УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14
суддів:ОСОБА_15., ОСОБА_16,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_17., ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 серпня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 8 років.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильну кваліфікацію дій засудженого. Зазначає, що суд не перевірив можливість вчинення ОСОБА_7 злочину у стані сильного душевного хвилювання, викликаному тяжкою образою, нецензурними висловлюваннями та побиттям з боку потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп'яніння. Стверджує, що свідки давали суперечливі свідчення. Просить змінити судові рішення та перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 123 КК України.

В запереченнях на касаційну скаргу захисника потерпіла ОСОБА_8, вважаючи судові рішення щодо ОСОБА_7 законними та обґрунтованим, просить їх залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 05.10.2013 року близько 19 години, перебуваючи по вул. Миколи Чирки, на узбіччі між будинками № 1-3, в с. Хотів, Києво-Святошинського району Київської області, в ході сварки з ОСОБА_9, умисно наніс йому один удар рукою в обличчя, від якого останній впав на ґрунтове покриття. Після чого, ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів ногою в область голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження, за наслідками яких ОСОБА_9 06.10.2013 року близько 1 години доставлено до Макарівської ЦРЛ, де він, не приходячи до тями ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 473 від 16.12.2013 року ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6, які підтримали касаційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_18, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_7 у касаційному порядку у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою досудового розслідування та судового слідства. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої і апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Вина засудженого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, а саме: показаннями самого засудженого, котрий підтвердив, що наніс удар кулаком правої руки в область лівої сторони щелепи та штовхнув потерпілого ОСОБА_9 внаслідок чого останній впав на землю і вдарився головою. Він відтягнув потерпілого до паркану і поклав на землю оскільки останній був без свідомості. Більше ударів він йому не наносив; показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, та ОСОБА_12, котрі також підтвердили, що ОСОБА_7 05.10.2013 року під'їхавши до двору де мешкає ОСОБА_10 в АДРЕСА_1 в ході суперечки з ОСОБА_9 наніс останньому удар рукою в область голови внаслідок чого той упав на землю. Свідок ОСОБА_10 крім того показала, що коли потерпілий упав на землю то ОСОБА_7 наніс удар ногою і відтягнув його в сторону. Свідок ОСОБА_12 також підтвердив, що потерпілого били три хлопця, але більше всього ОСОБА_7, який неодноразово наносив потерпілому удари ногами. Експерт ОСОБА_13, котрий проводив дослідження трупа ОСОБА_9, в судовому засіданні підтвердив свій висновок і показав, що закрита черепно-мозкова травма могла бути як від одного удару так і від декількох. Дані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту виключаються, перелом скроневої кістки утворився від удару від чого потерпілий втратив свідомість. Операційні втручання в таких випадках не допомагають.

Відповідно до висновку експерта № 473 від 08.10.2013 року смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом скроневої кістки, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті. Синці потиличної лівої тім'яної ділянки, правого плеча, садно лівого передпліччя відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.

У зв'язку з наведеним, суд касаційної інстанції вважає, що за встановлених судом фактичних обставин дії засудженого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано правильно.

Твердження у касаційній скарзі захисника про те, що засуджений заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, викликаному неправомірними діями потерпілого, перевірялись судами і не знайшли свого підтвердження.

Оскільки, для кваліфікації дій за ст. 123 КК України необхідно, щоб сильне душевне хвилювання було викликане протизаконним насильством або тяжкою образою з боку потерпілого. Як встановлено в судовому засіданні між потерпілим ОСОБА_9 та засудженим ОСОБА_7 відбувся конфлікт під час якого вони один одного штовхали, а потім засуджений ОСОБА_7 вдарив потерпілого, який впав, та продовжив його бити ногами.

Об'єктивних даних, які б свідчили, що потерпілий ОСОБА_9 вчинив такі дії, які викликали у ОСОБА_7 сильне душевне хвилювання, не встановлено.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу засудженого, який за місцем проживання, роботи та військової служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також враховано, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих обставин, та призначив покарання в межах, передбачених санкцією статті кримінального закону, за якою засуджено ОСОБА_7

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_7, колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_15 ОСОБА_14 ОСОБА_16