У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Школярова В.Ф.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 лютого 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Рівненської області на вирок Сарненського районного суду
Рівненського області від 10 жовтня 2005 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

громадянка України, яка раніше була судима,

24 червня 2004 року за ст. 185 ч.1 КК України

до 1 року позбавлення волі і на підставі

ст. 75 КК України звільнена від відбування

покарання з іспитовим строком 1 рік, -

засуджена:

за ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі,

за ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі і відповідно до
вимог ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, а на
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано
невідбуте покарання за вироком
Сарненського районного суду Рівненської області
від 24 червня 2004 року й остаточно визначено за сукупністю вироків 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК
України засуджену звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік
6 місяців з покладенням відповідних обов'язків.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

Цим же вироком засуджено
ОСОБА_2 вирок щодо якої в касаційному порядку не оскаржується.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною
в тому, що вона, 16
березня 2005 року приблизно о 23 год. за попередньою змовою з ОСОБА_2 у стані
алкогольного сп'яніння на вул. Суворова в м. Сарни Рівненської області
викрала два каналізаційних люки вартістю 412 грн., що належали комунальному
підприємству “Екосервіс”.

26 березня 2005 року приблизно о 18 год. ОСОБА_1 у стані алкогольного
сп'яніння з метою викрадення чужого
майна проникла в будинок ОСОБА_3 АДРЕСА_1, звідки таємно викрала майно
потерпілої на загальну суму 1064 грн. 95 коп.

У касаційному поданні прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій
ОСОБА_1, порушує питання про скасування вироку щодо неї та направлення справи
на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання
тяжкості злочину та даним про особу засудженої. Зокрема, прокурор вважає, що
призначене ОСОБА_1 покарання
з застосуванням ст. 75 КК України, враховуючи особу винної, є надто м'яким,
оскільки вона, будучи раніше засудженою за вчинення аналогічного злочину,
вчинила новий злочин під час іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення прокурора на підтримання касаційного
подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційному
поданні доводи, колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких
підстав.

Висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, правильність кваліфікації її
дій ґрунтуються на досліджених і перевірених у судовому засіданні доказах, що в
касаційному поданні не оспорюється.

Водночас вирок суду щодо ОСОБА_1 підлягає
скасуванню із-за невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та
особі засудженої.

З матеріалів справи вбачається, що 24 червня
2004 року ОСОБА_1 була
засуджена за ч.1 ст. 185 КК України із застосування ст. 75 КК України на один рік позбавлення
волі з випробуванням з іспитовим строком один рік, протягом якого вона вчинила
нові злочини від відбування покарання за які суд повторно звільнив її з
випробуванням.

З таким рішенням суду погодитись не можна.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при
призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також
позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину,
особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість
виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про
звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
у період випробування вчинила умисні злочини з корисливих мотивів, один з яких
є тяжким, не працює, зловживає алкогольними напоями (а.с. 126, 132-134).

Відповідно до ч.2 ст. 75, ч.3 ст. 78 КК
України вчинення протягом іспитового строку нового злочину є підставою для
направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а тому судам
рекомендовано не застосовувати повторно до таких осіб звільнення від відбування
покарання з випробуванням під час розгляду справи про новий злочин (п.10
постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року “Про
практику призначення судами кримінального покарання”).

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи касаційного подання про невідповідність призначеного
ОСОБА_1 покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок
м'якості, що є підставою, відповідно
до ст. 398 КПК України для
скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені
недоліки і за умови підтвердження обсягу обвинувачення, в якому вона визнана винною за даним вироком, призначити
ОСОБА_1 покарання, яке б відповідало вимогам ст.. 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора
Рівненської області задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненського області від 10 жовтня 2005
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
цьому ж місцевому суду в іншому складі суддів.

С у д д і :

Кармазін Ю.М. Глос В.Ф. Школяров В.Ф.