Справа №1-21/2007 p.
ВИРОК

І М'Я М УКРАЇНИ

20
червня 2007 р. Галицький районний суд м. Львова в складі: головуючої-судді:
Городецької Л.М. при секретарі: Любінській І.І. з участю прокурора: Потапчук
О.П. та адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні
в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уроженця м. Львова, українця, громадянина України,
з середньою освітою,
офіційно не працює,
невійськовозобов'язаного, одруженого, не судимого згідно ст.89 КК
України, жителя АДРЕСА_1, під вартою з 24.12.2005 року

у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК України,

встановив:

Підсудній
ОСОБА_3 23 грудня 2005 року, знаходячись на вулиці Крушельницької, 13 у м.
Львові близько 21 години на грунті неприязних відносин і конфлікту з потерпілим
ОСОБА_4 умисно
спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження, завдавши удар ножем в живіт з
пошкодженням брижі товстої кишки, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому
засіданні підсудній ОСОБА_3 винним себе у скоєнні злочинів визнав частково, не
заперечив, що дійсно наніс удар потерпілому ножем у відповідь на його зухвалу
поведінку. Наміру на позбавлення його життя не мав, як і не передбачав настання
тяжких наслідків, розкаявся у скоєному.

Не
дивлячись на часткове визнання своєї вини у скоєному злочині, винуватість
підсуного ОСОБА_3 доведена зібраними в ході досудового слідства доказами, які
перевірені у судовому засіданні.

Так,
потерпілий Ружицький B.C. у судовому
засіданні показав, що дійсно між ним та підсуднім ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2
за місцем проживання ОСОБА_5 виник конфлікт, приводом для якого стала сварка
між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Під час розмови на сходовій клітці ОСОБА_3 завдав йому
удар у ліву частину живота, від якого він впав вниз по сходах. Піднявшись,
вийшов на вулицю, сів в таксі та поїхав додому. Лише вдома зрозумів, що удар
йому нанесено ножем, про що свідчить поріз зліва на животі. В той же день був
доставлений у лікарню швидкої медичної допомоги і був прооперований.

Свідок
ОСОБА_5 показала, що дійсно між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник конфлікт,
чула сварку і шум на сходовій клітці, вподальшому сварка переросла в бійку.
Пізніше від ОСОБА_3 дізналась, що конфлікт виник через неї, оскільки ОСОБА_4
під час сварки з ОСОБА_3, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах
з 2001 року стверджував, що не дивлячись на свій намір одружитись, вона -
ОСОБА_5 буде належати йому, при цьому ображав ОСОБА_3, висловлював погрозу на
його адресу, поводився зухвало.

Свідок
ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно
проживають з 2001 року, разом виховують її сина, якому на даний час 6 років.
Йому відомо, що Ружицький часто заходив до ОСОБА_5, пропонував їй
залишити ОСОБА_3 та вийти за нього заміж. Така поведінка ОСОБА_4 ОСОБА_3не
подобалась. Підтвердив, що дійсно в квартирі ОСОБА_5 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
виник конфлікт, який переріс у бійку, на сходовій клітці, яку він намагався
припинити. Вподальшому оба
вийшли на вулицю, бійки на вулиці між ними не бачив. Про те, що ОСОБА_3
наніс ОСОБА_4 ножове поранення дізнався від працівників міліції. Особисто ножа
у ОСОБА_3 не бачив, як і слідів поранення у ОСОБА_4

Свідок
ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що син - ОСОБА_3 в цей день 23.12.2005 р.
розказував йому, що наніс ОСОБА_4 ножове поранення та пояснив причину
конфлікту, який виник між ними. На його вимогу ОСОБА_3 показав ніж. Це був
складний невеликий ніж з пластмасовою ручкою. Розізлившись на сина, він викинув
ніж через відкрите вікно, про що шкодує. За словами сина, конфлікт виник через
ОСОБА_5, з якою вони проживали з 2001 року і йому не подобалась поведінка
ОСОБА_4 по
відношеню до неї.

2

Крім
того, винуватість підсуднього ОСОБА_3 у скоєнні злочину доведена:

-
рапортом працівників міліції про затримання ОСОБА_3 (а.с.6);

- його
явкою з повинною (а.с.7);

-
довідками про госпіталізацію ОСОБА_4 та вартість проведеного лікування( а.с.4, 27-28, 76);

-
протоколом добровільного одягу ОСОБА_4 від 30.12.2005 р. (а.с.72 );

-
протоколом огляду речових доказів та постановою про прилучення їх до справи
(а.с.73-74);

-
матеріалами судово-медичної експертизи №962 /2005 р. від 28.12.2005р.
(а.с.78-81), відповідно до яких у ОСОБА_4 виявлено проникаюче поранення черевної стінки зліва з
пошкодженням брижі товстої кишки, яке відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження по ознаці небезпеки для життя.

Оцінюючі
наведені докази, суд вважає доведеною винуватість підсуднього ОСОБА_3 у
вчиненні злочину. Разом з тим не погоджується з кваліфікацією його дій органами
досудового слідства за ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України і вважає, що його дії
слід кваліфікувати за ст. 121 ч.1 КК України, як умисне тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент заподіяння, оскільки в судовому засіданні не
знайшло свого доведення, що ОСОБА_3 мав умисил на позбавлення життя потерпілого
ОСОБА_4 і бажав настання таких наслідків.

Призначаючи
покарання підсудньому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсудного, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

ОСОБА_3,
не судимий згідно ст.89 КК України, позитивно характеризується, з 2001 р.
займається вихованням дитини ОСОБА_5, з якою перебував у фактичних шлюбних
відносинах та офіційно зареєстрував шлюб у січні 2006 року, має на утриманні
батька, який є інвалідом 2-ої групи, приймає до уваги його щире каяття, умови і
обставини, що сприяли скоєнню злочину, неправильну поведінку самого
потерпілого, який на момент скоєння злочину перебував у стані алкогольного
сп'яніння (а.с.76) і вважає, що його виправлення та попередження нових злочинів
можливе в умовах ізоляції від суспільства з призначенням відповідно до ст.69 КК
України більш м'якого покарання, ніж передбаченого законом відповідно до
викладення обставин. Обрання такого покарання, на думку суду, буде необхідне і
достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Цивільний позов в
частині матеріального відшкодування у розмірі 1263, 37 гривень задоволити
повністю; в частині відшкодування моральної шкоди задоволити частково,
стягнувши з підсудного ОСОБА_3Р. в користь ОСОБА_4 5 000, 0 гривень морального
відшкодування за перенесені фізичні та моральні страджання, інших доказів, які
би давали підстави для задоволення позову в повному об'ємі, суду не надано.
Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3
визнати винним за ст. 121 ч.1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та
обрати покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_3рахувати з 24.12.2005 року - з дня фактичного
затримання.

Цивільний
позов ОСОБА_4 задоволити
частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 1263 (одна тисяча двісті шістьдесять три) гривні 37
коп. завданої матеріальної шкоди та 5(п'ять) тисяч моральної (немайнової)
шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_3 в користь комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної
допомоги (а.с.27) 1097 (одна тисяча девяносто
сім) гривень 97 коп. вартості лікування ОСОБА_4

Речові
докази по справі футболку, що належить ОСОБА_4 та знаходиться
на зберіганні у Галицькому РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області - знищити.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_3залишити попередній - взяття під варту.

На вирок
суду може бути подана апеляція протягом 15 діб з дня проголошення, а
засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому
копії вироку.