АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11
-а-2139/2007р. Головуючий у 1 -ій
інстанції - Сержанюк А.С.
286 ч.2 КК України Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада
2007 року колегія суддів судової палати
у кримінальних справах

Апеляційного
суду м. Києва у складі:

головуючого
судді Лагнюка М. М.

суддів Єленіної Ж.М. , Коваль С. М.

за участю
прокурора Решетняк Н.О.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

представника
цивільного відповідача Срібного В.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_1 на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 16 серпня 2007 року.

Цією постановою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м. Новоград-Волинський
Житомирської області, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, судимостей немає,

-
звільнено від кримінальної відповідальності за
ст. 286 ч.2 КК України на підставі
ст. 1 п.»б», ст. 6 Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007 року і кримінальну справу щодо нього
закрито.

За
матеріалами справи ОСОБА_4 було пред
«явлено обвинувачення в тому що,
27.07.2006 року приблизно о 14 год.
25 хв., він керуючи автомобілем
«МАЗ 543205» д.н. НОМЕР_1, рухаючись
по Великій кільцевій дорозі, навпроти
будинку № 28 по вул. Зодчих в м. Києві,
порушив п.п. 10.1, 10.3, 12.1,
12.4, 13.1 Правил, дорожнього руху України, внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем «Деу Ланос» д.н. НОМЕР_2,
яким керував ОСОБА_5 та автомобілем «Мазда» д.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6 , який після цього контактував з автомобілем
«Рено Магнум» д.н. НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого
водію автомобіля «Мазда» ОСОБА_7 були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження,
які спричини його смерть, а
пасажирам цього автомобіля ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заподіяні середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_4
кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України.

Приймаючи
рішення про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.2 КК України на підставі ст. 1 п.»б», ст. 6 Закону України «Про амністію» від

2

19.04.2007
року і закриття провадження по кримінальній справі, суд послався на те, що ним вчинено злочин з необережності, за який законом передбачено покарання менш
суворе, ніж позбавлення волі на строк
не більше десяти років і він на день набрання чинності цим Законом має двох
дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження
і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, щодо яких не позбавлений
батьківських прав.

В
апеляції потерпіла ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
посилаючись на неповноту судового розгляду справи, порушення судом права рівності сторін і
права на справедливий судовий розгляд.

Зокрема
зазначає, що судом було безпідставно
відмовлено їй в задоволенні клопотання про приєднання до справи доповнень до
позовної заяви та не розглянуті цивільні позови потерпілих і не вказано в
постанові, чому вони були залишені без
розгляду. Також вказує на те, що
довідки про те, що підсудний не
позбавлений батьківських прав, видані
судом на території якого не зареєстрований ні підсудний, ні його діти. Крім того, не встановлено цивільного відповідача по
справі.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення потерпілої
ОСОБА_1, яка підтримала доводи своєї
апеляції, пояснення потерпілих ОСОБА_2
і ОСОБА_3, які не заперечували проти
апеляції потерпілої ОСОБА_1, пояснення
прокурора, яка заперечувала проти апеляції
потерпілої, перевіривши матеріали
справи та доводи, викладені в
апеляції, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
в ході судового розгляду захисником підсудного ОСОБА_4 було заявлено
клопотання, підтримане підсудним, про звільнення останнього від кримінальної
відповідальності за ч.2 ст. 286 КК
України на підставі ст. 1 п. «б» Закону
України «Про амністію» від 19.04.2007 року,
яке було задоволено.

Положеннями ст. 9 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року встановлено вичерпний перелік осіб, які можуть заперечувати проти застосування
амністії, а саме: застосування
амністії не допускається, якщо обвинувачений, підсудний або засуджений заперечує проти
цього.

При
цьому можливість заперечення будь-якими третіми особами, в тому числі потерпілими, проти застосування амністії не передбачена.

Стосовно
тверджень в апеляції потерпілої про те,
що судом не були розглянуті цивільні позови потерпілих, то вони не ґрунтуються на законі.

Згідно
зі ст. 28 КПК України у разі закриття
справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги
позивача про відшкодування матеріальної шкоди в цьому разі можуть бути вирішені
в порядку цивільного судочинства.

Крім
того, відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про амністію» від
19.04.2007 року, амністія не звільняє
від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або
рішенням суду. За таких обставин потерпіла ОСОБА_1 має право звернутись з
позовом про відшкодування завданої їй злочинними діями ОСОБА_4 шкоди в порядку
цивільного судочинства.

Посилання
в апеляції потерпілої на те, що довідки
про те, що підсудний не позбавлений
батьківських прав, видані судом на
території якого не зареєстрований ні підсудний, ні його діти, є безпідставними, оскільки згідно довідки № 533 від
25.07.2007р. органом опіки і піклування Новоград-Волинської
райдержадміністрації та довідки № 314 від 08.08.2007 року службою в справах
неповнолітніх Новоград-Волинської міської Ради позови про позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4 до суду не подавались (а.с. 45; 46 т.2).

Що стосується
посилань в апеляції потерпілої на те,
що їй було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про
приєднання до справи доповнень до її позовної

3

заяви, то в даному випадку це не є істотним
порушенням вимог кримінально-процесуального закону яке було б безумовною підставою
для скасування постанови.

Колегія
суддів також не приймає до уваги доводи в апеляції потерпілої про те, що по справі не встановлено цивільного
відповідача, оскільки це питання може
бути вирішено при розгляді справи в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає
законною і обґрунтованою постанову Святошинського районного суду м. Києва від
16.08.2007 року та не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляції
потерпілої.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Постанову
Святошинського районного суду м. Києві
від 16 серпня 2007 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляцію потерпілої ОСОБА_1 - без
задоволення.