АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2008
р.
м.Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого
Вотьканича Ф.А.,

суддів Стана
І.В. і Лізанця П.М.,

з участю
прокурора Фотченка С.І., засудженого ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2 та її представника
ОСОБА_3,

розглянув у
судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_2 на
постанову Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2007 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1, одруженого, з вищою
освітою, пенсіонера, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України,
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.6, п.”г” ст.1 Закону
України „Про амністію” від 31.05.2005 року, а справу щодо нього провадженням
закрито.

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в
тому, що він займаючи в період з 26 лютого по 26 березня 2001 року посаду
виконуючого обов'язки голови правління ВАТ „Птахофабрика Ужгородська”, а з 26 березня
2001 року по 15 березня 2005 року - голови правління ВАТ „Птахофабрика
Ужгородська”, в функціональні обов'язки якого входило керівництво очолюваним
ним підприємством, являючись службовою особою, умисно не виконав рішення
Ужгородського районного суду від 15.12.2003 року, що вступило в законну силу 17
січня 2004 року, яким ВАТ „Птахофабрику Ужгородську” правонаступника ВАТ
„Племрепродуктор” птахофабрика „Закарпатська” було зобов'язано поновити ОСОБА_2
на посаді заступника головного бухгалтера „Закарпатської птахофабрики” з
02.07.1997 року, визнати її працівником ВАТ „Племрепродуктор” птахофабрика
„Закарпатська”, яка є правонаступником „Закарпатської птахофабрики” на посаді
заступника головного бухгалтера в період з 02.07.1997 р. по 19.07.2000 р. та виплатити
ОСОБА_2 33 020 грн.57 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу. Діями
ОСОБА_1 заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам ОСОБА_2
на загальну суму 33 020 грн.57 коп.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1подав письмову заяву
про звільнення його від криімнальної відповідальності на підставі Закону
України „Про амністію”.

Суд 1-ї інстанції взяв до уваги, що ОСОБА_1вчинив злочин,
за який законом передбачено покарання менш суворе ніж позбавлення волі на строк
не більше п'яти років, йому виповнилося 55 років, згідно довідки МСЕК є
інвалідом 3-ї групи, а тому суд прийшов до переконання про наявність підстав
для застосування до ОСОБА_1 амністії і звільнення його від кримінальної
відповідальності на підставі ст.6, п.”г” ст.1 Закону України „Про амністію” від
31.05.2005 року.

В апеляції і доповненні до неї потерпіла ОСОБА_2 порушує питання про
скасування постанови суду, як незаконної.

В обгрунтування апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої
інстанції до ОСОБА_1 необгрунтовано застосовано Закон України „Про амністію”
від 31.05.2005 року, так як до нього раніше вже застосовувалась амністія.
Згідно постанови старшого слідчого СВ ПМ ДПА у Закарпатській області від 27
жовтня 1998 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.167 КК
України (в редакції Закону України 1960 р.) провадженням закрито на підставі
Закону України „Про амністію” від 24.07.1998 р. Повторне застосування до
ОСОБА_1 амністії на думку потерпілої ОСОБА_2 не грунтується на вимогах закону і
суперечить положенням п.”ж” ст.7 Закону України „Про амністію” від 31.05.2005
року.

На думку ОСОБА_2 судом до ОСОБА_1 незаконно застосовано амнітії, так дія
Закону України „Про амністію” від 31.05.2005 року була обмежена в часі - до
вересня 2005 року, а обвинувачення ОСОБА_1 пред'явлено у грудні 2005 року.

ОСОБА_2 вважає також порушенням її прав залишенням судом без розгляду
заявленого нею цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
потерпілої ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3, які підтримали апеляцію,
міркування прокурора, який вважає, що судом першої інстанції амністію до
ОСОБА_1 застосовано незаконно, а тому просить апеляцію потерпілої задовольнити,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція ОСОБА_2 є обгрунтованою і підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Прийняте судом 1-ї інстанції рішення про звільнення ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності на підставі Закону України „Про амністію” від
31.05.2005 року не грунтується на вимогах закону і підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.7 п.«ж» вказаного закону -
«амністія не застосовується до осіб, до яких протягом 1995-2005 років було
застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення
судимості та які знову вчинили умисний злочин.

У справі встановлено, що ОСОБА_1у 1998 році притягувався
до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.167 КК України(в редакції Закону України 1960 р.). Згідно
постанови старшого слідчого СВ ПМ ДПА у Закарпатській області від 27 жовтня
1998 року дану кримінальну справу провадженням закрито на підставі Закону
України „Про амністію” від 24.07.1998 р.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що повторне застосування
до ОСОБА_1 амністії і звільнення його від кримінальної відповідальності
суперечить вимогам закону.

Щодо вимог апелянта про необхідність об'єдання в одна провадження даної
кримінальної справи з справою про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.364 КК
України, яка знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду,
питання щодо доцільності такого об'єднання кримінальних справ підлягає
вирішенню при новому розгляді справи.

Інші вимоги ОСОБА_2 завялені нею в апеляції, зокрема, про
необхідність:

- скасування постанови слідчого Ужгородської міжрайонної прокуратури від
28.12.2005 р. про вилучення матеріалів з кримінальної справи №6202705 по
обвинуваченю ОСОБА_1;

- винесення постанови, якою слід зобов'язати прокуратуру Закарпатської
області своїми силами провести розслідування та вирішити питання про
притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ін.;

- призупинення дії ухвали господарського суду Закарпатської області від
9.03.2005 р. по справі №10/216-6/116 і проведення розслідування по фактах
умисного банкрутства ВАТ «Птахофабрика Ужгородська» й притягнення винних до
відповідальності;

- зміни запобіжного заходу ОСОБА_1 на взяття під варту;

- скасування постанови судді Микуляка П.П. про відмову в об'єднанні в одне
провадження кримінальних справ щодо ОСОБА_1, виходять за межі оскаржуваного
судового рішення і розгляду апеляційним судом не підлягають.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 30 травня 2007 року, якою ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні
злочину,передбаченого ч.2 ст.382 КК України, звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі ст.6, п.”г” ст.1 Закону України „Про амністію” від
31.05.2005 року, с к а с у в а т и, а справу направити на новий судовий
розгляд, до того ж суду, в іншому складі.

Головуючий

Судді