Справа № 539/2840/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в кримінальному провадженні №0000898 від 29.07.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, студента Київського геологорозвідувального коледжу, одруженого, раніше не судимого,

у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
На початку 2014 року в м. Бровари Київської області ОСОБА_4 в рахунок оплати виконаних ним ремонтних робіт від невідомої особи отримав вибухову речовину на основі тротилу (тринітротолуолу, ТНТ) у формі трьох шашок темно-коричневого кольору, циліндричної форми, яку перевіз до місця проживання свого знайомого ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 і залишив її зберігатися без передбаченого законом дозволу.

17.07.2015 року о 13 годині в ході проведення огляду салону автомобіля марки Мерседес Бенс днз НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , неподалік господарства розташованого по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вибухову речовину на основі тротилу (тринітротолуолу, ТНТ) у формі трьох шашок темно-коричневого кольору, циліндричної форми, яку ОСОБА_7 для власних цілей транспортував при собі. Згідно висновку судово-балістичної експертизи №84 від 21.07.2015 року виявлена речовина є вибуховою речовиною на основі тротилу (тринітротолуолу, ТНТ) та за результатами дослідження речовини придатні для використання за призначенням до вибуху за умов ініціювання вибуху засобом підриву електродетонатором.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

06.08.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння. Угодою встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також при затвердженні угоди про визнання винуватості узгоджено покарання та отримано згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення йому покарання у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на один рік. Під час визначення покарання було враховано позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, те, що він активно сприяв слідству, в скоєному щиро кається, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 , що виразились в придбанні, зберіганні, носінні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.75 КК України, ст.ст.314, 374, 394, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості в редакції від 06.08.2015 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене сторонами цієї угоди покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1