Справа №
11 -640/2007 р. Головуючий в
1-й інстанції - Семенова
от. 185 ч.3 КК України
Доповідач - Рунов В.Ю.
УХВАЛА

Іменем України

2007
року вересня 20 дня колегія суддів судової падати в кримінальних справах
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Ящеика В.А.

суддів - Рунова
В.Ю., Гончарова М. В.

з участю
прокурора - Ворфоломеєвої Н.П.

засудженого - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляціями
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції КНИГИ В.О.,
засудженого ОСОБА_1та його
захисника ОСОБА_2 на вирок Великописарівського районного-суду Сумської області
від 25 червня 2007 р., за яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, мешканець с Кудряве
Охтирського району Сумської області, в
силу ст.89 КК України раніше судимий
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до
позбавлення волі на строк три роки.

На
підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк
три роки.

На
підставі ст.96 КК України застосовано примусове антиалкогольне лікування за
місцем відбування покарання.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1на
користь Дослідного господарства «Правдинське» матеріальні збитки в розмірі 2610
грн., -

За
вироком ОСОБА_1 визнаний
винним та засуджений за те, що
30.05.2003 р. близько 04-00 години,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, проник до літнього загону молочно-тваринної
ферми Комсомольського відділення Дослідного господарства «Правдинське» в с Комсомолець
Великописарівського району Сумської області,
звідки таємно викрав корову вагою 500 кг загальною вартістю 1740
грн., чим заподіяв господарству збитки з
урахуванням коефіцієнту 1, 5 в розмірі 2610 грн.

В
поданих апеляціях :

· прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції Книга В.О. вважає вирок суду незаконним, оскільки суд
неправильно застосував положення ч.4
ст.70 і ст.96 КК, т.я. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до
ст.89 КК рахується не судимим і своєї згоди на лікування від алкоголізму не
давав. Просить вирок суду скасувати через неправильне застосування
кримінального закону;

· засуджений
ОСОБА_1 з вироком суду не згодний,
оскільки його вина у вчиненні злочину не знайшла свого підтвердження під
час судового слідства, будь-яких
показань чи документів, які б вказували
на нього у справі не має, свої первинні
показання від давав під тривалим фізичним і психічним тиском працівників
міліції. Крім того, суд не звернув увагу
на стан його здоров'я, на необхідність
догляду за матір'ю, яка є інвалідом 1-ї
групи і потребує сторонньої допомоги. Просить скасувати вирок суду та
притягнути до кримінальної відповідальності працівників міліції;

· захисник
засудженого ОСОБА_1-
адвокат ОСОБА_2 також просить скасувати вирок суду, оскільки вина ОСОБА_1не знайшла свого підтвердження під
час розгляду справи, в матеріалах
відсутні докази наявності в господарстві корови, яка нібито була викрадена засудженим, явку
з повинною та інші документи
ОСОБА_1. підписував під
тиском

2

співробітників
карного розшуку. Крім того, органом досудового слідства було порушено право
ОСОБА_1на захист відповідно до ст. ст.44
і 45 КПК.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію та просив скасувати вирок суду, думку прокурора Ворфоломеєвої Н.П., яка просила також скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий
розгляд, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи поданих апеляцій,
колегія суддів вважає, що вказана
апеляція прокурора Книги В.О. підлягає частковому задоволенню, а апеляції засудженого
ОСОБА_1та його захисника ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки
суду 1-ї інстанції про доведеність вини ОСОБА_1у
вчиненні злочину, передбаченого
ч.3 ст.185 КК України, за обставин,
викладених у вироку, відповідають
матеріалам кримінальної справи та грунтуються на досліджених в судовому
засіданні доказах.

Твердження
засудженого та його захисника ОСОБА_2 про те,
що вина ОСОБА_1у викраденні
корови не доведена і докази скоєння ним цього злочину у справі відсутні, колегія суддів не може прийняти до
уваги, оскільки обставини вчинення
ОСОБА_1 злочину були ретельно досліджені
та проаналізовані судом І-ї інстанції,
всім наявним у справі матеріалам була дана належна оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з
наведенням відповідних мотивів.

Зокрема,
ОСОБА_1, будучи неодноразово допитаним
під час досудового слідства 11.08.,
21.08. та 14.10.2006 р. (а.с. 39-40,
54-55), повністю визнавав себе
винним та вказував, що саме він
3^.05.2003 р. з літнього загону ферми вчинив крадіжку корови, яку продав незнайомим йому особам. При цьому,
10.08.2003 р. ОСОБА_1
особисто написав явку з повинною, в
якій виклав обставини вчинення ним злочину (а.с. 31).

Зазначені
показання засудженого ОСОБА_1об'єктивно
співпадають та узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме з показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5.
протоколами огляду місця події (а.с. 4-6); відтворення обстановки і обставин
події (а.с 43-47), з якого
вбачається, що ОСоБА_1 не тільки
ретельно розповів про обставини вчинення ним злочину, але й на місці особисто показав, як він це робив.

Будь-яких
підстав не довіряти вказаним вище доказам у колегії суддів не має, а тому суд 1-ї інстанції цілком вірно поклав
їх в основу свого вироку.

Що
стосується доводів засудженого ОСОБА_1та його
захисника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 явку з повинною
та свої показання на досудовому слідстві давав внаслідок застосування до нього
фізичного та психічного тиску з боку працівників міліції, то колегія суддів також не може прийняти їх
до уваги, оскільки за вимогою суду за
даним фактом прокуратурою Великописарівського району проводилась
перевірка, за результатами якої була
винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (наглядове
провадження № Пр 40).

Крім
того, ОСОБА_1 з 06.09.2006 р. (з часу встановлення у нього психічних
вад) був забезпечений професійним захисником,
за участю якого і проводились слідчі дії, та в ході досудового слідства ніяких
претензій та зауважень не виявляв.

З
аналогічних підстав колегія суддів вважає необгрунтованими і доводи адвоката
ОСОБА_2 щодо порушення права на захист засудженого ОСОБА_1

Покарання
засудженому ОСОБА_1 за ч.3
ст.185 КК України було призначено в мінімальному розмірі відповідно до
вимог ст.65 КК України і, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення
та попередження нових злочинів.

Разом з тим, при
призначенні покарання суд 1-ї інстанції неправильно застосував ч.4 ст.70 КК України та зарахував ОСОБА_1 в строк відбування покарання 200
годин громадських робіт, визначивши йому
остаточно покарання у виді 2 років 11 місяців і 5 днів позбавлення волі, оскільки положення вказаного вище закону
застосовуються тільки у тих випадках,
коли попередня судимість не знята і не погашена, тобто коли особа на час постановления даного вироку
вважається судимою за вчинення злочину,
за який вона засуджена попереднім вироком суду.

3

Також
суд невірно на підставі ст.96 КК України
застосував до ОСОБА_1і
примусове лікування за місцем відбування покарання, оскільки в даному випадку
примусовому лікуванню підлягають незалежно від виду призначеного покарання лише
особи, які вчинили злочини та страждають на хвороби, що становлять небезпеку для здоров'я інших
осіб. Алкоголізм та наркоманія до цих хвороб не належать, т.я. вони є соціально небезпечними
захворюваннями (п.24 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від
03.06.2005 р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного
характеру та примусового лікування»).

На
підставі викладеного, колегія суддів
вважає за необхідне змінити вирок суду,
виключивши з нього вказівки про призначення остаточного покарання за
сукупністю злочинів відповідно до ч.4
ст.70 КК України, про зарахування
в строк відбування покарання 200 годин громадських робіт та про застосування до
ОСОБА_1примусового
антиалкогольного лікування за місцем відбування покарання.

Керуючись ст. ст.362,
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції КНИГИ В.О. задовольнити частково.

Вирок
Великописарівського районного суду Сумської області від 25 червня 2007 р.
відносно ОСОБА_1
змінити, виключивши з нього вказівки
суду про призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, про зарахування ОСОБА_1 відповідно до
ст.72 КК України в строк відбування покарання 200 годин громадських
робіт і призначення йому остаточного покарання у виді позбавлення волі строком
2 роки 11 місяців 5 днів та про застосування до ОСОБА_1на підставі ст.96
КК України примусового антиалкогольного лікування за місцем відбування
покарання.

Вважати ОСОБА_1А засудженим за
ч.3 ст.185 КК України до визначеного
судом покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

В іншій частині вирок районного суду залишити без зміни.