Справа № 204/346/15-к
Провадження № 1-кп/204/99/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2015 року Красногвардійський районний суд
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, освіта вища, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, суд -
Так, ОСОБА_4 , на протязі вересня - жовтня 2014 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи номери НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; 56 3767280; 56 9590508,56 9590509, що належать до номерного ресурсу мережі фіксованого зв`язку ПрАТ «Фарлеп- Інвест» (Оператор), за допомогою отриманого номерного ресурсу за вказаними договорами організував незаконну маршрутизацію вхідного міжнародного телефонного трафіку.
Під час міжнародного телефонного дзвінка на мережу мобільного зв`язку маршрут проходження сигналу повинен відповідати встановленому порядку маршрутизації голосового трафіку, тобто через міжнародний центр комутації. У свою чергу ОСОБА_4 здійснив з отриманого обладнання ПрАТ «Фарлеп-Інвест» на ТМЗК України міжнародний трафік голосової телефонії з порушенням встановленого порядку його маршрутизації та підміни оригінальних номерів абонента «А» - номер: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , що є порушенням положень наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України №33 від 07.03.2000 року „Про порядок маршрутизації вхідного міжнародного телефонного трафіку", а саме встановленого порядку маршрутизації інформації.
У зв`язку з не типовою поведінкою, Оператором було проведено аналіз телефонного трафіку з номерів НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , в ході якого встановлено, що під час отримання телекомунікаційних послуг, абонентами використовувались ІР-адреси, які не належать Інтернет - простору України.
Зазначений факт, являє собою порушення положень наказу Державного комітету зв`язку та інформатизації України №33 від 07.03.2000 року «Про порядок маршрутизації вхідного міжнародного телефонного трафіку», а саме встановленого порядку маршрутизації інформації.
Порядок маршрутизації міжнародного телефонного трафіку регламентований наказами Державного комітету зв`язку та інформатизації України №19 від 14.02.2002 року «Про затвердження Положення про діяльність операторів міжміського, міжнародного зв`язку телефонної мережі загального користування України та їх взаємодію між собою» та №33 від 07.03.2000 року «Про порядок маршрутизації вхідного міжнародного телефонного трафіку».
Відповідно до п.1.1 наказу №33 операторам з надання послуг міжнародного та міжміського телефонного зв`язку різних форм власності необхідно маршрутизацію вхідних міжнародних викликів від станцій комутації вищого ієрархічного рівня здійснювати до станцій того самого або нижчого ієрархічного рівня без переходів викликів з нижчих ієрархічних рівнів на вищі у кожному з маршрутів.
Під час міжнародного телефонного дзвінка на мережу мобільного зв`язку маршрут проходження сигналу повинен відповідати встановленому порядку маршрутизації голосового трафіку, тобто через ОПТС/АМТС, МЦК.
Схеми проходження міжнародного телефонного трафіку можна розглядати як несанкціоноване втручання в роботу мереж електрозв`язку загального користування та мереж мобільного зв`язку, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку маршрутизації інформації, за наступними ознаками: п.4 ст.33 «Обов`язки споживачів телекомунікаційних послуг» Закону України «Про телекомунікації» від 18 листопада 2003 року №1280- IV, споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема не допускати використання на комерційній основі кінцевого обладнання та абонентських ліній для надання телекомунікаційних послуг третім особам. Направлення вхідного міжнародного телефонного трафіку з обладнання споживачів телекомунікаційних послуг мережі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» на телекомунікаційну мережу, оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» під виглядом викликів з мережі стільникового зв`язку минаючи МЦК, ОПТС/АМТС є несанкціонованим втручанням в мережу операторів мобільного зв`язку України; здійснювати маршрутизацію міжнародного телефонного трафіка мають право лише оператори, які мають відповідні ліцензії на надання послуг міжміського та міжнародного телефонного зв`язку.
Відповідно до ст.ст. 39, 42 Закону України «Про телекомунікації» надання послуг міжміського та міжнародного телефонного зв`язку здійснюється на підставі отриманої ліцензії, зв`язку згідно вказаного Закону видає Національна комісія з питань регулювання зв`язку. Відповідно до п. 1.3 Наказу № 132 від 17.06.2004 року Державного комітету зв`язку та інформатизації України «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого міжнародного, міжміського, місцевого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку» викладені ліцензійні умови поширюються на всіх суб`єктів господарювання - резидентів України, які здійснюють або мають намір здійснювати діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку. При цьому:відповідно до п. 3.38. наказу № 132 користування номерним ресурсом здійснюється на дозвільній та платній основі відповідно до законодавства. Підміна номерів викликаючих абонентів є порушенням законодавства України в галузі електрозв`язку.
Відповідно до 5.8 наказу № 132, створення та експлуатація мережі фіксованого міжнародного телефонного зв`язку із застосуванням технології ІР- телефонії повинні проводитися згідно з нормативними та технічними документами, чинними в сфері телекомунікацій. Також в п. 5.9 вказано, що ліцензіат повинен підключати своє телекомунікаційне обладнання до точок взаємоз`єднання, що відповідають вимогам НКРЗ;
відповідно п.1.3 наказу №19 та п.4.8 наказу №33 Державного комітету зв`язку та інформатизації України, маршрутизація вхідного міжнародного трафіку здійснюється від станцій комутації вищого ієрархічного рівня (МЦК - міжнародний центр комутації, ОПТС/АМТС - опорно-транзитна станція - автоматична міжнародна телефонна станція) до станцій того самого або нижчого ієрархічного рівня (МЦК, ОПТС/АМТС, ОПТС-ОПС/АТС - опорна станція - автоматична телефонна станція) без переходів трафіка з нижчих ієрархічних рівнів на вищі в кожному з маршрутів незалежно від способу (аналогового чи цифрового) передачі телефонного сигналу.
Таким чином, факт направлення вхідного міжнародного телефонного трафіку з обладнання споживачів телекомунікаційних послуг мережі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Фарлеп-Інвест» під виглядом викликів з мережі стільникового зв`язку минаючи МЦК, ОПТС/АМТС є несанкціонованим втручанням в роботу мереж електрозв`язку, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку маршрутизації інформації.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у несанкціонованому втручанні в роботу мереж електрозв`язку, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку маршрутизації інформації, кваліфіковані за ч.1 ст. 361 КК України.
22 січня 2015 року у даному кримінальному провадженні між прокурором м. Дніпропетровська ОСОБА_3 на підставі ст. 37 КПК України та підозрюваним ОСОБА_4 на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України в обсязі підозри.
ОСОБА_4 повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (10 200 гривень), без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з конфіскацією програмних та технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване вручання ноутбуку «НР» серійний № CNF7490YYH.
В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури м. Дніпропетровська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 22 січня 2015 року відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який щиро розкаявся, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Угоду від 22 січня 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури м. Дніпропетровська ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, за якою призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, з конфіскацією програмних та технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване вручання ноутбуку «НР» серійний № CNF7490YYH.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання після вступу вироку в законну силу, - скасувати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1