Справа № 442/650/13- к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/7/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілого ОСОБА_14

ОСОБА_12

представника потерпілого

ОСОБА_13 ОСОБА_15

захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17

виправданого ОСОБА_18

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляцію державного обвинувача прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2013 року,
встановила:
вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2013 року:

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, без судимості,
визнано невинним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ст. 291 КК України та по суду виправдано.
ОСОБА_18 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що він 5 грудня 2004 року близько 18 години, знаходячись разом з ОСОБА_20 на задньому сидінні автомобіля марки "Рено-21", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , що рухався на швидкості по вул. Самбірській в м. Дрогобичі Львівської області, маючи умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, достовірно знаючи про наявність в останнього грошових коштів, вчинив напад на ОСОБА_12 , в ході якого умисно накинув на шию потерпілого зашморг із невстановленого слідством матеріалу і, стискуючи ним шию ОСОБА_12 , почав душити. Однак ОСОБА_18 свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_12 , не маючи змоги виконувати цілеспрямовані дії по керуванню транспортним засобом, втратив контроль за його рухом, а тому автомобіль виїхав за межі проїжджої частини дороги, де зіткнувся з електричною бетонною опорою, внаслідок чого автомобіль отримав технічні пошкодження, а ОСОБА_12 - синці на шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 1465 від 7 грудня 2004 року отримані внаслідок стиснення та відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закриті переломи 9-го та 10-го ребер справа зі зміщенням, закритий компресійний перелом тіла 7-го грудного хребця з крововиливом під передню поздовжню зв`язку, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забійну рану в тім`яно-потиличній ділянці справа, садна на чолі зліва та в лівій скроневій ділянці, на спинці носа, на перехідній облямівці верхньої губи зліва, синець та садна на його фоні на спинковій поверхні лівої китиці, синці на правій надключичній ділянці, в ділянках правого надпліччя та правого суглобу, в ділянці правого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Крім цього ОСОБА_18 органом досудового слідства обвинувачується також і у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що діяв всупереч пункту 1.3 ПДР України, яким передбачено, що "учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил", пункту 1.5, яким передбачено, що "дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків" розділу 1; пункту 5.3, яким передбачено, що "пасажирам забороняється під час руху відвертати увагу водія від керування транспортним засобом та заважати йому в цьому" розділу 5 Правил дорожнього руху, незважаючи на безпеку руху, передбачаючи, що внаслідок його дій можуть загинути люди або настати інші тяжкі наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю людей чи об`єктам власності, легковажно розраховуючи на їх відвернення. Внаслідок дій ОСОБА_18 пасажиру ОСОБА_20 були заподіяні - синці правої очниці довкола ока, ближче до зовнішнього краю, на спинці носа, ближче до перенісся, на правій щоці на рівні виступаючої частини виличної дуги, на скроневій ділянці справа, сосцевидній та завушній ділянці справа з переходом на праву бокову поверхню шиї, на передньо-зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині, боковій поверхні грудної клітки праворуч в нижній третині, задній-внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, ближче до променево-зап`ястного суглобу, передній-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній та середній третині, обширне садно правої щоки з безліччю забійно-рваних та різаних ранок різної величини, садна задньо-зовнішньої поверхні лівого передпліччя, ближче до шиловидного відростка ліктьової кістки, рани тім`яної ділянки волосяної частини голови справа, рвану рану правої вушної раковини, закритий уламковий перелом кісток та хрящів носа, відкритий багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа справа з ушкодженням мозкових оболонок, внутрішньочерепний крововилив /над і під твердою мозковою оболонками та у під павутинний простір/ з руйнуванням речовини правої півкулі головного мозку та частковим виносом його назовні, багато уламковий перелом кісток верхньої та нижньої щелепи на різних рівнях зі зміщенням та масивною кровотечею, розрив та забій задньо-бокової часточки правої легені з правобічним гемопневмотораксом витіканням крові та виходом повітря в праву плевральну порожнину, множинні розриви з роздробленням правої долі печінки по діафрагмальній та нутряній поверхні з гемоперітонеумом, закритий уламковий перелом лівого стегна на межі верхньої та середньої третини зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 351 від 6 грудня 2004 року в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_20 , а автомобіль отримав технічні пошкодження, був знищений як об`єкт власності ОСОБА_13 , вартість якого складала 14788 гривень.
Такі дії ОСОБА_18 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 - п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ст. 291 КК України. - як замах на умисне вбивство з корисливих мотивів, розбій з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із небезпечним для життя та здоров`я потерпілого насильством, та порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель людей та інші тяжкі наслідки.
На вирок суду подані апеляції:
- прокурором, який просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та постановити новий вирок, яким ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.187, ст.291 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.187 КК України - 6 років позбавлення волі, за ст.291 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115 КК України - 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке йому належить. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_18 призначити 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить;
· потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які просять вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2013р. скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд;
· потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які просять вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2013р. скасувати та постановити відносно ОСОБА_18 обвинувальний вирок. Вважає, що вирок і окрема постанова є необгрунтованими, незаконними і підлягають скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, яка підтримала свою апеляцію та апеляції потерпілих, думку виправданого ОСОБА_18 , та його захисника, які заперечили апеляції прокурора та потерпілих, потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляції та апеляцію прокурора, дослідивши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного.
Висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_18 у пред`явленому йому обвинуваченні є обґрунтованим, оскільки обвинувачення його у замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів, розбій з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із небезпечним для життя та здоров`я потерпілого насильством та порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель та інші тяжкі наслідки не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.
Як вбачається з протоколу судового засідання та мотивувальної частини вироку, суд повно та всебічно дослідив усі зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що органами досудового слідства не представлено, і в судовому засіданні не здобуто жодних доказів на спростування показань ОСОБА_18 про те, що йому не було відомо про наявність суми коштів у ОСОБА_12 , про відсутність умислу на протиправне заволодіння майном, яке інкримінується стороною обвинувачення, що могло бути мотивом вчинення ним замаху на вбивство, розбою і порушення чинних на транспорті правил.
Так, як на доказ винності ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема, наявність умислу на протиправне заволодіння майном, що могло бути мотивом вчинення ним замаху на вбивство, розбою і порушення чинних на транспорті, правил досудове слідство покликалось на показання потерпілого ОСОБА_12 .
Однак, такі показання потерпілого ОСОБА_12 як правильно вказано у вироку є суперечливі за своїм змістом, і не знаходять підтвердження в здобутих в ході досудового та судового слідства доказах, визнаються судом неправдивими, такими, що не відповідають дійсності, оскільки суперечать встановленим обставинам по справі та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення 05.12.2004 року дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_20 .
Також, суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що органом досудового слідства не наведено жодного доказу того, що ОСОБА_18 був причетний до крадіжки касет з кіоску на ринку в м. Рудки, що у зв`язку з такою крадіжкою йому необхідна була певна сума грошей (700 доларів США, а не інша), а відтак - корисливий мотив та умисел на вчинення інкримінованих йому злочинів.
Таким чином у ОСОБА_18 не було підстав вбивати ОСОБА_12 з метою заволодіння його майном, якого у нього ( ОСОБА_12 ) не було, ставлячи під загрозу своє життя. Насамперед через те, що автомобіль рухався у місті на великій швидкості (за свідченням свідка ОСОБА_21 біля 80 км/год), а в автомобілі, поруч з ОСОБА_18 сидів друг ОСОБА_12 - ОСОБА_20 . Окрім цього в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 не заперечив, що ОСОБА_18 не міг знати чи в машині є якась сума грошей, і йому не відомий мотив ОСОБА_22 .
Отже, обвинувачення не навело жодного переконливого доказу того, що ОСОБА_18 необхідна була певна сума грошей, і що він, достовірно знав, що у ОСОБА_12 з собою, чи в машині знаходяться хоча б які-небудь кошти, що спонукало би його до вчинення даного злочину.
Також належним чином суд мотивував свій висновок, щодо відсутності доказів вини ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема, удушенні потерпілого ОСОБА_12 шляхом закидування удавки на шию потерпілого. Наведені досудовим слідством докази не мають доказового значення, оскільки свідки, потерпілі-цивільні позивачі не були очевидцями події, а тому ці докази не можна вважати належними та допустимими.
Так, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_21 , єдиний очевидець зіткнення 05.12.2004 року автомобіля під керуванням ОСОБА_12 з електричною опорою, ствердив, що в зазначений день біля 18:20 год. рухався на своєму автомобілі в напрямку м. Дрогобича зі швидкістю 50-60 км/год. Проїжджаючи вул. Самбірську, його почав обганяти автомобіль, як тепер знає - під керуванням ОСОБА_12 , який рухався зі швидкістю не менше 80 км/год. Здійснюючи маневр обгону, цей автомобіль лівими колеса трохи зачепив обочину, з під-коліс почали вилітати камінці. Автомобіль рухався рівно, не робив будь-яких різких маневрів. Після цього автомобіль став перелаштовуватись у правий ряд і коли майже закінчив маневр обгону, його різко розвернуло вправо, він двічі перевернувся, дахом вдарився в електричну бетонну опору, яка від удару зламалась і впала вздовж проїжджої частини дороги. Допомагав перевертати автомобіль на колеса, з-за керма вийшов сам водій, сів на бетонний бордюр, взявся за голову обома руками і сказав: "що ж я наробив!?". Запитував водія: "як він їхав?", на що у відповідь почув: - "як я їхав?". Такі ж показання свідок ОСОБА_21 давав і під час досудового слідства.
При таких обставинах суд вважає, що автомобіль, яким керував потерпілий ОСОБА_12 здійснював цілеспрямований обгін автомобіля під керуванням свідка ОСОБА_21 , на значній швидкості, що істотно перевищувала швидкість руху автомобіля, яким керував свідок.
Вказане також підтвердила в суді першої інстанції і свідок ОСОБА_23 , яка знаходилась в автомобілі ОСОБА_21 на сидінні пасажира, однак з автомобіля не виходила і про обставини пригоди їй нічого не відомо. Ствердила, що побачивши маневр обгону, свідок ОСОБА_21 обурився і сказав, що так їздять "п`яні або обкурені". При цьому свідок ОСОБА_21 вказані твердження свідка ОСОБА_23 заперечив, вказавши, що зі свого водійського стажу може вказати, що такий маневр обгону, який здійснював ОСОБА_12 не був характерним для легкових автомобілів, однак таких слів він до ОСОБА_23 не говорив. Будь-яких підстав піддівати сумніву такі твердження свідка ОСОБА_21 у суду немає.
Що стосується показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 в частині того, що ОСОБА_13 , дізнавшись про удушення свого сина - ОСОБА_12 , повідомив про це на місці пригоди працівникам ДАІ, зокрема ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , просив останніх шукати удавку, на що вони не реагували, ніяких слідчих дій не проводили, - такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Зокрема, як пояснили дані свідки в суді першої інстанції - ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , про удушення, що стало причиною ДТП, на місці пригоди 05.12.2004 року ніхто з присутніх не говорив. Ніякого предмету типу удавки на місці пригоди чи підголівника від автомобіля марки "Рено" ними виявлено не було. Все виглядало як звичайна дорожньо-транспортна пригода, про що вони робили відповідні заміри, результати яких зафіксували в протоколі огляду місця події. Не заперечили, що експерт-криміналіст був відсутній при початковому огляді місця події, однак до закінчення його виготовлення, прибув на місце пригоди, зробив кілька фото, а решту - на наступний день, зранку.
Такі показання свідків ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , відповідають і даним протоколу огляду місця події від 05.12.2004 року, який складено в період часу з 19 год. до 20:50 год. у відповідності до вимог чинного на той час кримінально-процесуального закону та згідно якого на місці події предметів схожих на удавку, підголівника від автомобіля марки "Рено" виявлено не було.
Посилання потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_24 в частині, що працівники ДАІ та слідчий ОСОБА_26 в день вчинення ДТП ніяких слідчих дій не проводили є безпідставними.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_27 зазначив, що був у період часу з 19 год. до 20:50 год. на місці аварії як судово-медичний експерт, оглядав труп ОСОБА_20 , фіксував появу трупних плям на ньому, при цьому вказував час настання смерті, підписував протокол огляду, місця події, в подальшому поїхав у морг, де здійснював розтин трупа ОСОБА_20 .
Не заслуговують на увагу і показання допитаного в суді першої інстанції свідка ОСОБА_28 в частині, що був очевидцем зіткнення, близько 24 год. 05.12.2004 року почув якийсь шум, вийшов на вулицю, побачив як тричі перевертається автомобіль. Потім допомагав працівниками ДАІ, які приїхали на місце пригоди, на їхнє ж прохання, завантажити труп невідомого на автомобіль.
Вказане спростовано в суді першої інстанції тим, що зіткнення, як встановлено органом досудового слідства та підтверджено в судовому засіданні, відбулось біля 18 год. Однак, в цей час, як ствердив зазначений свідок, ніякого шуму він не чув і на вулицю не виходив. Разом з тим, автомобіль, як вказував єдиний очевидець події - свідок ОСОБА_21 перевертався двічі, а не тричі.
Такі показання свідка ОСОБА_28 , який вказав про дружні відносини з сім`єю Фірман на протязі багатьох років, суд першої інстанції вірно розцінив як спроби допомогти ОСОБА_12 уникнути відповідальності за вчинене.
3 приводу швидкості руху керованого автомобіля, то потерпілий ОСОБА_12 в своїх показаннях від 09.12.2004р. (том 1 а.с. 25-27), 05.10.2005 року (том 1 а.с. 101), 27.06.06 року (том 2 а.с. 8), 21.12.2008 року (том 4 а.с. 141), і з впевненістю вказати таку швидкість не зміг і в судовому засіданні першої інстанції.
При цьому в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 вказав, що в протоколах його допиту дійсно містяться деякі неточності, однак в яких саме протоколах та які неточності і з приводу яких обставин - не вказав. Постійно змінював свої показання, зокрема, щодо швидкості керованого ним автомобіля, виду зашморгу, який йому накинули на шию і хто саме, наявності підголівника на сидінні водія.
Отже, показання потерпілого ОСОБА_12 суперечливі за своїм змістом, і не знайшли підтвердження в здобутих в ході досудового та судового слідства доказах, визнаються вірно судом першої інстанції неправдивими, такими, що не відповідають дійсності, оскільки суперечать встановленим обставинам по справі.
В той же час, свідок ОСОБА_21 ствердив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_12 рухався зі швидкістю 80 км/год. і здійснював саме маневр обгону.
Також, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 дають підстави стверджувати, що показання ОСОБА_12 про вчинення ОСОБА_18 на нього нападу та його удушення, втрата свідомості після ДТП, - є надуманими, такими, що дані з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_35 про наявність на шиї потерпілого ОСОБА_12 саме странгуляційної борозни. При цьому, вказані свідки вийшли за межі своєї компетенції, позаяк визначати її наявність чи відсутність входить виключно до компетенції експертів, а не лікарів. Останні ж вправі були лише виявити та описати детально тілесні ушкодження, а не давати їм оцінку.
Як вбачається з матеріалів справи, пред`явлене органами досудового слідства ОСОБА_18 обвинувачення ґрунтується виключно на показаннях потерпілого ОСОБА_12 та висновках судово-медичної та медико-криміналістичної експертиз, які не виключили можливість здавлювання шиї спереду-назад, предмет, яким здавлювалась шия потерпілого в більшій мірі діяв на праву передню та праву бічну поверхню шиї, що призвело до странгуляційної борозни на цих поверхнях шиї.
Так, в період з 07.12.2004 р. - 21.12.2004 р. була проведена судово-медична експертиза №1465 (том 4 а.с. 20-22), в якій зазначено, що крім інших тілесних ушкоджень, у ОСОБА_12 виявлено на правій боковій поверхні шиї в нижній частині з частковим переходом на передню поверхню на одній лінії, загальною довжиною 7 см, що зорієнтована майже перпендикулярно до довгої осі тіла, дванадцять синців неправильної округлої форми червоного кольору діаметром біля 0,2 см, відстань між якими становить 0,5-0,7 см. В правій надключичній ділянці, майже паралельно до ходу ключиці два смугастих червонуватих синця, розмірами 4x0,3 см та 2x0,3 см, відстань між якими 1 см. На передній поверхні шиї, нижче ділянки щитовидного хряща, два смугастих, паралельних між собою червонуватих розташованих згори до низу і дещо зліва на право (згідно вертикального положення), розмірами 5x0,2 см та 6x0,2 см відстань між якими становить 1 см. На шиї перехід та крововиливи справа странгуляційна борозна у вигляді відбитків від ланцюжка.
У висновку зазначено, що ушкодження на шиї ОСОБА_12 виникли внаслідок стиснення шиї, на що додатково вказують характер, локалізація та взаєморозташування синців на ній, зафіксовані при поступленні в стаціонар петехіальні крововиливи, крововиливи під сполучні оболонки очних яблук. Морфологічні ознаки синців на боковій та передній поверхнях шиї справа вказують на те, що на цю ділянку діяв предмет, що мав довгасту, вузьку (від 0,2 см) рельєфну поверхню, в напрямку, перпендикулярному до осі шиї.
При цьому, допитаний в судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_36 ствердив, що оглядав потерпілого 07.12.2004 року, про що склав вказаний вище висновок. Зазначив, що ушкодження на шиї потерпілого не були странгуляційною борозною, а були ним розцінені як синці. Такі синці могли виникнути внаслідок стиснення шиї та від удару різними предметами. Факту клінічного удушення потерпілого ОСОБА_12 ним виявлено не було. Зазначив, що синці на шиї потерпілого на передній і боковій її частинах не були однаковими за розміром, що свідчить про те, що їх заподіяно різними предметами. Ствердив, що при огляді потерпілого не виявляв перенесеної ним асфіксії. Появи петехіальних крововиливів на шиї потерпілого, крововиливів під сполучні оболонки очних яблук особисто не бачив, а вказав про наявність таких ушкоджень за записами лікарів у медичній картці.
В комплексній судово-медичній та медико-криміналістичній експертизі №26/05 від 20.04 - 14.06.2005 року, яку підтримали в судовому засіданні першої інстанції експерти ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , вказано, що розміри, форма і характерне розміщення синців на шиї справа у ОСОБА_12 , а також результати медико-криміналістичного дослідження светра, представленого на експертизу, котрий був одягнутий на обстежуваному в момент подій 05.12.2004 року - свідчать про дію на шию якогось вузького видовженого предмету. У зв`язку із тим, що светер з коміром "гольф" прикривав шию, пошкодження на шиї ОСОБА_12 відтворюють фактуру плетеного коміру светра, а тому встановити від дії якого предмета утворились ці ушкодження - неможливо.
Характер ушкоджень на шиї ОСОБА_12 , а також наявність дрібноточкових внутрішкірних крововиливів на повіках і на шиї, а також крововиливів в білкових оболонках очей свідчать про перенесену асфіксію від стискання шиї. Згідно з матеріалами справи ОСОБА_12 зашморг був накинутий ззаду, таким чином, що странгуляційна борозна у нього розміщувалась на передній і боковій поверхнях шиї.
З висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 4742/178 від 25.12.2008 року - 22.01.2009 року, вбачається 12 дрібних округлих синців, розміщених смугою горизонтально на нижній правій боковій поверхні з переходом на передню поверхню шиї ОСОБА_12 утворились внаслідок здавлювання шиї спереду-назад вузьким еластичним видовженим предметом типу шнура, мотузки, дроту, ланцюжка, тощо, через м`яку прокладку, якою в досліджуваному випадку міг бути комір типу "гольф" в`язаного светра, в який на момент спричинення ушкоджень був одягнений потерпілий, 2 вертикально розташованих смугастих синці розміром 5x0.2 та 6x0.2 см. на передній поверхні шиї /нижче щитовидного хряща/ ОСОБА_12 могли утворитись при здавлюванні спереду-назад передньої поверхні коміра светра на ділянці вертикально розташованого замка типу "блискавка" вищевказаним вузьким еластичним предметом. В ушкодженнях на шиї потерпілого ОСОБА_12 відсутні ознаки дії вказаного предмету на оголену шию.
В момент утворення перерахованих вище ушкоджень на шиї потерпілого ОСОБА_12 , останній знаходився в салоні автомобіля марки "Рено-21" на місці водія у звичному для керування положенні тіла, при якому потилична частина голови була притиснута до підголівника, з деяким зміщенням голови направо відносно центру підголівника. При такому положенні голови предмет, яким здавлювалась шия потерпілого, в більшій мірі діяв на праву передню та праву бічну поверхню шиї, що призвело до утворення странгуляційної борозни лише на цих поверхнях шиї. Стандартні ремені безпеки виготовлені із полімерного матеріалу шириною 5 см та товщиною 2 мм і при здавлюванні шиї потерпілого таким ременем безпеки не можуть утворитись на його шиї ушкодження в вигляді смуги цілого ряду саден діаметром 0.2 см.
В момент здавлювання шиї потерпілого ОСОБА_12 предметом типу шнура, мотузки, дроту, ланцюжка, тощо на його шию діяло зусилля, направлене спереду назад відносно положення голови потерпілого на сидінні водія автомобіля і особа, яка стискала вказаним предметом шию найбільш ймовірно знаходилась безпосередньо за сидінням водія.
Допитані в судовому засіданні першої інстанції експерти ОСОБА_37 та ОСОБА_39 , які брали участь в складанні вказаного висновку експертизи, підтвердили його, однак вказали, що виявлені на шиї потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження не є странгуляційною борозною, виникли через якусь прокладку, якою міг бути і светр потерпілого, оскільки відтворюють фактуру цього плетеного светра потерпілого. Не заперечили, що петехіальні крововиливи, які були виявлені у потерпілого, могли виникнути і від втрати ним свідомості. Експерт ОСОБА_37 вказала, що складений ними висновок суперечить висновку повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року.
Однак такі твердження вказаних експертиз спростовуються висновком повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року та висновком експерта № 2-мк судово-медичної експертизи речових доказів, якими встановлено, що тілесні ушкодження на шиї потерпілого ОСОБА_12 в ділянці нижче від щитоподібного хряща у вигляді паралельних вертикальних смугоподібних синців могли утворитися при тисненні на вказану ділянку шиї ділянки застібнутого коміра-стійки светра з застібкою типу "блискавка", на що вказують наявність у потерпілого двох довгастих вертикальних паралельних між собою синців. Синці на шиї, в правій надключичній ділянці, могли утворитись при одноразовому контактуванні вказаних анатомічних ділянок з травмуючими факторами.
Тілесні ушкодження у вигляді "дванадцяти синців неправильної округлої форми, червоного кольору, діаметром біля 0,2 см, відстань між якими становить 0,5- 0,7 см загальною довжиною 7 см, на правій боковій поверхні шиї в нижній частині з частковим переходом на передню поверхню на одній лінії "не можуть бути "... свідченням странгуляційної борозни" .
З приводу механічної асфіксії, то у висновку Головного бюро судово-медичної експертизи зазначено, що під сполучними оболонками правого очного яблука до середини від краю райдужки крововилив неправильної форми червоного кольору, що не може однозначно свідчити про перенесену асфіксію від стискання шиї, а тілесні ушкодження виявлені на обличчі потерпілого, утворились від дії тупих предметів і не були наслідком механічної асфіксії.
Отже, сліди на шиї не є свідченням странгуляційної борозни, оскільки сліди на шиї спричинені різними предметами і не мають між собою зв`язку, бо сліди спереду виникли від коміру светра з застібкою типу блискавка. А сліди з боку виникли при безпосередньому контакті травмуючого предмета з шкірою.
В судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт Головного бюро судово-медичних експертиз ОСОБА_40 та експерт-криміналіст ОСОБА_41 підтримали висновок і пояснили, що сліди на шиї потерпілого ОСОБА_12 не є странгуляційною борозною, а також ними не здобуто даних про те, що потерпілий переніс механічну асфіксію. Зазначили, що складений ними висновок повністю спростовує інші проведені по справі висновки експертиз, а не доповнює їх.
Даний висновок експертизи обґрунтований з наукової точки зору, не суперечить доказам по справі, а тому суд першої інстанції вірно визнав його достовірним доказом. Цим висновком та протоколом огляду місця події підтверджуються показання ОСОБА_18 , що жодних дій по здавленню шиї потерпілого ОСОБА_12 він не вчиняв.
Разом з тим висновок повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року та висновок експерта № 2-мк судово-медичної експертизи речових доказів спростовує висновки проведеної в ході досудового слідства судово-медичної експертизи № 1465 від 07.12 - 21.12.2004 року; висновок комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 26/05-к від 20.04 -14.06.2005 року; висновок медико-криміналістичної експертизи № 99/2005-мк від 25.05 - 09.06.2005 p.; висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи № 4742/178 від 25.12.2008 р. - 22.01.2009 р. в частині виявленої странгуляційної борозни у потерпілого ОСОБА_12 та дрібноточкових внутрішкірних крововиливів на його повіках і на шиї.
Як пояснила в судовому засіданні першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_40 , при складанні ними висновку, за основу були взяті дані огляду судово-медичного експерта ОСОБА_42 , викладені у висновку №1465, згідно якого потерпілого було оглянуто на 3-й день після пригоди, а саме - 07 грудня 2004 року.
Суд критично оцінює підсумок висновку комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 26/05-к від 20.04 -14.06.2005 року, де вказано, що у потерпілого мали місце крововиливи в білкові оболонки і дрібноточкові внутрішньо-шкірні крововиливи-епітелії на повіках, оскільки ні за результатами огляду потерпілого судово-медичним експертом ОСОБА_43 07.12.2004 року, ні за результатами огляду лікарів, які викладені у висновку судово-медичної експертизи №1465 від 07.12 - 21.12.2004 року - дані крововиливи не були зафіксовані.
Що стосується розбіжностей у висновках повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року, зокрема у пунктах 1, 2, 7, 12 щодо 12 характерних синців, розташованих на передній поверхні шиї потерпілого з пунктами 11, 17 щодо 12 синців, але на правій боковій поверхні шиї в нижній частині, на що звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 25.09.2012 року, то експерт ОСОБА_40 ствердила, що мова йде про одні і ті ж 12 синців, які були виявлені на правій боковій поверхні шиї в нижній частині з частковим переходом на передню поверхню на одній лінії.
Щодо механічної асфіксії, судово-медичний експерт ОСОБА_40 пояснила, що така виникає від різних чинників і ділиться на сім видів - повішення, задушення петлею, задушення руками, закриття отворів рота і носа, закриття дихальних шляхів сторонніми предметами і блювотними масами, стиснення грудної клітки і живота, утоплення. В той же час, петехіальні крововиливи виникають вище дії сили стиснення. Якщо це в районі шиї, то страждають обличчя, кон"юктиви, слизові оболонки. Це відбувається за рахунок підняття тиску в венах, потім в артеріях, а потім у капілярах, які рвуться і утворюють краплиноподібні крововиливи.
Разом з тим, суд критично оцінив і показання потерпілого про печіння в горлі, порушення ковтання, оскільки з записів лікаря-отоларинголога, які викладені у висновку експертизи №1465, вбачається, що ніяких ознак, які б свідчили про перенесену асфіксію, стиснення горла, наявність крововиливів, звуження голосової щілини лікарем не виявлено.
В той же час, висновок повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року та висновок експерта № 2-мк судово-медичної експертизи речових доказів не виключає контактування шиї потерпілого з вузьким еластичним видовженим предметом довжиною 7 см і шириною 0,2 мм. При цьому, експертна комісія виключила, що таке контактування відповідає структурі коміра плетеного светра, в який, як вказує потерпілий, був одягнутий 05.12.2004 року. Експерт ОСОБА_40 вказала, що крововиливи, які були зафіксовані на шиї потерпілого, найбільш характерні при зриванні з шиї ланцюжка.
Також, суд вірно вважає надуманими твердження потерпілого про стиснення його шиї якимось предметом саме через комір плетеного светра і виключно під час керування ним автомобілем до настання ДТП.
Крім цього, суд критично оцінив і показання потерпілого в частині, що сидіння водія в керованому ним автомобілі було обладнано підголівником, який ОСОБА_18 витягнув, накинувши на його шию зашморг. Так, як вказано вище та вбачається з протоколу огляду місця події від 05.12.2004 року, там не було вилучено жодного предмета, яким виправданий міг стискати шию потерпілому, звідтам не вилучалось ніяких залишків від автомобіля, зокрема, підголівника, і це при тому, що виправданий не міг самостійно пересуватися і не мав можливості сховати зашморг, яким міг би бути вчинений злочин, та витягнутий ним підголівник, оскільки внаслідок дорождньо-транспортної пригоди ОСОБА_18 отримав тілесні ушкодження, від яких втратив свідомість. Відсутність підголівника в автомобілі марки "Рено" також підтверджується і фотознімками, які містяться в проведеній в справі автотоварознавчій експертизі та в протоколі огляду речових доказів.
Враховуючи відсутність слідів дії такого предмету на тілі (шиї) ОСОБА_12 , що підтверджено висновком повторної комплексної комісійної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи № 366/11 від 10.02.2012 року, - суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність факту вчинення ОСОБА_18 удушення ОСОБА_12 під час того, як він керував автомобілем, рухаючись на вул. Самбірській в м. Дрогобичі.
Що стосується обвинувачення ОСОБА_18 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, то судом першої інстанції вірно встановлено, що в обвинувальному висновку не зазначено, яким саме майном мав намір заволодіти ОСОБА_18 та яке майно було в автомобілі потерпілого ОСОБА_12 .
Також суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що саме за відсутності у ОСОБА_12 достатніх навиків водіння автомобілем у темну пору доби станом на 05.12.2004 року та можливе перевищення в межах населеного пункту допустимої швидкості руху, могло стати причиною ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_20 . Подія злочину, передбаченого ст. 291 КК України, що ставиться в провину ОСОБА_18 , а саме - порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель ОСОБА_20 та інші тяжкі наслідки, не знайшли свого підтвердження як під час розгляду судом першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції.
На підставі наведеного, докази, зібрані досудовим слідством, які б підтверджували версію досудового слідства про подію злочинів, передбачених ч. 2 ст.15 - п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ст. 291 КК України, - є сумнівні, можливість отримання додаткових достовірних доказів вичерпана.
Отже, суд, як того вимагає ст.334 КПК України, навів у мотивувальній частині виправдувального вироку формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_18 і визнаного судом не доведеним, а також підстави для їх виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення. При цьому суд правильно виходив з презумпції невинуватості і конституційного положення, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та припущеннях, а також що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи, що у справі вичерпані всі можливості збирання додаткових доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_18 , рішення суду про визнання останнього невинуватим у зв`язку з недоведеністю обвинувачення, є обґрунтованим.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінальної справи, судовий розгляд у ній, всупереч доводам апеляційних скарг, проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, спрямованих на всебічне, повне й об`єктивне дослідження обставин справи.
Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо невинуватості ОСОБА_18 судом першої інстанції не допущено, в судовому засіданні досліджені всі обставини, які могли мати значення для постановлення обґрунтованого і законного рішення у справі. Отже доводи у апеляційних скаргах з цього приводу є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України (1960 року), колегія суддів,-
ухвалила:
вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2013 року - залишити без змін, а апеляції державного обвинувача - прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_19 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - без задоволення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_44