Справа № 309/1964/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за №11-кп/777/415/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.
В С Т А Н О В И В:
Даною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Хустського районного суду від 17 серпня 2009 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ст.69 цього ж Кодексу на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.
Ухвала судді вмотивована тим, що засуджений ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання та порушив умови запобіжного заходу підписки про невиїзд, без дозволу змінив місце проживання і виїхав до Російської Федерації.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вищевказану ухвалу незаконною та несправедливою, просить її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Хустського районного суду від 17 серпня 2009 року. Зазначає, що до Російської Федерації засуджений не виїжджав, а лише його батьки, а він, в свою чергу, перебував в АДРЕСА_1 , де наглядав за будинком батька. Тому захисник вважає, що засуджений не ухилявся від виконання вироку суду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали апеляційного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали Хустського районного суду від 15 червня 2015 року, відмовляючи в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, суд виходив з наступного.

Вироком Хустського районного суду від 17 серпня 2009 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі без конфіскації особисто належного йому майна. Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд з постійного місця проживання, де засудженим вказано своє місце проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 грудня 2009 року вищевказаний вирок Хустського районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

13 січня 2010 року судом першої інстанції, відповідно до вимог ст.404 КПК України (1960 року), направлено розпорядження про виконання вироку суду щодо ОСОБА_7 від 17 серпня 2009 року.

Згідно повідомлення керівника Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області вищевказаний вирок виконати неможливо через те, що засуджений ОСОБА_8 разом зі своїми батьками виїхав за межі України, а саме до Російської Федерації. Довідкою Вільховецької сільської ради стверджено, що ОСОБА_7 відсутній за місцем проживання.

30 травня 2015 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками СКР Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області та прибув для відбування покарання до Закарпатської УВП №9.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Згідно, ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч.1 ст.80 КК України, подвоюються.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про безпідставність заявленого захисником клопотання, враховуючи, що засудженим порушені умови запобіжного заходу - підписки про невиїзд, так як без дозволу суду він змінив місце проживання і таким чином ОСОБА_7 ухилявся від відбування покарання, незважаючи на те, що в розшук він не оголошувався.

Отже, при перевірці справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду від 15 червня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: