Справа №784/4265/13 23.10.2013 23.10.2013 23.10.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/289/2013 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст.185 КК України суддя Семерей М.Ф.
Доповідач апеляційної інстанції
Чебанова-ГубарєваН.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Дзюби Ф.С.,

суддів Міняйла М.П., Чебанової-Губарєвої Н.В.,

при секретарі Чоботаренко Т.І.,

за участю прокурора Брек Г.С.

обвинуваченої ОСОБА_1,

судового розпорядника Овчаренко М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Миколаївської області матеріали кримінального провадження № 0000638 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2013 року, яким

ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає у АДРЕСА_1, раніше не судима,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік.

На підставі п. 3, 4 ст. 76 КК України на обвинувачену покладенні обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися до органу кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

За вироком суду ОСОБА_1 01.02.2013 р., знаходячись в квартирі АДРЕСА_1, діючи з раптово виниклих намірів, направлених на таємне викрадення чужого майна, таємно викрала належний ОСОБА_3 ноутбук фірми «ASUS» вартістю 3 332,5 грн., чим завдала потерпілий майнову шкоду на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_1 з місця злочину зникла, розпорядившись ним за власним розсудом.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати та оправдати її, оскільки умислу на крадіжку ноутбука в неї не було. Її наміри були направлені на зберігання майна в період відсутності її квартирантки ОСОБА_3 По поверненню останньої, вона намагалась повернути ноутбук, але ОСОБА_4, якої вона на збереження віддала ноутбук, була відсутня. Як тільки остання повернулась, вона забрала ноутбук і намагалась повернути його ОСОБА_3, але та його не забирала, а тому вона звернулась з відповідною заявою до міліції. Через працівників міліції вона передала ноутбук ОСОБА_3 Обвинувачена визнає, що скоїла помилку, про що шкодує та щиро розкаюється, зазначає, що працювала 40 років на заводі, не мала ніяких стягнень.

Прокурор прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_5 відмовилась від своєї апеляційної скарги, поданої на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2013 року відносно ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила вирок суду скасувати, думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) та її дії судом кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України.

Твердження засудженої про направленість її умислу на зберігання ноутбука належного ОСОБА_3 а не на його викрадення позбавлені підстав.

Так, стверджуючи про те, що у відсутність потерпілої, яка знімала в її квартирі кімнату, вона взяла ноутбук і передала знайомій для збереження, оскільки хвилювалась за його схоронність, обвинувачена ОСОБА_1 пояснила, що про свої наміри ОСОБА_3 не повідомляла, потерпіла з проханням про збереження її речей, в тому числі і ноутбука, не зверталася.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що вона мешкала в квартирі у ОСОБА_1 як піднаймач. Декілька днів була відсутня. Залишаючи квартиру, вона сховала ноутбук у шафі з білизною і дверці щільно закрила. Повернувшись, виявила, що дверцята шафи зачиненні не повністю, а ноутбук відсутній. Вона звернулась до ОСОБА_1 за поясненнями, остання стала плакати та кричати, що ноутбук забрав її син на день народження, просила не звертатися до міліції. ОСОБА_1 відразу не повертала ноутбук, що й було приводом для звернення до міліції. Пізніше в міліції їй ноутбук повернули.

Показання потерпілої ОСОБА_3 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6, яка в суді підтвердила, що її племінниця ОСОБА_3 тимчасово знімала квартиру у ОСОБА_1 03.02.2013 р. в вечері племінниця прийшла до неї та повідомила про те, що в неї на квартирі вкрали ноутбук. Коли вона (ОСОБА_3) звернулась до ОСОБА_1, та стала кричати та плакати, казала, що ноутбук взяв її син ОСОБА_7, та відніс до друзів на день народження. ОСОБА_1 просила не звертатися до міліції.

Отже, враховуючи обставини вчинення злочину, а саме незаконне таємне заволодіння ОСОБА_1 належним ОСОБА_3 ноутбуком, передача його іншій особі без згоди потерпілої, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у обвинуваченої умислу саме на таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання ОСОБА_1, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував як характер і тяжкість вчиненого нею злочину, так і дані, що характеризують особу засудженої.

З урахуванням вчинення ОСОБА_1 злочину середньої тяжкості, даних про її особу, а саме того, що вона раніше не судима, характеризується позитивно, є пенсіонеркою, інвалідом ІІІ групи, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_1 від покарання на підставі ст. 75 КК України.

Разом з тим, враховуючи що ОСОБА_1 раніше не судима, характеризується позитивно, є пенсіонеркою, інвалідом ІІІ групи, майно потерпілій повернуто, колегія суддів вважає за можливим виключити з вироку суду застосування до неї п. 4 ст. 76 КК України, а саме покладення на неї обовязку періодично зявлятися на реєстрацію до органу кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити, виключивши п. 4 ст. 76 КК України про накладення на неї обовязку періодично зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: