Справа №
Провадження №11-308/12
Головуючий у І інстанціїБабіш
Категорія4Доповідач у 2 інстанції Дрига
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Літвінова Є.В.,

суддів Дриги А.М., Загоруйка В.В.,

за участю:

прокурора Скрипки І.М.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 4 ст. 296 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 121 КК України до 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обовязків на нього відповідно до ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 1945 гривень 21 коп. судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 14.05.2011 року приблизно о 3 годині 20 хвилин , маючи намір на вчинення хуліганських дій та реалізуючи їх підійшов до ОСОБА_2, який знаходився біля входу до нічного клубу «Катарсіс» за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. 1-го Травня, 12, де він грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, безпричинно, з особливою зухвалістю, тримаючи в руці туристичний ніж, тобто предмет, спеціально пристосований до нанесення тілесних ушкоджень, умисно здійснив ним два удари в район тулуба ОСОБА_2, заподіявши останньому проникаюче колото-різане проникнення грудної клітки, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та непроникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки, яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоровя, після чого ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник.

Крім цього, в ході вчинення хуліганських дій 14.05.2011 року ОСОБА_1 приблизно о 3 годині 20 хвилин біля входу до нічного клубу «Катарсіс» за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. 1-го Травня, 12, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень і реалізуючи свій злочинний намір, умисно здійснив два удари ножем в район тулуба ОСОБА_2, заподіявши останньому проникаюче колото-різане проникнення грудної клітки, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння та непроникаюче сліпе колото-різане поранення грудної клітки, яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоровя, після чого ОСОБА_1 з місця вчинення злочину зник.

В своїй апеляції та доповненнях до неї прокурор просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2011 року скасувати як незаконний та у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, а також у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, та визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 5-ти років позбавлення волі. Також просить змінити ОСОБА_1 запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування під вартою з 18.05.2011 року по 28.11.2011 року. Також прокурор вказує на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, оскільки підсудний лише формально визнав свою вину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який не підтримав апеляцію державного обвинувача в справі, думку засудженого ОСОБА_1, який заперечував проти апеляції прокурора та просив залишити вирок суду відносно нього без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Дослідженим доказам суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що твердження апеляції прокурора про мякість призначеного покарання є необґрунтованими, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_1 судом першої інстанції в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, і призначене покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів.

При призначенні виду і розміру засудженому покарання суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та його особу, прийняв до увагу помякшувальні обставини зявлення із зізнанням, щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, те, що за місцем проживання засуджений характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Суд, врахувавши всі обставини справи і обґрунтувавши їх належним чином у вироку, з врахуванням думки потерпілого ОСОБА_2, який не має до ОСОБА_1 претензій і просив суд суворо не карати останнього, призначив ОСОБА_1 покарання, що відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.

Тому доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання внаслідок мякості є безпідставними.

Разом з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання в апеляції прокурора на недотримання судом вимог Закону щодо визначення початку строку відбуття покарання, а саме початку строку відбуття покарання з дня постановлення вироку, а не з моменту набрання вироком законної сили, як про це зазначив суд. Тому апеляція прокурора в цій частині підлягає до задоволення, а вирок суду - зміні.

Крім того, колегія суддів в порядку ст. 365 КПК України, вважає на необхідне, з метою усунення суперечностей і питань, звязаних з виконанням вироку, і приведенням у відповідність до КПК України, усунути описку, якої припустився суд першої інстанції, щодо визначення установи, яка здійснює контроль за виконанням обовязків, покладених на ОСОБА_1 в порядку ст. 76 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року щодо ОСОБА_1 в частині обчислення строку відбуття покарання та в частині покладення на нього, відповідно до ст. 76 КК України обовязків змінити.

Вважати строк відбуття покарання ОСОБА_1 з дня постановлення вироку з 28 листопада 2011 року.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без зміни.