справа № 1-576/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року. Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого: судді Міхієнкової Т.Л.

при секретарі - Сюр О.М. ,

з участю прокурора - Таран Л.В.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, судимого: 23.05.1989 р. Броварським райсудом Київської обл.. за ст.. 117 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі., звільненого 10.12.1992 р. умовно-достроково на 1 р. 5 міс. 16 днів, ; 09.01.1998 р. Броварським райсудом Київської обл.. за ст.. 229-6 ч. 3 КК України до 5 р. позбавлення волі., , ст.. 14 КК України; 12.12.2000 р. тим же судом за ст.. 229-6 ч. 2 КК України до 3 р. позбавлення волі ; 10.05. 2007 р. Броварським міськрайонним судом Київської обл.. за ст.. 186 ч. 2 КК України до 4 р. позбавлення волі, звільненого 27.10.2009 р. умовно- достроково на 1 рік 2 мі с. 22 дні, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3.

у вчиненні злочину, передбаченого 186 ч. З КК України,

ОСОБА_3, 03 жовтня 1973 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4., українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_5, судимого: 19.03. 1991 р. Броварським міським судом за ст. 140 ч. 2 КК України до двох років виправних робіт з утриманням 20% заробітку на користь держави; 18.03.1992 р. Броварським райсудом Київської обл. за ст.. 30 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 29.03. 1994 р. ; 19.07. 1996 р. Бобровицьким райсудом Чернігівської обл.. за ст.. 17, 82 ч. 4 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 02.08.2001 р. за ст.. 5 Законом України « Про амністію» від 05.07.2001 р.; 21.05. 2002 р. Броварським міським судом Київської обл.. за ст.. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 16.04. 2005 р. по відбутті строку покарання; 15.05. 2006 р. Броварським міськрайонним судом Київської обл.. за ст.. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, , звільненого 22.02. 2010 р. після відбуття строку покарання; не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6., АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 3; 395 КК України

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_8., ІНФОРМАЦІЯ_9, не одруженої, не судимої, не працюючої, проживаючої без реєстрації м. Бровари вул. Грушевського,1 кімн. 403 /4

У вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України

встановив:

Підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вчинили відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до того ж за ознакою поєднання з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілої, а ОСОБА_3 , який порушив правила адміністративного нагляду, та ОСОБА_2 ще й за ознакою повторності при наступних обставинах.

25 лютого 2010 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за попередньою змовою між собою, перебуваючи всі у стані алкогольного сп»яніння, близько 14 годин 30 хвилин на неустановленому слідством автомобілі з метою відкритого викрадення майна прибули до місця проживання потерпілої ОСОБА_5, яка мешкає в с. Дімітрово, Броварського району, Київської обл.. по вул. Вагіна,4 . Втілюючи свої плани в дію, вони шляхом вільного доступу проникли в приміщення вищезазначеного будинку, де із жилої кімнати відкрито викрали телевізор марки «PANASONIC TH-R 42 PV 8», вартістю 6000 грн. , який належить ОСОБА_5Г, На вимоги останньої припинити злочинні дії, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з метою утримання викраденого майна застосували насильство ло потерпілої , яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілої. При цьому, ОСОБА_2 відштовхнув потерпілу від автомобіля, з якого остання намагалася забрати викрадене у неї майно, від чого ОСОБА_5 не утрималася на ногах і впала на землю, а ОСОБА_4 наносила їй удари руками по верхніх кінцівках., а потім всі сіли в автомобіль і з місця події зникли.

Крім того, ОСОБА_3, який відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Броварського міськрайсуду Київської обл. від 15 травня 2006 р. , постановою Краснолуцького міського суду Луганської обл. від 19 лютого 2010 р. встановлено адміністративний нагляд за місцем проживання строком на один рік. Останньому встановлені постановою суду обмеження, які полягали у забороні виходу із дому з 22-00 до 06-00, виїзду за межі міста без дозволу компетентних органів , у забороні находження у питних закладах і на нього покладений обов»язок з»являтися на реєстрацію в органи внутрішніх справ два рази на місяць. Вказана постанова була оголошена ОСОБА_3 в день звільнення з місць позбавлення волі 22 лютого 2010 р. З моменту прибуття за місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3, будучи попереджений про відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, на облік до Броварського MB ГУ МВС України в Київській обл.. в триденний термін не став, без поважних причин і повідомлення працівників міліції змінював місце свого проживання, при перевірці за місцем свого проживання був відсутній, чим порушив правила адміністративного нагляду.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину свою в пред'явленому обвинуваченні за ст.. 186 ч.3 КК України визнав повністю, підтвердив суду обставини вчиненого ним злочину , у вчиненні якого щиро розкаявся та про обставини вчинення якого він дав послідовні покази. Цивільний позов, який потерпіла зменшила до 5000 грн., згоден відшкодувати повністю.

Визнав повністю свою вину у пред»явленому обвинуваченні за ст..ст. 186 ч. 3, 395 КК України і підсудний ОСОБА_3, який дав покази щодо обставин вчинених ним злочинів, у вчиненні яких щиро розкаявся, та повністю визнав цивільний позов, сума якого становить 5000 грн.

У пред»явленому обвинуваченні за ст. 186 ч. 3 КК України підсудна ОСОБА_4 також повністю визнала себе винною, підтвердила обставини вчиненого ними злочину, в якому також щиро розкаялася та визнала цивільний позов, заявлений потерпілою на суму 5000 грн.

За таких обставин, враховуючи згоду учасників судового розгляду щодо недоцільності дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільних позовів , які ніким не оспорюються, суд відповідно ч.3 ст. 299 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних та дослідженням письмових доказів, які характеризують особи підсудних.

Вислухавши в судовому засіданні підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_4 , суд приходить до висновку , що їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. З КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, а у ОСОБА_2 ще й за ознакою повторності кваліфіковані правильно.

Дії підсудного ОСОБА_3 , вина якого у відкритому викраденні чужого майна доведена повністю, слід кваліфікувати за ст. 186 ч. 3 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб , з проникненням у житло , а ознаку застосування насильства , яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілої суд виключає із обвинувачення як помилково кваліфіковану.

Правильною є кваліфікація його дій і за ст.. 395 КК України за ознакою порушення правил адміністративного нагляду.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, особи кожного з підсудних та обставини, що пом'якшують й обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудним ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття в суді.

Обставиною, що обтяжує покарання всім підсудним, суд відповідно до ст. 67 КК визнає вчинення ними злочину, передбаченого ст.. 186 ч. 3 КК України, у стані алкогольного сп»яніння.

Призначаючи вид і міру покарання підсудним суд враховує сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особи підсудних : ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які раніше вчиняли злочини та притягувалися до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі( т. 1 а.с. 113, 199 ), за місцем проживання вони характеризуються негативно (т 1 а.с. 196,211 ), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1 191, 207 ), що є підставою вважати їх особами небезпечними для суспільства і вважає за необхідне призначити їм покарання, пов»язане з позбавленням волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України ОСОБА_2 суд до призначеного покарання за даним вироком частково приєднує невідбуту ним частину покарання за вироком Броварського міськрайсуду від 10.05.2007 р. у виді трьох місяців позбавлення волі. Саме таким покаранням буде досягнута мета держави, направлена на виправлення засуджених та на запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами, закріплена у ст. 50 КК України.

Підсудній ОСОБА_4 суд, призначаючи покарання, враховує сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудної, яка за місцем проживання характеризується позитивно (т. 1 а.с. 218 ), раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася ( т. 1 а.с. 213 ), на обліку у лікаря нарколога не перебуває ( т. а.с. 214 ) і вважає можливим її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства і призначає їй покарання у виді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України вважає за можливим звільнити її від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік, поклавши на неї обов»язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заявлені по справі потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити покарання у виді позбавлення волі за ст. 186 ч. 3 КК України строком на чотири роки . На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного йому покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської обл. від 10.05.2007 р. у виді трьох місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці.

ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання: за ст. 186 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки, за ст. 395 КК України - на шість місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на чотири роки .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 186 ч. 3 КК України та призначити їй покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком - один рік.

В період іспитового строку на підставі ст. 76 КК України зобов»язати засуджену ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з»являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Строк покарання ОСОБА_2 рахувати з дня затримання - з 28 травня 2010 р., ОСОБА_3 - з 14 червня 2010 р.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити утримання під вартою в Чернігівському СІЗО № 31 ДД ВП в Чернігівській обл., а ОСОБА_4 - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, солідарно, на користь потерпілої ОСОБА_5, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_11, вул Вагіна, 4 завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у зв'язку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення іншими учасниками процесу, а підсудним в цей же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: