Справа № 1-кп/714/19/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" червня 2015 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

у складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю : прокурора ОСОБА_3
потерпілоїОСОБА_4
представника потерпілоїОСОБА_5
захисникаОСОБА_6
перекладачаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000029 від 18 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області, громадянина України, румуна, с середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- Новоселицьким районним судом Чернівецької області 15 червня 1995 року за ст.ст. 19, 81 ч.1 КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України на 1 рік ;

- Новоселицьким районним судом Чернівецької області 17 грудня 1997 року за ст. 81 ч.1 КК України (в редакції 1960 р.) на 3 роки позбавлення волі ;

- Новоселицьким районним судом Чернівецької області 23 лютого 2005 року за ст.ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 69, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі ;

- Герцаївським районним судом Чернівецької області 17 червня 2010 року за ст. 185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі ;

- Новоселицьким районним судом Чернівецької області 04 лютого 2011 року за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі ;

- Першотравневим районним судом м. Чернівці 06 листопада 2013 року за ст. 185 ч.2 КК України на 1 рік 8 місяців позбавлення волі, звільненого 08 квітня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію» ,

обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи раніше судимий за злочини проти власності, повторно, 18 лютого 2015 року, приблизно о 02 год. 00 хв., проник до будинку ОСОБА_9 що у хуторі Канатівка с. Хряцька Герцаївського району Чернівецької області у якої вимагав передати йому гроші. З урахуванням нічної пори доби та побоюючись за власне життя ОСОБА_9 передала обвинуваченому два конверта із грошима. Так як отриманих грошей було замало, ОСОБА_8 , за для доведення свого злочинного умислу до кінця, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, схопив потерпілу за шию та обома руками став душити її, після чого штовхнув до ліжка де притиснув ногою у спину домагаючись надати більшу кількість грошей. За обставин які склалися, будучі переляканою, ОСОБА_9 погодилась і передала обвинуваченому грошові кошти які зберігала у холодильнику, тим самим ОСОБА_8 відкрито заволодів майном потерпілої на загальну суму 6350 грн., завдавши їй матеріальну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою винність у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_9 визнав повністю, водночас у своїх показах послався на те, що частину грошей потерпіла передала йому добровільно, а іншу частину він викрав в потерпілої коли вона обернулася та передала на його прохання більшу суму грошей. Тобто, грошей в потерпілої він отримав добровільно, без застосування до потерпілої насильства та нанесення тілесних ушкоджень. Якою саме кількістю грошей потерпілою він заволодів не може сказати, так як гроші які були у конвертах він по дорозі залишив в одній з капличці, частиною розрахувався за таксі, а на ті що залишилися розрахувався із боргами. Проти задоволення цивільного позову потерпілої не заперечує та просив суд призначити йому міру покарання не пов`язану з позбавленцям волі, оскільки за таких обставин він буде позбавлений відшкодувати шкоду потерпілій.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 у своїх показах щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 послався на таке заволодіння таємно, тобто не способом грабежу із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, суд вважає, що його винна у вчиненому повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами.

Так, допитана в судому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що є особою похилого віку та проживає одна. У вечорі 17 лютого 2015 року, після опівночі, від стуку у двері та розбиття скла вхідних дверей проснулася та вийшла у коридор, де побачила чоловіка в якого згодом впізнала обвинуваченого, який намагався через розбите скло відкрити двері. Відкривши їх та зайшовши до будинку, ОСОБА_8 висував їй вимогу про передачу грошей необхідних йому за для виїзду за кордон через особисті неприємності. Ураховуючи саму особу обвинуваченого як чоловіка міцної статури, наявності на його руках рукавиць, побоюючись за власне життя, передала йому два конверти із грошима які знаходилися поруч, в яких було 600 грн. Узявши конверти з грошима обвинувачений вийшов на двір, проте за декілька хвилин повернувся і одразу схопив її руками за шию, підняв у вверх аби вона не діставалася землі, став душити й стверджувати про необхідність надати більше грошей. Так як дихати дедалі ставало тяжче, то усіляко руками намагалася звільнитися, проте такі її дії були марними. Тоді, обвинувачений підніс її до ліжка, нахилив обличчям у низ, притиснув ногою їй у спину від чого вона отримала сильний фізичний біль у груди. Будучи переляканою та побоюючись за власне життя, вона погодилася передати обвинуваченому гроші, на що попросила його почекати на вулиці. ОСОБА_8 погодився, вийшов у коридор, а вона відчинила холодильник, звідки дістала гроші, однак, через тремтіння рук, частину грошей впустила на підлогу. Так як обвинувачений з коридору усе це бачив, одразу зайшов до кімнати, схопив з її рук гроші, в т.ч. підібрав й ті що впали на підлогу. За декілька хвилин обвинувачений і вони направилися до стайні та йдучи позаду нього, скориставшись тим що ОСОБА_8 зайшов до стайні побігла городом по допомогу до її родича ОСОБА_10 , який й викликав міліцію. Цивільний позов просила задовольнити у повному обсязі ураховуючи при цьому моральні страждання, страх, які вона перенесла через протиправні дії обвинуваченого, а міру покарання призначити згідно закону.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 лютого 2015 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася до правоохоронних органів з приводу того, що у той вечір близько о півночі до її власного жилого будинку що в хуторі Канатівка с. Хряцька Герцаївського району проник ОСОБА_8 та застосовуючи фізичне насильство відкрито заволодів її грошовими коштами.
Згідно із протоколом огляду місця події від 18 лютого 2015 року у житловому будинку розташованому у хуторі Канатівка с. Хряцька Герцаївського району який належить потерпілій ОСОБА_9 виявлено розкидані речі у кімнаті.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, потерпілій ОСОБА_9 були спричиненні легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні шиї у підщелепній ділянці, на обличчя в правій вилицевій ділянці, на грудній клітині по середині 4-5 ребра, які могли виникнути також в результаті не менш як трьох разової травмуючої дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, що не виключається і в результаті дії частини рук.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази, оскільки ніхто з учасників процесу їх не оспорював.

Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 186 КК України є вірною, так як обвинувачений, відкрито заволодів чужим майном потерпілої поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно із проникненням у житло.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та міркувань захисника ОСОБА_6 з приводу заволодіння обвинуваченим грошима потерпілої таємно без застосування насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілої, то на думку суду такі не заслуговують на увагу. Такі доводи обвинуваченого суд вважає безпідставними та розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Зокрема, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому заволодінні грошовими коштами потерпілої із застосуванням насильства яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, підтверджується послідовними показами самої потерпілої, яка під час судового засідання показала, що обвинувачений проник у її будинок о пізню пору доби та застосовуючи насильство, зокрема, стискання органів шиї, здавлювання ногою у спину за обставин стискання до ліжка вимагав видачу нею грошей та через переляк і побоювання за власне життя, віддала останньому належні їй зберігання. Підстав вважати, що потерпіла обмовила обвинуваченого, в суду немає.

Такі покази потерпілої знаходяться у повній відповідності з висновком судово-медичної експертизи відповідно до якої виявлені тілесні ушкодження на тілі потерпілої дає можливість стверджувати про їх виникнення внаслідок нанесення не менш як трьох разової травмуючої дії твердих тупих предметів, або ударів об такі, що не виключається і в результаті дії частини рук.
Зазначені докази у їх сукупності спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про його невинуватість у відкритому заволодінні майном потерпілої поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останньої.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Будь-яких пом`якшуючих покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, особи винного як раніше судимої, розмір викраденого, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без його ізоляції від суспільства, при цьому рахує за необхідне призначити останньому покарання необхідне й достатнє для його виховання і попередження нових злочинів.

В зв`язку з тим, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині повністю доведена, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову потерпілої ОСОБА_9 та стягнення з обвинуваченого на її користь 6350 грн. в якості матеріальної шкоди та 5000 грн. як витрати за моральні стражданні спричиненні останній.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років шість місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання 22 лютого 2015 року.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді утримання під вартою продовжити до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 в якості матеріальної шкоди 6350 грн. та 5000 грн. в рахунок моральної шкоди, а всього 11350 грн.

Речові докази по справі:
· мобільний телефон марки Самсунг С 320 із сім карткою оператора МТС, Самсунг GЕ 1200 із сім карткою оператора МТС, зарядний пристрій до мобільного телефону Самсунг, годинник марки «Платіні», ланцюжок з металу білого кольору, які передані за квитанцією № 348 до камери схову речових доказів Герцаївського РВ УМВС України в Чернівецькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_8 як законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя