І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2008 року Носівський районний суд в складі:
головуючого районного судді Дикого В.М.
при секретарі Прядко О.С.
з участю прокурора Герасименко О.Б.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
Носівського районного суду кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця і жителя с.Кобижча Бобровицького району Чернігівської
області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, працюючого
охоронцем ПП «Георгій» м.Києва, раніше не судимого, обвинувачуваного по
ст.185ч.3 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_2., уродженця і жителя с.Кобижча Бобровицького району Чернігівської
області, громадянина України, українця, освіта середня, працюючого продавцем ПП
«ОСОБА_2» с.Кобижча, раніше не судимого, обвинувачуваного по ст.185ч.3 КК
року біля 1 години ночі в с.Лихачів Носівського району ОСОБА_1 за попередньою
змовою з ОСОБА_2та ще з двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме
провадження, з метою таємного викрадення чужого майна прийшли на територію МТФ
ТОВ АФ «Маяк» і проникнуши в приміщення сараю таємно викрали коня вагою 500 кг
вартістю 2500 гривень.
2006 року біля 1 години ночі в с.Хотинівка Носівського району ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, повторно, за попередньою змовою з
двома особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, з метою
таємного викрадення чужого майна прийшли
на територію МТФ ЗАТ «Воздвиженське» і проникнувши в приміщення сараю
таємно викрали коня вагою 440 кг вартістю 5280 гривень.
підсудний ОСОБА_1 винним себе по ст.185 ч.3 КК України визнав повністю і дав
показання, що вечором 26 жовтня 2008 року в центрі села Кобижча він
зустрів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. В ході розмовиОСОБА_3 запропонував
вчинити крадіжку коня на одній з ферм Носівського району. Вони згодились з його
пропозицією і на автомобілі під керуванням ОСОБА_2поїхали в с.Лихачів
Носівського району, куди приїхали біля 1 години ночі. Приїхавши до місцевої
ферми, ОСОБА_2 залишився в автомобілі, а він з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 пішли до
сарая. ОСОБА_3 проник в сарай, а він з
ОСОБА_4спостерігали за навколишньою обстановкою щоб ніхто не підійшов. Потім
ОСОБА_3 вивів з сарая коня, сів на нього і поїхав до лісопосадки, а вони теж сіли в автомобіль і поїхали до
лісопосадки. В лісопосадці ОСОБА_3 забив коня, а вони втрьох допомогали йому
розбирати коня. М»ясо забитого коня завантажили в автомобіль і поїхали додому в
с.Кобижча. Там висадили з автомобіля ОСОБА_4 і поїхали на Бровари, де м»ясо
здали на м»ясокомбінат. З виручених коштів ОСОБА_3 дав йому 300 гривень.
Підсудний ОСОБА_1
дав показання, що вечором 8 листопада 2008 року він вживав спиртні напої. Потім
зустрів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_3 запропонував знову вчинити крадіжку
коня на території Носівського району і вони згодились. За кермо автомобіля сів
ОСОБА_3 і вони поїхали в с.Хотинівку Носівського району, куди приїхали біля 1
години ночі. Автомобіль залишили неподалік ферми, а самі за виключенням ОСОБА_5
пішли на територію ферми. Зайшовши на територію ферми він з ОСОБА_4спостерігали
за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_3 пішов в сарай і через деякий час вивів
коня. Коня відвели в лісопосадку, ОСОБА_3 забив його, а він з ОСОБА_4допомогали
йому розбирати коня. М»ясо завантажили в автомобіль і поїхали на Кобижчу, там
вони вийшли з автомобіля, а ОСОБА_3 м»ясо повіз на Броварський м»ясокомбінат. З
виручених коштів ОСОБА_3 дав йому 250 гривень.
підсудний ОСОБА_2. винним себе по ст.185ч.3 КК України визнав повністю і дав
показання, що вечором 26 жовтня 2006 року він приїхав власним автомобілем ВАЗ
2107 в центр с.Кобижча, де зустрів своїх односельчан ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.
ОСОБА_3 запропонував поїхати в одне з сіл Носівського району щоб вчинити
крадіжку коня, а потім його реалізувати і заробити грошей. Всі згодились,
заїхали додому до ОСОБА_3, взяли сокиру, мотузку, клейонку і поїхали на село
Лихачів Носівського району, куди приїхали біля 1 години ночі. Приїхавши в село,
під»їхали до ферми і хлопці пішли на ферму, а він залишився в автомобілі. Через
деякий час прибіг ОСОБА_1 і повідомив, що коня вже вкрали і щоб він їхав в
напрямку Московської траси. Він бачив як неподалік їхав верхи конем ОСОБА_3.
Переїхавши трасу ОСОБА_3 заїхав в лісопосадку і він теж під»їхав до нього
автомобілем. Прив»язавши коня ОСОБА_3забив його, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 допомогали
йому розбирати. ОСОБА_2 показав, що коли закінчили розбирати коня то він
допомогав хлопцям завантажувати м»ясо забитого коня в багажник. Після цього
вони поїхали в Кобижчу, де висадили
ОСОБА_4 і той пішов додому, а втрьох поїхали в Бровари і м'ясо здали на
м»ясокомбінат. Із виручених коштів ОСОБА_3 дав йому триста гривень.
матеріали кримінальної справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми
діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, повторно, за
попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням в приміщення, вчинив
крадіжку, тобто злочин, передбачений ст.185ч.3 КК України.
матеріали кримінальної справи суд приходить до висновку, що ОСОБА_2. своїми
діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, за попередньою змовою
групою осіб, поєднаній з проникненням в приміщення, вчинив крадіжку, тобто
злочин, передбачений ст.185 ч.3 КК України.
показів підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2., їх вина по ст.185ч.3 КК України
поголів»я коней по МТФ ТОВ «Маяк» станом на 27.10.2006 року (а.с.15-16 т.1),
поголів»я коней по МТФ ТОВ «Маяк» станом на 27.10.2006 року (а.с.17 т.1),
перерахунку поголів»я коней по МТФ ЗАТ «Воздвиженське» станом на 09.11.2006
року (а.с.80 т.1),
поголів»я коней по МТФ ЗАТ «Воздвиженське» станом на 09.11.2006 року (а.с.81-82 т.1),
відтворення обстановки та обставин крадіжок з участю ОСОБА_1., ОСОБА_2. (а.с. 139-144,154-158, 192-195 т.1).
ОСОБА_1, ОСОБА_2. винні у вчиненні злочину по ст.185ч.3 КК України і підлягають
покаранню по вказаній статті КК України.
обтяжують покарання ОСОБА_2. не встановлено.
обтяжує покарання ОСОБА_1. є вчинення злочину в стані алкогольного сп»яніння.
пом»якшують покарання ОСОБА_1., ОСОБА_2. є щире каяття у вчиненому злочині,
добровільне відшкодування завданих збитків
ОСОБА_1, ОСОБА_2 раніше не судимі, позитивно характеризуються
по місцю проживання і місцю роботи, з часу вчинення злочину пройшло півтора
року і за цей час вони не вчинили ні
злочинів, ні адміністративних правопорушень.Вказані обставини пом»якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому з
урахуванням особи винних суд вважає за можливе застосувати до обох підсудних
ст.69 КК України і при призначенні
покарання перейти до іншого більш м»якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції ст.185ч.3 КК України. Суд вважає за можливе призначити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 покарання в вигляді виправних робіт і вони їх повинні
відбувати по місцю роботи.
вищевикладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,
винним у вчиненні злочину по ст.185ч.3 КК України і призначити йому з
застосуванням ст. 69 КК України покарання два роки виправних робіт по місцю
роботи з відрахуванням із заробітку засудженого двадцяти відсотків в доход
винним у вчиненні злочину по ст.185ч.3 КК України і призначити йому з
застосуванням ст.69 КК України покарання два роки виправних робіт по місцю
роботи з відрахуванням із заробітку засудженого десяти відсотків в доход
захід ОСОБА_1, ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити без зміни -
підписка про невиїзд.
Речові докази по справі: навісний замок та
череп коня - знищити.
На вирок суду
може бути подана апеляція протягом п»ятнадцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя Дикий