Дата документу Справа № 314/627/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1468/15
Єдиний унікальний № 314/627/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000087 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ухвали, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам КПК України. Так, обвинувальний акт не містить відомостей щодо фактичного місця проживання обвинуваченого, стосовно якого під час досудового розслідування була обрана міра запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки усі вжиті судом заходи щодо його виклику виявилися без результативними. Крім того, не містить документально підтвердженої суми завданої кримінальним правопорушенням збитків, а також свідчить про неконкретність обвинувачення та порушення порядку його затвердження. Внаслідок цих обставин, суд повернув обвинувальний акт з додатками до нього прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали зазначає, що обвинувальний акт містить відомості про місце реєстрації та фактичне місце проживання обвинуваченого, що зокрема підтверджено і письмовими поясненнями останнього. Крім того, ОСОБА_7 , під час вирішення питання про обрання стосовно нього 27.01.2015 року міри запобіжного заходу з`являвся до судового засідання, а тому посилання суду щодо не встановлення анкетних даних обвинуваченого не відповідають дійсності. Також вказує, що обвинувальний акт містить запис про затвердження його прокурором, при цьому скріплення його печаткою нормами ст. 291 КПК України не передбачено. Окрім того, зазначає, що під час досудового розслідування слідчим було встановлено розмір матеріальних збитків, який не заперечувався ані потерпілим, ані підозрюваним. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні замаху на таємне викрадення належної потерпілому батареї чугунка на сім секцій та крану шарового до неї, що є цілісним виробом та детальні характеристики якої наведено останнім, залучення фахівця для встановлення її вартості не потребувало, тим паче, що це майно фактично не вибуло із володіння потерпілого.
Тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді першої інстанції але в іншому складі суду.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, після складання слідчим затверджується прокурором (у сенсі ст. 36 КПК процесуальним керівником), повинен відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України містити разом з іншими вимогами, відомості щодо анкетних даних обвинуваченого, у тому числі і його місце проживання.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд зазначив, що у неодноразово призначені судом підготовчі судові засідання обвинувачений не з`являється, про місце та час розгляду провадження повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресами, вказаними в обвинувальному акті, які були повернуті до суду без вручення адресату, внаслідок чого підготовчі судові засідання відкладалися п`ять разів для забезпечення явки обвинуваченого, обов`язок щодо забезпечення якої узяв на себе прокурор. Однак, явка обвинуваченого у судове засідання прокурором не була забезпечена, ухвали суду про привід не виконано з причин неперебування обвинуваченого за місцем проживання. Крім того, під час підготовчого судового засідання встановлено, що за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_8 не проживає, тобто дані про особу обвинуваченого, що наведені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності. Про фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_9 суду було повідомлено під час підготовчого провадження, однак і за цією адресою останній також відсутній, а таким чином, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Окрім того, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні замаху на крадіжку майна потерпілого ОСОБА_10 , під час якого обвинувачений заволодів частиною майна, умисел на викрадення якого він мав, завдавши при цьому потерпілому матеріальної шкоди на суму 430 гривень. Проте, обвинувальний акт не містить відомостей про проведення відповідної експертизи на підтвердження зазначеного розміру матеріального збитку, а таким чином в порушення п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також всупереч ч. 1 ст. 291 КПК України та п. 9.5.1 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої наказом Генерального прокурора України від 15 січня 2013 року, обвинувальний акт належним чином не затверджений прокурором, оскільки підпис прокурора не завірений печаткою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлені порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки задіяні судом заходи по виклику обвинуваченого ОСОБА_9 , за адресами вказаними у обвинувальному акті, результатів не дали, а невстановлене місце проживання обвинуваченого позбавляє суд можливості розглянути провадження по суті.

Колегія суддів звертає увагу на те, що посилання у рішенні суду про відсутність у обвинувальному акті відомостей про проведення відповідних експертиз на підтвердження зазначеного розміру матеріального збитку, не може бути підставою для повернення обвинувального акту, оскільки є предметом доказування під час судового розгляду, а тому ця обставина з ухвали суду підлягає виключенню.

Доводи скарги про відсутність підстав для повернення обвинувального акту через неналежне його затвердження прокурором, тобто підпис прокурора не завірений печаткою, є безпідставними з огляду на вимоги п. 9.5.1 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої наказом Генерального прокурора України від 15 січня 2013 року, оскільки правильне оформлення та затвердження процесуального документу є однією зі складових його законності.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до п. 13 ст. 36 КПК України, обвинувальний акт повинен затверджувати та підписувати (а не погоджувати його, як це вказано в обвинувальному акті) прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а тому зазначення прокурором при затвердженні обвинувального акту займаної ним посади у прокуратурі району, замість визначеного процесуального повноваження у кримінальному провадженні, не відповідає вимогам ст. ст. 36, 37 КПК України. Відомості про посаду прокурора, який затвердив обвинувальний акт, у тому числі і про слідчого, відповідно до вимог ч. 2 п. 4 ст. 291 КПК України, повинні міститися в тексті обвинувального акту із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові перелічених службових осіб.
Крім того, апеляційну скаргу на ухвалу суду також мав подати прокурор, який затвердив та підписав обвинувальний акт, із зазначенням свого процесуального статусу прокурора по конкретному кримінальному провадженню відповідно до вимог ст. ст. 36, 37 КПК України.
Доводи прокурора щодо упередженості головуючого судді у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає недоведеними і такими, що мають характер припущень.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та необхідність у зв`язку з цим повернення його прокурору, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів.

Невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення, у відповідності до закону.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 червня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, виключивши з числа обставин для повернення обвинувального акту посилання в ухвалі на непроведення експертиз на підтвердження суми матеріальної шкоди.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4