АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-кп/791/170/13 Головуючий в І інст.: Сокирко Л.М.
Категорія: заміна невідбутої частини
покарання більш м'яким Доповідач: Пляс М.Г.
У Х В А Л А

іменем України

26 липня 2013 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді: Пляса М.Г.

суддів: Шевцової В.Г., Палькової В.М.

при секретарі: Фокіної Є.В.

за участю прокурора: Шпитального В.В.

засудженого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Білозерського району Херсонської області на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого там же ІНФОРМАЦІЯ_3, засудженого 04.12.2008 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено спільне подання спостережної комісії Білозерського району Херсонської області та адміністративної комісії при Дарївській виправній колонії №10 УДПтС України в Херсонській області про заміну засудженому ОСОБА_1 невідбутої частини покарання у виді 2 років 3 місяців 11 днів позбавлення волі більш мяким покаранням обмеженням волі на вказаний строк.

В ухвалі суд вказав, що засуджений ОСОБА_1 відбув установлену законом частину покарання, характеризується позитивно, до праці ставиться сумлінно, 5 разів заохочувався начальником відділення та начальником установи, приймає активну участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території, працевлаштований в промисловій зоні на дільниці деревообробки. За весь період відбування покарання в установі допустив 4 стягнення, які погашені в установленому законом порядку. За цих підстав суд прийшов до висновку, що засуджений став на шлях виправлення.

В апеляції прокурор вказує на незаконність ухвали суду у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Так, суд не врахував, що основним критерієм є не факт відбуття засудженим визначеної законом частини строку покарання, а ступінь соціальної небезпеки засудженого та можливість вчинення ним нового злочину, недооцінив суспільну небезпечність засудженого та можливість вчинення ним нових тяжких злочинів, оскільки ним вчинено тяжкий злочин проти життя та здоров'я людини. Вважає, що характеристика засудженого вказує на те, що хоча він і має 5 заохочень, проте на шлях виправлення не став, оскільки має 4 стягнення за порушення режиму. Усі заохочення отримані від начальника відділення, а три останні напередодні розгляду питання про направлення подання до суду, що свідчить про пристосовуваність засудженого до умов відбування покарання з метою отримання заохочувальної норми. Засуджений не приймав участі в програмах диференційованого виховного впливу, жодних заходів по відшкодуванню збитків, завданих злочином, не вживає. Вищенаведені факти свідчать про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити ОСОБА_1 в заміні невідбутої частини покарання більш м'яким обмеженням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вислухавши засудженого, який зазначив, що став на шлях виправлення і підтверджує це своєю поведінкою, сумлінним ставленням до праці, просив залишити ухвалу суду першої інстанції в силі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України і ст.82 Кримінального кодексу України засудженому може бути замінена судом невідбута частина покарання більш мяким покаранням.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, заміна невідбутої частини покарання більш мяким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш мяке покарання призначається в межах строків установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_1 відбув більше половини строку покарання, призначенного судом за умисний тяжкий злочин. З характеристики на засудженого вбачається, що він став на шлях виправлення, оскільки відповідно до довідки про стягнення та заохочення на засудженого, він має п'ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, працевлаштований в промисловій зоні на дільниці деревообробки, до праці ставиться сумлінно, приймає активну участь у роботах по благоустрою відділення та прилеглої території. За період відбування покарання в установі допустив чотири стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

Посилання апелянта на те, що суд недооцінив суспільну небезпечність засудженого, який не став на шлях виправлення, тому що всі заохочення він отримав напередодні судового розгляду, пристосовувався до умов відбування покарання з метою отримання заохочувальної норми, не відповідають дійсності, оскільки судом детально досліджено всі обставини справи, матеріали, характеризуючі засудженого.

Твердження апеляції про те, що засуджений не приймав участі в програмах диференційованого виховного впливу, необгрунтовані, оскільки відповідно до характеристики (а.с.3) ОСОБА_1 приймав участь в програмі диференційованого виховного впливу Професія, у 2009 році закінчив професійно-технічне навчання та здобув професію слюсар другого розряду, у 2012 році закінчив Дар'ївський навчальний центр №10 та здобув професію електрогазозварник другого розряду.

Доводи апелянта щодо невідшкодування засудженим завданих злочином збитків, не є підставою для заборони застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки це законом не передбачено, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді подання не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_1 став на шлях виправлення, є обґрунтованим, і не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування ухвали .

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року, якою замінено засудженому ОСОБА_1 невідбуту частину покарання у вигляді 2 років 3 місяців 11 днів позбавлення волі більш мяким - обмеженням волі на вказаний строк, - залишити без змін.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя