Провадження № 1-кп/761/268/2015
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000148 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222, ч.3 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України, за ознаками надання неправдивої інформації іншим кредиторам з метою отримання кредиту та ч.3 ст. 358 КК України за ознаками дій за попередньою змовою групою осіб підроблення офіційних документів, що посвідчуються приватним нотаріусом і надають права з метою їх подальшого використання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник також вважають можливим призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Як убачається з викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 обвинувачується у шахрайстві з фінансовими ресурсами, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 222 КК України, його дії кваліфіковані за ознаками надання неправдивої інформації іншим кредиторам з метою отримання кредиту.

Проте в обвинувальному акті не міститься правова кваліфікація дій ОСОБА_4 , а також фактично відсутнє посилання на положення закону про кримінальну відповідальність із зазначенням його редакції з урахуванням того, що редакція ч.1 ст. 222 КПК України зазнавала змін з часу вчинення діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , - шахрайство з фінансовими ресурсами з березня 2009 року до часу складання обвинувального акту відповідно до Законів України № 3795-УІ від 22.09.2011 року, № 4025 УІ від 15.11.2011 року.

Так, відповідно до редакції ч.1 ст. 222 КПК України, яка діяла на час події кримінального правопорушення, - передбачена кримінальна відповідальність за надання спеціальними суб`єктами - громадянином-підприємцем або громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності завідомо неправдивої інформації органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування, банкам або іншим кредиторам з метою одержання субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг щодо податків у разі відсутності ознак злочину проти власності.

Проте формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій ОСОБА_4 в цій частині не містить вказівки, до яких з вказаних суб`єктів (громадянином-підприємцем або громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб`єкта господарської діяльності) відноситься ОСОБА_4 як особа, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України у березні 2009 року.

Крім того, викладення правової кваліфікації дій ОСОБА_4 з посиланням на ч.1 ст. 222 КПК України протирічить обставинам, викладеним в обвинуваченні в частині вказівки про вчинення дій ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 .

Також в обвинувальному акті відсутнє посилання на закон та його редакцію в частині обвинувачення за ч.3 ст. 358 КК України з урахуванням тих обставин, що

редакція вказаної норми закону про кримінальну відповідальність також зазнавала змін з часу вчинення діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Таким чином, фактично відсутність посилання в обвинувальному акті на закон в редакції, за якою кваліфікуються дії ОСОБА_4 , стосовно кожної події обвинувачення позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень.

Крім того, в обвинувальному акті в частині обвинувачення за ч.3 ст. 358 КК України не викладені обставини обвинувачення щодо зазначення, в підробленні яких саме конкретних офіційних документів із визначенням їх індивідуальних ознак реквізитів, дати, найменування сторін договорів застави обвинувачується ОСОБА_4 .. Натомість міститься загальне посилання на підроблення за попередньою змовою договорів застави від 29.05.2009 року без зазначення конкретних індивідуальних ознак вказаних договорів як офіційних документів.

Також викладення обставин щодо обвинувачення в частині складення заяв від імені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та результатів експертного дослідження підписів у вказаних заявах є неконкретним, не містить посилання на визначення характеру вказаних документів, що протирічить кваліфікації дій Ставицького за ч.3 ст. 358 КК України відносно підроблення офіційних документів.

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91,291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

При цьому суд ґрунтується на тому, що пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

З урахуванням наведеного обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.314 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000148 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 222, ч.3 ст. 358 КК України, - повернути прокурору Шевченківського району м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1