Справа№ 309/753/15-к
Провадження № 1-кп/309/155/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст клопотання потерпілого ОСОБА_6 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні №1кп/309/155/15 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Хустському районному суді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ст. 121 ч. 1 КК України.

В ході судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 було пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у сумі 60000 грн. , а також подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно , яке належить обвинуваченому .

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 , - ОСОБА_5 просить суд заяву про забезпечення позову задоволити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважає , що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення в межах суми заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 вважає ,що заява про забезпечення позову подана потерпілим передчасно, оскільки його підзахисний ОСОБА_7 цивільний позов визнає у повному обсязі, і згідний його сплатити, сам ОСОБА_7 знаходиться під вартою , що унеможливлює можливість відчужити своє майно.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, які перебувають у власності обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, з позовними вимогами.

Потерпілим ОСОБА_6 не зазначено майно, на яке слід накласти арешт, не вказана його вартість, що унеможливлює визначити співмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, не вказані причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, а відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи , що ОСОБА_7 повністю визнає цивільний позов, що і дає підстави вважати заявлене клопотання передчасним, в зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, ст. ст. 128, 170-173, 370-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК україни

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_1

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .