Справа № 136/340/15-к
В И Р О К
іменем України

"09" квітня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт та угоду про примирення від 17 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000336 від 20 листопада 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня спеціальна, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінальнгоо правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
за участі сторін кримінального провадження
з боку обвинувачення
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
з боку захисту
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з території Турбівської дільниці ДП "Липовець водоканал», що розташована за адресою смт. Турбів, вул.. Дзержинського, б/н, Липовецького району Вінницької області, 19.11.2014 року зателефонував до ОСОБА_7 жителя м. Вінниця, який займається перевезенням пасажирів автомобілем марки «MERSEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , з яким домовився про перевезення вантажу в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, однак, при цьому не розповів останньому, що має намір викрасти металеву ємкість, яка була предметом перевезення з території Турбівської дільниці ДП «Липовець водоканал».
В подальшому 20.11.2014 року біля 16 години, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , зустрівши ОСОБА_7 біля автобусної зупинки в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, скерував його автомобіль до території Турбівської дільниці ДП «Липовець водоканал», де показав ємкість, яку необхідно перевезти. В свою чергу ОСОБА_7 , не знаючи про те, що вказана ємкість не належить ОСОБА_3 , за допомогою маніпулятора завантажив її на свій автомобіль марки «MERSEDES-BENZ» державний номерний знак НОМЕР_1 , та в подальшому мав намір, залишити вказану територію разом з ОСОБА_3 , який хотів вказану ємкість реалізувати та отримати за це грошові кошти. Однак, з причин, що не залежали від волі ОСОБА_3 , останній не довів злочин до кінця, хоча і виконав усі дії, які вважав необхідними для його закінчення, так як при виїзді з території Турбівської дільниці ДП «Липовець водоканал» вказаний автомобіль загруз в болоті, де і був виявлений та затриманий працівниками Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 мав намір таємно викрасти металеву ємкість загальною вагою 1310 кг., яка являлась ємністю з 100% зносом (металобрухтом) та призначалась для зберігання технологічних відходів і тим самим, міг завдати матеріальної шкоди вказаному підприємству на суму 2 882 гривень, з розрахунку вартості одного кілограму металобрухту чорних металів станом на 20.11.2014 року, яка склала 2 гривні 20 коп..
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Разом із обвинувальним актом сторонами кримінального провадження суду було надано Угоду про примирення між керівником юридичної особи, згідно з ч.2 ст.58 КПК України, яка є представником потерпілого та підозрюваним від 17.02.2015 року, згідно умов якої, сторони дійшли спільної згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, відсутності будь-яких претензій матеріального та морального характеру, а також узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 гривень. Також, у даній угоді сторонам роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення і затвердження такої угоди та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_5 підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпілий.

На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитись у тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також інші заходи, які будуть застосовані та також переконатись, що укладення угоди є добровільним.

Суд переконався, що представник потерпілого ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та укладення даної угоди для нього також є добровільним.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Судом встановлено, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, при цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого та відсутність обставин, що його обтяжують.

Так, ОСОБА_3 в силу положень ст. 89 КК України вважається не судимим; за місцем проживання характеризується задовільно, що доведено довідкою виданою за місцем проживання; на обліку в нарколога та психіатра не перебуває відповідно до довідок виланих Липовецькою ЦРЛ.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення укладеної між представником потерпілого та обвинуваченим в даному кримінальному провадженні та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами такої угоди покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Також судом встановлено, що в ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення укладену 17 лютого 2015 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 від 20 листопада 2014 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 17.02.2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1