Справа № 11-133/07 р. Головуючий
у 1 інстанції Корнелюк B.C.
309 ч.2 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 16
березня 2007 р.

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого-судді
Бешти Г.Б.

суддів: Матата О.В., Оксентюка
В.Н.

прокурора
Гарбуза В.В. засудженого: ОСОБА_1 розглянула у відкритому судовому засіданні у
м.Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Локачинського районного суду від 20 грудня 2006 року, яким ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Колона, Іваничівського району, житель АДРЕСА_1, громадянин України, з
повною середньою освітою, непрацюючий, на утриманні має двоє малолітніх дітей,
раніше судимий: 20 квітня 1995 року за ст. 102 КК України до 2-х років
виправних робіт;

5 січня 1997 року за ст.ст. 140
ч.І, 43 КК України до 1 року З місяців позбавлення волі;

17
березня 2000 року за ст.ст. 81 ч.2, ч.І ст. 89, ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 196-1, 42
КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 25 жовтня 2003
року за відбуттям строку покарання; 8 вересня 2006 року вироком Горохівського
районного суду за ст.ст. 229-6 ч.І (в редакції 1960 року), ч.2 ст. 185, ч.2 ст.
315, ч.І ст. 309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, засуджений,- за
ч.2 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,
шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком
Горохівського районного суду від 8 вересня 2006 року остаточно до відбуття
ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки З місяці.

Строк відбування покарання визначено рахувати ОСОБА_1 з
24 серпня 2006 року, зараховано термін тримання його під вартою в період із 7
травня по 2 червня 1996 року, з 23 вересня по 8 грудня 2005 року та з 3 по 6
квітня 2006 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в доход держави судові витрати в сумі 164 гривні 77
копійок за проведення судово-медичної експертизи.

Вироком вирішено
долю речових доказів по справі.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія
суддів, судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 23 серпня 2006 року,
близько 23-ї години, в с
Михайлівка Локачинського району незаконно придбав і зберігав, без мети
збуту, макову соломку, вага якої у перерахунку на суху речовину становила 263
грами та виготовив з макової соломки особливо небезпечний засіб - опій
екстракційний, вага якого в перерахунку на суху речовину становила 6,58 грами.

В поданій на вирок апеляції ОСОБА_1, не оспорюючи
доведеність вини, вказує на суворість призначеного покарання, при призначенні
якого суд не врахував, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей,
визнання ним вини та щире каяття у вчиненому.

Також зазначає, що повторність, як кваліфікуючу ознаку, йому вмінено
неправильно, в зв'язку з чим прохає змінити кваліфікацію його дій з ч.2 ст. 309
на ч. 1 ст. 309 КК України та зменшити термін покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляції,
засудженого, який апеляцію підтримав і прохає її задоволити, міркування
прокурора, який просив вирок залишити без зміни, а апеляцію засудженого без
задоволення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати
встановила, що апеляція засудженого ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який він
засуджений, підтверджується зібраними по справі та дослідженими у судовому
засіданні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_1 дана правильна юридична оцінка, тому посилання засудженого в
апеляції на неправильну кваліфікацію його дій є безпідставним. Із матеріалів
справи (а.с. 90, 125) вбачається, що ОСОБА_1 у серпні -вересні 2005 року вчиняв
злочини, пов'язані з незаконним обігом наркотиків, за які був засуджений.

Оскільки ОСОБА_1 має декілька непогашених та незнятих у
встановленому законом порядку судимостей за вчинення умисних злочинів, то суд,
при призначенні покарання, правильно врахував дану обставину як обтяжуючу
покарання.

Суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України призначив
покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного,
обставини, що пом'якшують покарання, зокрема і тих, на які вказує засуджений в
апеляції.

Посилання
засудженого на суворість покарання також є безпідставним.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд
правильно застосував принцип часткового складання покарань, призначених цим
вироком та вироком Горохівського районного суду від 8 вересня 2006 року. Воно є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Підстав
для пом'якшення покарання засудженому ОСОБА_1 колегія суддів судової палати не
знаходить.

Керуючись ст.
365, ст. 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1

залишити без задоволення, а вирок Локачинського районного
суду від 20 грудня 2006 року відносно
нього - без зміни.