потребують, відповідно до законодавства України, в разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законами випадках.

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_5 06 квітня 2015 року, в приміщенні Біляївського РВК Одеської області, всупереч вимог ст. 65 КУ, ст. ст. 1, 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки, умисно, будучи належним чином попередженим, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причини, відкрито відмовився від подальшого призову за мобілізацією.

За скоєння вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність за ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову за мобілізацією.

Між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області та обвинуваченим ОСОБА_5 29.04.2015 року була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений визнав себе винним у скоєні вказаного кримінального правопорушення, сторони узгодили між собою міру покарання ОСОБА_6 у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та зобов`язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

П. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затверджені угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Злочин в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України роз`яснені обвинуваченому.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.04.2015 року між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначити останньому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 року позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та зобов`язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.04.2015 року укладену між прокурором Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області та обвинуваченим ОСОБА_5 по вказаному кримінальному провадженню.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1