У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 15 квітня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховний Судом України в порядку глави 321 КПК України 1960 року ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 листопада 2012 року ОСОБА_4 засуджено за частинами другою та третьою статті 358 КК України, частиною четвертою статті 189 КК України, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 296 КК України остаточно на підставі статті 70 КК України на дев'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна, крім житла.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2013 року вирок щодо ОСОБА_4 змінено, виключено як обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без зміни.

ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому главою 321 КПК України 1960 року, з підстав неоднакового застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону. При цьому засуджений посилається на недоведеність його винуватості за частиною четвертою статті 189 КК України, частиною третьою статті 28, частиною другою статті 296 КК України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неоднакове застосування закону в частині визнання вчинення ним злочинів у складі організованої групи та суворість покарання, призначеного йому за частинами другою та третьою статті 358 КК України.

На підтвердження своїх доводів щодо неоднакового застосування закону в частині визнання вчинення ним злочинів у складі організованої групи та суворості покарання засуджений подав копії ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 листопада 2007 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2011 року.

За клопотанням ОСОБА_4 ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 10 квітня 2015 року йому поновлено строк на подання заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Розглядаючи питання про допуск справи до провадження, колегія суддів керується Прикінцевими положеннями до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року і вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Зокрема, відповідно до статті 445 КПК України (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року) підставами для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання); неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Виходячи із зазначених вимог закону, Верховний Суд України не вправі переглядати судові рішення з підстав недоведеності винуватості, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм (суворості покарання).

Не може бути підставою для перегляду і заява в частині неоднакового застосування кримінального закону щодо вчинення злочину у складі організованої групи, яке, на думку заявника, полягає у відсутності кваліфікації його дій за статтею 255 КК України, тоді як у порівнюваному рішенні - ухвалі Верховного Суду України від 22 листопада 2007 року дії ОСІБ_1 та ОСІБ_3, крім частини четвертої статті 189 КК України, кваліфіковано додаткового за статтею 255 КК України.

Згідно із статтею 275 КПК України 1960 року розгляд справи проводиться тільки в межах пред'явленого обвинувачення, яке за статтею 255 КК України ОСОБА_4 не пред'являлося.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 450, 451 КПК України (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року), колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у допуску справи до провадження за його заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2014 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_5