ПОСТАНОВА

Іменем України

27.12.2013 року Франківський районний суд м.
Львова у складі:

головуючого-судді Мартьяновій С.М.

при секретарі Нетреба Г.І.

за участю прокурора Непийвода А.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Волиця, Андрушівського району
Житомирської області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, працюючого приватним
підприємцем, одруженого, раніше не
судимого, проживаючого за адресою
АДРЕСА_1,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що
будучи фізичною особою підприємцем на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію Серія НОМЕР_1 від 13.04.2006р. і
здійснюючи підприємницьку діяльність,
яка полягає у наданні будівельних
послуг, приблизно в квітні 2010 року
прийняв на роботу працівників: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
з метою виконання робіт із
штукатурення житлового будинку, який
знаходиться за адресою: м.Львів,
вул.Наукова,2а. Незважаючи на те, що
вказані вище працівники виконували
штукатурні роботи в будинку, який
знаходиться за адресою:м.Львів,
вул.Наукова, 2а, всупереч вимогам
ст.ст.24, 48 КЗпП України, з ними не було
укладено жодного трудового договору,
контракту, не було внесено жодних
записів до трудової книжки, заробітна
плата виплачувалась неофіційно, без
будь-якого обліку, тим самим не
здійснювались відрахування страхових
внесків до Пенсійного фонду України та
фондів соціального страхування.

Дії підсудного органами
досудового слідства кваліфіковані за
ч.1 ст.172 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_2
свою вину в інкримінованому злочині
заперечив повністю.

27 грудня 2013 року захисником
підсудного ОСОБА_1 подано клопотання
про направлення кримінальної справи
про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172 КК
України на додаткове розслідування.

Заслухавши учасників судового
процесу, підсудного та його захисника,
потерпілих, які підтримали клопотання,
прокурора, який заперечив проти
задоволення клопотання, дослідивши у
судовому засіданні зібрані слідством
докази, суд вважає, що кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1
ст. 172 КК України слід скерувати для
провадження додаткових слідчих дій по
причині неповноти та неправильності
проведеного досудового розслідування.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2012
року прокурором прокуратури
Франківського району винесено
постанову про притягнення в якості
обвинуваченого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
пред'явлено йому обвинувачення у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
172 КК України. А саме у грубому
порушенні законодавства про працю, яке
полягало у прийнятті на роботу
приблизно в квітні 2010 року працівників:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 з метою виконання робіт із
штукатурення житлового будинку, який
знаходиться за адресою: м.Львів,
вул.Наукова,2а всупереч вимогам ст.ст.24,
48 КЗпП України.

Суд, дослідивши матеріали
кримінальної справи, встановив, згідно
договору №07/10 про виконання
архітектурно-будівельних робіт від
30.06.2010 року (а.с. 9) з якого вбачається, що
його укладено між фізичною особою
підприємцем ОСОБА_2 і ПП
«Знаюбудінвест» з метою виконання
архітектурно-будівельних робіт, а саме
штукатурки стін фасаду першого поверху
житлового будинку по вул.Науковій, 2а в
м.Львові визнає сумнівною можливість
підсудного ОСОБА_2 вчинити даний злочин
у зазначений в обвинувальному висновку
період часу квітень 2010 року, який
органами досудового слідства не
встановлено, а зазначено приблизно.

При цьому слід зауважити, що
досудовим слідством не встановлено
обставин, за яких потерпілі у справі:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 приступили до виконання
штукатурних робіт в березні-квітні 2010
року, зокрема не встановлено осіб, які
приймали їх на роботу.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 ствердив, що він
взагалі станом до 30.06.2010 року не мав
жодного відношення до даного об'єкту:
житлового будинку по вул.Науковій, 2а в
м.Львові.

Потерпілі у справі: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в
судовому засіданні пояснили, що перед
виконанням штукатурних робіт вони не
були знайомі з ОСОБА_2, не обговорювали
з ним умов та характеру праці, розміру
та порядку виплати заробітної плати, не
подавали заяву про прийняття на роботу,
кошти за виконані роботи отримували
від ОСОБА_6, про розмір та час отримання
відповідних сум вони не фіксували. Крім
того, надали аналогічні пояснення, що
про роботу у фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 дізнались від ОСОБА_6, який від
їхнього імені вів переговори, проте
потерпілі ствердили, що не видавали
довіреностей на представництво їхніх
інтересів, в тому числі з приводу
прийняття на роботу.

Під час дослідження обставин
скоєння даного злочину, суд приходить
до переконання, що досудовим
розслідуванням взагалі не було
встановлено фактичного об'єму всіх
виконаних робіт, як і не було
встановлено об'єму робіт, виконаних
кожним з потерпілих окремо, акти
виконаних робіт відсутні в матеріалах
справи, що стверджується аналогічними
показам потерпілих даними в судовому
засіданні, про те, що потерпілі
приступили до виконання
внутрішньо-будинкових штукатурних
робіт житлового будинку по
вул.Науковій, 2а в м.Львові в
березні-квітні 2010 року та виконували
дані роботи по жовтень 2010 року, однак
усього об'єму робіт вони не виконали,
так як їм не було виплачено кошти за
фактично проведені роботи.

Тому суд, приходить до
переконання, що досудовим слідством
неповно встановлено обставини, які
мають значення для справи, а саме за
яких обставин потерпілі у справі
приступили до виконання штукатурних
робіт в березні-квітні 2010 року, зокрема
не встановлено осіб, які приймали їх на
роботу.

Крім того, досудовим слідством
не було встановлено також і інших
обставин, які мають значення для
встановлення істини по справі, які
неможливо встановити в судовому
засіданні.

З метою встановлення вказаних
розбіжностей необхідно провести ряд
слідчих дій, у судовому засіданні суд
не має процесуальної можливості
здійснити такі у разі необхідності
призначити проведення відповідних
службових розслідувань.

Відповідно до положень ст. 281 КПК
України, враховуючи неповноту та
неправильність досудового слідства та
коли ця неповноту та неправильність
досудового слідства не можуть бути
усунуті в судовому засіданні суд
вирішує питання про направлення справи
на додаткове розслідування.

У відповідності до ст. 22 КПК
України прокурор, слідчий та особа, яка
проводить дізнання, зобов'язані вжити
всіх передбачених законом заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження обставин справи, виявити
як ті обставини, що викривають, так і ті,
що виправдовують обвинуваченого, а
також обставини, що пом'якшують та
обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ст. 64 КПК України
при провадженні досудового слідства
дізнання і розгляді кримінальної
справи в суді підлягають доказуванню:
подія злочину (час, місце, спосіб та
інші обставини вчинення злочину);
винність обвинуваченого у вчиненні
злочину і мотиви злочину; обставини, що
впливають на ступінь тяжкості злочину,
а також обставини, що характеризують
особу обвинуваченого, пом'якшують та
обтяжують покарання; характер і розмір
шкоди, завданої злочином тощо.

Згідно ст. 65 КПК України доказами
в кримінальні справі є всякі фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку орган дізнання,
слідчий і суд встановлюють наявність
або відсутність
суспільно-небезпечного діяння,
винність особи, яка вчинила це діяння,
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці
дані встановлюються: показання свідка,
показаннями потерпілого, показаннями
підозрюваного, показаннями
обвинуваченого, висновком експерта,
речовими доказами, протоколами слідчих
і судових дій, протоколами з
відповідними додатками, складеними
уповноваженими органами за
результатами оперативно-розшукових
заходів, та іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 16-1 КПК
України розгляд справ у судах
відбувається на засадах змагальності.
Державне обвинувачення в суді здійснює
прокурор. Захист підсудного здійснює
сам підсудний, його захисник або
законний представник. Суд, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість,
створює необхідні умови для виконання
сторонами їх процесуальних обов'язків
і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
11.02.2005 №2 „Про практику застосування
судами України законодавства, що
регулює повернення кримінальних справ
на додаткове розслідування"
передбачено, що повернення справи на
додаткове розслідування зі стадії
судового розгляду справи допускається
лише з мотивів неповноти або
неправильності досудового слідства.
Досудове слідство визнається неповним,
якщо під час його провадження всупереч
вимогам статей 22 і 64 КПК не були
досліджені або були поверхово чи
однобічно досліджені обставини, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи (не були допитані
певні особи; не витребувані й не
досліджені документи, речові та інші
докази для підтвердження чи
спростування таких обставин; не
досліджені обставини, зазначені в
ухвалі суду, який повернув справу на
додаткове розслідування, коли
необхідність дослідження тієї чи іншої
з них випливала з нових даних,
установлених при судовому розгляді; не
були з'ясовані з достатньою повнотою
дані про особу обвинуваченого; тощо).
Неправильним досудове слідство
визнається в разі, коли органами
досудового слідства при вчиненні
процесуальних дій і прийнятті
процесуальних рішень були неправильно
застосовані або безпідставно не
застосовані норми
кримінально-процесуального чи
кримінального закону і без усунення
цих порушень справа не може бути
розглянута в суді.

Вказані недоліки досудового
слідства мають важливе значення для
розгляду справи і можуть бути усунені
тільки шляхом проведення слідчих дій
та призначенням відповідних службових
перевірок, що не можливо в ході
судового розгляду справи.

Наведені вище істотні порушення
кримінально-процесуального закону
унеможливлюють завершення справи із
постановлянням вироку, а у зв'язку із
значним обсягом слідчих та
оперативно-розшукових дій, провести
які в умовах судового засідання
неможливо, справа підлягає скеруванню
на додаткове розслідування з підстав,
передбачених ст. 281 КПК України.

В ході додаткового розслідування
необхідно виконати слідчо-оперативні
дії описані в мотивувальній частині
постанови. У разі необхідності
провести інші слідчо-опертивні дії для
повного всебічного та об'єктивного
розслідування справи.

На даний час в ході розгляду
справи встановлено, що ОСОБА_2 має
постійне місце проживання, одружений,
позитивно характеризується за місцем
проживання.

17 жовтня 2012 року ОСОБА_2 органами
досудового слідства обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд.

За таких обставин, відсутні
підстави вважати, що ОСОБА_2 може
ухилитися від суду, перешкодити
встановленню істини у кримінальній
справі або продовжити злочинну
діяльність.

Разом з тим, по справі
необхідно провести ще низку слідчих
дій для встановлення нових, а не
уточнення вже зясованих обставин, що
унеможливлює виконання їх шляхом
судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК
України, а також виконати інші дії,
необхідність у яких може виникнути в
процесі проведення досудового
слідства.

Враховуючи вищенаведені
обставини, оскільки неповнота
досудового слідства привела до його
неправильності, і їх усунути в ході
судового засідання не має можливості, а
тому справу слід скерувати на
додаткове розслідування.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 165, 165-1, 281 КПК України,
суд-

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу №184-0040 по
обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.172 ч.1 КК
України - скерувати на додаткове
розслідування прокурору Франківського
району м.Львова.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_2
запобіжний захід підписку про невиїзд
- скасувати з моменту вступу постанови
в законну силу.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
протягом семи діб з моменту її
проголошення.

Суддя:
Мартьянова С.М.