Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1-143/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.09.2010м. м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтава у складі:

головуючого судді - Новака Ю.Д.,

за участю секретаря - Рудь М.І.,

прокурора - Черновської О.О.,

захисника - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, 24 листопада 1965 року року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працює слюсарем ВАТ «Кононівський елеватор», військовозобовязаного, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше несудимого,

у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства згідно матеріалів кримінальної справи ОСОБА_2І, обвинувачується у вчиненні у період із 03 по 17 листопада 2008 року злочинів, передбачених ч.1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_2 у предявленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК, - винним себе не визнав. Вважає, що органами досудового слідства сфальсифіковано докази його вини.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він працював начальником станції Лазівки, Південної залізниці. З листопада 2008 року, згідно наказу начальника Полтавської дирекції залізничних перевезень № 617 від 27.10.2008 року, прибув на курси підвищення кваліфікації до Київського технікуму залізничного транспорту у м. Київ. В бухгалтерії Полтавської дирекції йому були виділені кошти по 30 гривень добових, та 1440 гривень для проживання на приватній квартирі із розрахунку по 120 гривень на добу, а всього 1830 гривень.

У приміщенні технікуму його та інших слухачів зібрала в аудиторії завідуюча курсами ОСОБА_3, яка повідомила про порядок проходження навчання, а також пояснила, що слухачі будуть проживати на приватних квартирах, з господарями яких технікум домовився раніше. Також вона перевірила, чи вссім виділено кошти на проживання. Після цього ОСОБА_3 запрошувала слухачів групами по 4 особи до свого кабінету, де давала аркуш паперу із зазначенням адреси та телефону господарів квартир. Такий аркуш із адресою АДРЕСА_1 вона дала і йому та ще трьом його колегам - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, із якими він і поїхав за вказаною адресою. Біля будинку стояв чоловік на ім'я ОСОБА_7. Він був на автомобілі «Опель - астра» світлого кольору. ОСОБА_7 сказав, що він чоловік господарки і провів їх до квартири. Там їх вже чекала ОСОБА_8 Вона показала їм квартиру і пояснила, що здає її офіційно та показувала документи, які саме - він не бачив. ОСОБА_8 зібрала із кожного із них по 1440 гривень за проживання, заповнила та видала усім чотирьом касові ордери на таку суму кожному, де було вказано його прізвище і сума 1440 гривень. Він теж заплатив їй 1440 гривень. Бачив на касовому ордері штамп і «мокру» печатку та копію свідоцтва платника податків. Наступного дня ОСОБА_3 сварила двох слухачів - начальників станцій із Львівської залізниці за те, що вони поселилися самостійно, а не за адресою, яку вона їм давала.

17 листопада 2008 року у Полтавській дирекції залізничних перевезень він написав рапорт про відрядження, а також заповнив Звіт про використання коштів, де зазначив, що використав всього 1830 гривень, із низ 390 добових та 1440 гривень на проживання із 03 по 14.11.2008 року. Після цього звіт, касовий ордер про сплату за проживання, копію свідоцтва платника податку готелю «Дружба» та посвідчення про відрядження здав до бухгалтерії Дирекції.

Ще із Полтави знав, що буде проживати на приватній квартирі. В готелі «Дружба» не проживав. Його запевнила ОСОБА_3, а потім і господарка квартири ОСОБА_8, що приватні квартири є філіалами готелів і мають офіційні документи. У звязку із цим у нього не було сумніву у тому, що квартира здається офіційно, а касовий ордер дійсний. Кошти в сумі 1440 гривень не привласнював, заплатив за проживання. Про те, що касовий ордер, який здав у бухгалтерію, підроблений - не знав. У нього не було умислу привласнити кошти або використати фальшивий касовий ордер.

Обвинувачення, яке йому предявили органами досудового слідства, він не визнає і не розуміє, яким чином він привласнив кошти та підробив касовий ордер. Вважає, що через це він не може належним чином захищатися від цього обвинувачення.

В судовому засіданні захисник підсудного ОСОБА_1 заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, посилаючись на те, що при проведенні досудового слідства допущено неповноту слідства, також мають факти, які можуть свідчити про фальсифікацію матеріалів справи працівниками міліції, є численні порушення норм КПК України, деякі факти потребують ретельної перевірки, також було порушено права підсудного ОСОБА_2 на захист, а також порушення кримінально-процесуального закону, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників процесу стосовно заявленого клопотання, перевіривши та дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінальної справи, заслухавши та оцінивши в сукупності показання підсудного, свідків, думку прокурора та адвоката, суд дійшов висновку, що кримінальна справа підлягає направленню прокурору для організації та проведення додаткового досудового слідства з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов»язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об»єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також ті обставини, що пом»якшують і обтяжують його відповідальність. Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов»язок доказування на обвинуваченого. Забороняється домагатись показань обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у справі, шляхом насильства, погроз та інших незаконних заходів.

Судом встановлено, що по справі дійсно допущені істотні порушення кримінально- процесуального закону, які виключають можливість постановления вироку чи постанови, а також неповноту досудового слідства, які знайшли свій вираз у наступному.

Так, зокрема, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили як факт свого проживання разом із ОСОБА_2 на приватній квартирі за вказаною адресою, так і порядок розселення їх саме ОСОБА_3 на цю квартиру, а також про сплату грошей по 1440 гривень кожним ОСОБА_8 та отримання від неї касових ордерів та свідоцтв платника податку, які вони в подальшому здали до дирекцій залізничних перевезень за місцем роботи.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона працює начальником юридичного відділу Полтавської дирекції залізничних перевезень. В грудні 2009 року від працівників ЛВ на ст. Полтава їй стало відомо, що проти ОСОБА_2І, порушено кримінальну справу. Дирекція жодних претензій до нього не має, матеріальних збитків він не завдав, цивільний позов не заявлявся. Завдання він виконав, отримав Свідоцто про закінчення курсів.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона працює головним бухгалтером Полтавської дирекції залізничних перевезень. В грудні 2009 року від працівників міліції їй стало відомо, що проти ОСОБА_2І, порушено кримінальну справу. Дирекція жодних претензій до нього не має, збитків н не завдав, документи про відрядження були нормальні, із «мокрою» печаткою на касовому ордері.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є власником квартири АДРЕСА_2. У 2008 році до неї звернулася її знайома ОСОБА_8 і попросила дозволу користуватися квартирою, у неї були сімейні проблеми і там буде проживати її син. Вона дала їй ключі. Коли їй зателефонували працівники міліції із Полтави, то вона поїхала на квартиру. Там жили чужі люди і вона забрала ключі. В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вислухала показання ОСОБА_2 і підтвердила, що він дійсно був у її квартирі, знає і вірно вказав розташування кімнат та меблів.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона брала у 2008-2009 роках у користування квартиру АДРЕСА_3. У неї були сімейні проблеми і там проживав її син. Потім він вибрався і вона почала здавати квартиру для проживання чужим людям. Квартиру здавала по 120 гривень за добу. Клієнтів шукала на вокзалі. Розрахунок за проживання брала відразу. Пускала проживати на 1-3 доби не більше 2-3 осіб. Потім ОСОБА_11 забрала ключі. Не зареєстрована як приватний підприємець. Не памятає, чи проживав у неї ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_3 показала, що вона у 2008 році працювала завідуючою курсами підвищення кваліфікації Київського технікуму залізничного транспорту у м. Київ. Підсудний ОСОБА_2 дійсно перебував на курсах, отримав Свідоцтво. Забезпечення слухачів житлом був її обовязок. Адреси приватних квартир нікому не давала, на аркушах паперу писала тільки адреси квартирних бюро.

Також встановлено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону при проведенні досудового слідства у вигляді порушення прав обвинуваченого ОСОБА_2 на захист. Усупереч вимогам ч. 2 ст. 132 КПК, при предявленні обвинувачення ОСОБА_2 про вчинення ним трьох різних злочинів, їх обставини у постанові викладені неконкретно, відсутні вказівки на те, які саме дії ставляться обвинуваченням у в вину по кожній із цих статей. В постанові є лише одна описова частина про скоєння ним трьох злочинів, в ній описані всі дії ОСОБА_2, а в резолютивній частині вказується, що ці дії мають склад трьох різних злочинів. При цьому, в постанові не вказано час, місце та інші обставини вчинення конкретного злочину, як це передбачено ст. 64 та ч. 2 ст. 132 КПК України.

Також із описової частини про скоєння злочину, передбаченого ст. 191 КК України, не вбачається, яким способом ОСОБА_2 привласнив кошти в сумі 1440 гривень, та якими діями спричинив Полтавській дирекції залізничних перевезень матеріальні збитки на суму 1440 гривень. Адже дирекція надала довідку про відсутність претензій та матеріального збитку, а згідно показів ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 1. та ОСОБА_6, вказані кошти витрачені для проживання в м. Києві.

Враховуючи ці обставини, у звязку із тим, що обвинувачення є неконкретним, це свідчить про порушення права на захист, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_2 на стадії досудового слідства був позбавлений права належним чином захищатися від обвинувачення, яке є неконкретним, і саме цим порушено його право на захист.

Положення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N8 „Про застосування законодавства яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві вказують, що обвинувачений має право знати, в чому він обвинувачується.

Суди повинні перевіряти додержання цього права і вимагати від органів досудового слідства, щоб постанова про притягнення як обвинуваченого була конкретною за змістом. Зокрема, в описовій її частині повинні бути зазначені: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини вчинення злочину. Недодержання цих вимог може бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Недодержання органами досудового слідства вимог статей 64 і 132 КПК України є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що тягне за собою повернення справи на додаткове розслідування.

Положення п. 3 Постанови цього ж Пленуму вказують, що судові рішення підлягають обовязковому скасуванню у тих випадках, коли порушення права на захист позбавило або обмежило обвинуваченого в здійснення цього права і перешкодило або могло перешкодити суду всебічно, повно та обєктивно розглянути справу і винести законне та обґрунтоване судове рішення.

Наведені вище істотні порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, порушення права на захист, поновити на судовому слідстві неможливо, і вони виключають можливість постановления вироку чи постанови. Без їх усунення подальше вжиття судом додаткових заходів шляхом надання судового доручення по виправленню зазначених недоліків та неповноти досудового слідства є неможливим.

Під час додаткового розслідування необхідно розглянути питання про виправлення обвинувачення шляхом його зміни відповідно до положень ст. 64 та ч. 2 ст. 132 КПК України, із суворим дотриманням закону та прав обвинуваченого ОСОБА_2 на захист. Також необхідно встановити та допитати усіх слухачів, які проходили курси підвищення кваліфікації у Київському технікумі залізничного транспорту в період із 03 по 15 листопада 2008 року і були розселені на приватні квартири. Необхідно зясувати порядок розселення їх по приватних квартирах, хто і як його проводив, хто надавав адреси для проживання, як і кому проводили оплату за проживання, та ким і які саме документи їм були видані після сплати за проживання. Суд вважає за необхідне здійснити органами досудового слідства виїмку таких касових ордерів і провести по них судово- почеркознавчі експертизи для встановлення осіб, які внесли до них рукописний текст. Провести очні ставки між слухачами та завідуючою курсами ОСОБА_3, а також установити власників або наймачів цих квартир і допитати їх. Необхідно також додатково перевірити факт того, чи був ОСОБА_2 посадовою особою на час навчання на курсах, та фактичний матеріальний збиток, завданий ним Полтавській дирекції залізничних перевезень.

При наявності для того доказів та підстав, вирішити питання про предявлення обвинувачення відповідно до положень ст. 64 та ч. 2 ст. 132 КПК України.

Таким чином по справі допущена така неповнота досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні, тому справу необхідно направити на додаткове розслідування.

В ході розслідування органам досудового слідства необхідно усунути недоліки вказані в постанові суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 273, 281 КПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника підсудного ОСОБА_2 задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, зач.1 ст. 191, ч. З ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України направити Полтавському транспортному прокурору для організації додаткового розслідування, в ході якого необхідно усунути недоліки досудового слідства, що зазначені в постанові суду.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 - підписку про невиїзд, залишити без змін.

На постанову сторони можуть подати апеляції до апеляційного суду Полтавської області, через Ленінський районний суд, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_12