У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І. та
Кліменко М.Р.,

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.,

захисника засудженого

ОСОБА_2, ОСОБА_1,

потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянула
в судовому засіданні в місті Києві 20
лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1та його захисника - адвоката ОСОБА_2 на
вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2006 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, раніше не судимого, -

засуджено
за ст. 115 ч. 2 п. п.1, 2, 6 КК України
до довічного позбавлення волі.

За вироком суду з ОСОБА_1стягнуто:

- на користь потерпілого ОСОБА_3 8172
гривні 69 копійок на покриття заподіяної злочином матеріальної шкоди та 200 000
гривень на покриття моральної шкоди;

- на
користь потерпілої ОСОБА_4 10 294 гривні 87 копійок на покриття матеріальної
шкоди та 300 000 гривень на
покриття моральної шкоди.

ОСОБА_1визнано судом винним і засуджено за злочин, вчинений ним за таких
обставин.

25 травня 2006 року ОСОБА_1, перебуваючи за місцем проживанняАДРЕСА_1,
вирішив з корисливих мотивів учинити умисне вбивство ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що
мешкали в сусідній квартирі НОМЕР_1. З цією метою він узяв у себе вдома
невстановлений предмет у виді сокири, помістив його у поліетиленовий пакет,
після чого пішов до квартири сусідів. Сусідка ОСОБА_5 впустила його до
помешкання, після чого він у період часу з 12-ї години до 12-ї години 30
хвилин, перебуваючи на кухні та діючи з умислом на позбавлення життя двох осіб,
наніс принесеним з собою предметом не менш як 29 ударів господарці по голові,
шиї, руках та в груди, внаслідок чого
потерпіла померла на місці події. Потім
він у коридорі квартири принесеним предметом вдарив малолітнього ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, по голові, перетягнув тіло
хлопчика в кімнату, де завдав йому тим же предметом ще не менш як сім ударів по
голові, від чого настала смерть потерпілого.

Після того він у квартирі заволодів чужим майном: виробами із золота,
відеокамерою, мобільним телефоном загальною вартістю 7122 гривні 69 копійок і з
місця вчинення злочину пішов.

У поданій на вирок касаційній скарзі та додаткових доводах до неї ОСОБА_1
порушує питання про скасування вироку апеляційного суду в зв'язку з
недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину та призначенням покарання,
яке не відповідає ступеню тяжкості злочину й даних про його особу. Він вважає,
що його засуджено незаконно. Посилається на те, що під час досудового слідства
він був позбавлений можливості скористатися послугами захисника, давав
неправдиві показання щодо обставин вчинення злочину, оскільки працівники правоохоронних органів унаслідок
застосування незаконних дій примусили його давати такі показання. Однак, суд не
взяв до уваги незаконність таких доказів і поклав їх в основу вироку, невірно
дав оцінку іншим доказам, зокрема, показанням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, не
перевірив тих обставин, які підтверджують його невинуватість у вчиненні
злочину. Вважає, що справа розглянута однобічно і упереджено. Стверджує, що
убивство ОСОБА_5 та її сина вчинив ОСОБА_9, а він злочину не вчиняв і лише був
присутній під час убивства.

Захисник ОСОБА_2 у касаційній скарзі
просить вирок щодо його підзахисного ОСОБА_1скасувати як незаконний
внаслідок порушень, допущених органами
досудового слідства під час розслідування кримінальної справи та її судовому
розгляді. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки
всім доказам не було дано оцінки, не спростовано показання ОСОБА_1про те, що
умисне вбивство вчинено ОСОБА_9, а не ним. Під час розгляду справи судом було
допущено численні порушення чинного кримінально-процесуального законодавства,
зокрема, при перевірці причетності до злочину ОСОБА_9, вирішенні питання про
оголошення показань свідків, з'ясуванні інших обставин справи. Судом
використані докази, які мали бути визнані недопустимими. Посилається на те, що
у справі було допущено таку неповноту з'ясування фактичних обставин справи, яку
неможливо було усунути в судовому засіданні, а тому в даному випадку мало бути
прийнято рішення про направлення справи на додаткове розслідування, а не про
засудження, як це зробив суд. З цих підстав захисник вважає, що справа має бути
направлена на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого
ОСОБА_1та його захисника - адвоката ОСОБА_2, які підтримали свої касаційні
скарги, потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення
касаційних скарг, прокурора Кривов'яза Я.І. про залишення вироку як законного і
обґрунтованого без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню
не підлягають.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи та зроблено
обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_1у
вчиненні злочину.

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та
перевірених судом доказах.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у судовому засіданні спочатку
винним себе визнавав повністю і показував, що
25 травня 2006 року він вирішив вчинити крадіжку у сусідів ОСОБА_6, щоб
віддати борг, однак, зламати двері квартири йому не вдалося. Коли ОСОБА_5 повернулася з сином додому, він,
узявши вдома сокиру, зайшов до квартири сусідів, сокирою вдарив кілька разів
спочатку господарку по голові й тілу, а потім і її малолітнього сина. Після
вчинення вбивства заволодів мобільним телефоном, відеокамерою, виробами із
золота.

Однак, в останньому слові він заявив, що вбивство ОСОБА_5 та її сина вчинив
не він, а ОСОБА_9, нанісши обом потерпілим удари сокирою, яку взяв у його помешканні. Після того вони
вчинили крадіжку виробів із золота та іншого майна. Показання під час
досудового слідства про вчинення злочину саме ним він давав унаслідок
застосованого щодо нього насильства з боку працівників правоохоронних органів
і, боячись розправи на членами його сім'ї, оговорив себе.

Такі показання ОСОБА_1було ретельно перевірено судом. Так, ОСОБА_9 у
судовому засіданні категорично заперечував свою участь у вчиненні вбивства.
Щодо причетності цієї особи до вчинення злочинів прокуратурою здійснювалася
перевірка і в зв'язку з відсутністю доказів щодо ОСОБА_9 відмовлено в порушенні
кримінальної справи. Під час проведеної прокуратурою перевірки не виявлено
також фактів незаконних дій з боку працівників, які за твердженням
ОСОБА_1застосовували до нього незаконні методи слідства, в зв'язку з чим також
було прийнято відповідне рішення. Оцінюючи докази, суд правильно дійшов
висновку про недостовірність заяви засудженого про вчинення злочину іншою
особою. При цьому суд вірно послався на те, що ОСОБА_1 як під час досудового
слідства, так і на початковій стадії судового розгляду визнавав факт вчиненого
ним убивства і стверджував, що ніякого незаконного впливу на нього чинилося.
Крім того, колегія суддів враховує те, що й в касаційній скарзі немає
переконливих доводів на неправдивість тих показань, які покладені в основу
вироку.

Під час проведення відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_1
підтверджував факт вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 та заволодіння майном і
на місці показував, як це було скоєно.

Показання засудженого, які він давав у ході досудового слідства про
вчинення вбивства саме ним, об'єктивно узгоджувалися з іншими доказами у
справі.

Так, під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_1, що розташована по
сусідству з помешканням ОСОБА_1, було виявлено трупи ОСОБА_5 та малолітнього
ОСОБА_6 з ознаками насильницької смерті, а за висновком судово-медичної
експертизи смерть їх обох настала від відкритих черепно-мозкових травм у
вигляді рубаних поранень голови з ураженням головного мозку. При цьому ОСОБА_5
було завдано 29 поранень, а її синові - 7 поранень голови та інших частин тіла.

Потерпілий ОСОБА_3 підтвердив, що, повернувшись з роботи, виявив у квартирі
вбитими свою дружину та малолітнього сина. Із квартири зникли вироби із золота,
мобільний телефон, відеокамера. Зі ОСОБА_1 він був знайомий як з сусідом,
останній іноді приходив до них додому,
позичав гроші, звертався з пропозицією вигідно придбати квартиру. Його дружина
чужих, крім ОСОБА_1, до квартири не впускала.

Потерпіла ОСОБА_4 також підтвердила, що 25 травня 2006 року було вбито її
дочку та внука й забрані цінні речі, про що їй повідомив ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 пояснював, що давав ОСОБА_1 гроші для придбання мобільного
телефона. Але той телефона не придбав, в зв'язку з чим частину грошей повернув
25 травня 2006 року.

Свідок ОСОБА_11 показував, що 25 травня 2006 року позичав ОСОБА_1 гроші, а
той залишив йому як заставу вироби із золота та мобільний телефон, які згодом у
нього було вилучено. Крім того, ОСОБА_1 пропонував у заставу також відеокамеру.

Свідок ОСОБА_12 показував, що на ринку було помічено раніше не знайомого
йому ОСОБА_1, який пропонував купити відеокамеру. Знаючи від працівників
міліції про вчинення вбивства, під час якого було забрано відеокамеру, він
разом з іншими затримав ОСОБА_1і передав працівникам міліції, які приїхали за
його викликом.

Обставини затримання засудженого підтвердив також свідок ОСОБА_13

При затриманні ОСОБА_1у нього було
вилучено мобільний телефон та відеокамеру.

Вилучені у ОСОБА_1і свідків речі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 впізнали як ті, що
належали ОСОБА_5 і під час убивства були викрадені.

Сукупність цих та інших наведених у вироку доказів переконливо свідчить про
те, що саме ОСОБА_1 учинив умисне вбивство двох осіб, в тому числі й
малолітньої дитини, з корисливих мотивів, і його винність у вчиненні цього
злочину доведена повністю.

Кваліфікація дій засудженого за ст. 115 ч. 2 п. п. 1, 2, 6 КК України є
правильною.

При призначенні покарання суд урахував характер, ступінь суспільної
небезпечності й наслідки вчиненого злочину, який є особливо тяжкий, усі дані
про особу засудженого та обставини справи, що впливали на вид і розмір
призначеного покарання. Наведені у вироку дані, як правильно зазначив суд,
свідчать про виключну небезпеку ОСОБА_1для суспільства, що давало підстави для
призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, яке в даному випадку є
необхідним і справедливим.

Тому доводи скарг про невиправдану суворість покарання, визначеного
ОСОБА_1, є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_1та його захисника - адвоката ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області
від 6 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Паневін
В.О. Гриців М.І. Кліменко М.Р.

_______________________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.