Справа № 348/853/15-к
Провадження № 11-сс/779/95/2015
Категорія ст.309 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

номер кримінального провадження, внесеного 24.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 120 150 8,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Івано-Франківським СІЗО, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 с. 263, ч.2 ст. 194 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів із моменту затримання до 12 год.00 хв. 23 червня 2015 року.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, яку вважає незаконною, постановленою з порушенням норм кримінального процесуального права, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій посилається на необґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України, що повідомлена ОСОБА_8 та вказує, що слідчий суддя постановив ухвалу при неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження, поклавши в її основу докази, які жодним чином не підтверджують причетність підозрюваного до вчинених злочинів, а єдиний доказ протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який є неписьменним та хворіє психічним захворюванням, складений з порушенням вимог КПК України. Крім того зазначає про недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводам апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, 24 квітня 2015 року відомості за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 150 8.

24 квітня 2015 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні ним даних злочинів.

25 квітня 2015 року слідчий звернувся до Надвірнянського районного суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

25 квітня 2015 року слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №120 150 8, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2015 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.194 КПК України, які полягали в умисному незаконному придбанні та зберіганні за місцем проживання бойового припасу ручної гранати РГД-5, умисному пошкодженні чужого майна, шляхом вибуху, що заподіяло матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 , та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.

Згідно з мотивувальною частиною ухвали слідчого судді, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України, тому слідчий суддя, взявши до уваги вагомість наявних доказів вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, прийшов до висновку про існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, та іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню, у зв`язку з чим жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Вказаний висновок слідчого судді не відповідає вимогам закону.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення (пункт 1 частини першої статті 178 КПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Однак в ухвалі слідчого судді міститься лише загальне формулювання про наявність обґрунтованої підозри.

Так, слідчим суддею ОСОБА_1 при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_8 не були враховані вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 КПК України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Обов`язок доведення існування зазначених обставин покладено на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, таких вагомих фактів, які б дали підставу для переконання, що кримінальні правопорушення вчинені саме підозрюваним ОСОБА_8 , не навелено у клопотанні слідчого та не встановлено судом.

Як вбачається із матеріалів клопотання слідчого, очевидців події вибуху не було, на факт зберігання ОСОБА_8 гранати вказав свідок ОСОБА_9 , який є неписьменним і хворіє психічним захворюванням. Серед матеріалів, якими слідчий обґрунтовував доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, є протокол допиту саме цього свідка, із даних протоколу видно, що зміст показань свідку не було прочитано, їх правдивість ним не підтверджено, не засвідчено цього в присутності понятих.

Крім цього із матеріалів кримінального провадження видно, що в послідуючому цей свідок не підтвердив цього факту. З огляду на дані, що містяться в матеріалах кримінального провадження, незрозуміло про який розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій, йдеться в клопотанні слідчого та в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Наведені у клопотанні інші факти та інформація, які містяться, зокрема, в протоколі огляду місця події, протоколі обшуку, протоколі допиту потерпілої, висновку експертизи не є такими, що доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України.

З огляду на вищевикладене, обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суперечить нормам КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Керуючись ст. ст. 303, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 25 квітня 2015 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 194 КК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4