У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Канигіної Г.В., Кривенди О.В.,

за участю прокурора

Вергізової Л.А.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 6 березня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням першого
заступника прокурора Івано-Франківської області на вирок Рогатинського
районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_2

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 162
КК України на один рік обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України на три
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено остаточне покарання -
три роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_1 зобов'язано не змінювати місце
проживання та не виїжджати за межі України без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи і періодично з'являтися в ці органи для
реєстрації;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 185 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України до шести місяців виправних робіт за місцем
роботи з відрахуванням 20 % із суми заробітку в доход держави.

В апеляційному порядку справа не розглядалася.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у тому, що вони, за обставин, викладених
у вироку, на початку травня 2007 року, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, за попередньою змовою, вчинили крадіжки з проникненням у приміщення
СГВК “Мрія”.

Крім того, ОСОБА_1 8 та 10 червня 2007 року незаконно проник до житла
потерпілого ОСОБА_3, чим порушив недоторканість його житла.

У касаційному поданні прокурор
зазначає про істотні суперечності, які містяться у вироку, зокрема, на те, що в
мотивувальній частині вироку йдеться про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 крадіжки
чужого майна повторно, а при кваліфікації дій засуджених ця ознака не
врахована.

Крім того, на думку прокурора, суд, на порушення вимог п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального
покарання” від 24 жовтня 2003 року № 7, призначив ОСОБА_2 покарання у виді
виправних робіт за місцем роботи, хоча засуджений працює на підприємстві, де
він вчиняв крадіжки.

Прокурор також вказує, що суд поклав на ОСОБА_1 обов'язки, які не
передбачені ст. 76 КК України.

До того ж, прокурор вважає, що засудженим призначено надмірно м'яке
покарання.

Прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу -
направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив задовольнити касаційне подання, перевіривши матеріали справи й
обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню
з таких підстав.

На порушення вимог ст. 334 КПК України, суд допустив у вироку істотні
суперечності, оскільки, формулюючи визнане доведеним обвинувачення, зазначив
про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 крадіжки повторно, проте при кваліфікації дій
підсудних цю ознаку не вказав.

Крім того, призначаючи ОСОБА_2 покарання у виді виправних робіт за місцем
роботи, суд не врахував положень, викладених у п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального
покарання” від 24 жовтня 2003 року № 7, відповідно до яких суди не повинні
призначати виправні роботи особам, які вчинили злочини, пов'язані з виконанням
ними службових або професійних обов'язків, коли залишення винного на тій самій
роботі може призвести до послаблення виховного й запобіжного впливу покарання
або до вчинення таких же злочинних діянь.

Зобов'язуючи засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи, суд не врахував, що згідно з п. 2 ч.1
ст. 76 КК України на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням,
може бути покладено обов'язок не виїжджати без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи за межі України лише на постійне місце
проживання.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд, під час якого необхідно усунути
вказані недоліки та постановити судове рішення з дотриманням усіх вимог
кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

При новому розгляді справи мають бути перевірені й інші доводи, викладені у
касаційному поданні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання першого заступника прокурора Івано-Франківської області
задовольнити.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 серпня
2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

судді:

Коновалов
В.М. Канигіна Г.В. Кривенда О.В.