Справа № 642/1103/15-к
Провадження № 1-кп/642/231/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - цивільного позивача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .1 ст. 296 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти громадського порядку за наступних обставин.

Так, 13 жовтня 2014 року о 23 год. 00 хвил. ОСОБА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місті - у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи свою явну неповагу до суспільства, став голосно висловлюватись грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою у бік власника домоволодіння ОСОБА_5 . На зроблене зауваження потерпілого та членів його родини ОСОБА_4 не реагував, а навпаки продовжував висловлюватися на адресу потерпілого нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою. Після чого ОСОБА_4 , не бажаючи припиняти свої протиправні дії, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яка виражається в умисному пошкодженні чужого майна, підняв з землі палицю, якою розбив заднє скло на автомобілі ВАЗ-2109, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №322 від 21.11.2014 року матеріальну шкоду у розмірі 539 грн. 24 коп. Після чого ОСОБА_4 пішов з місця вчиненого правопорушення.

Хуліганські дії ОСОБА_4 довгостроково та завзято не припинялися на протязі 20 хвилин та були припинені в результаті втручання громадянки ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що дійсно 13 жовтня 2014 року о 23 год. був у нетверезому стані, приїхав у двір будинку АДРЕСА_2 , де висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. На прохання його та членів його родини припинити лайку не реагував, продовжував нецензурно лаятися на адресу потерпілого, а потім палицею, підібраною у дворі, розбив заднє скло його автомобіля. Свої дії він припинив після втручання ОСОБА_6 . У скоєному щиро розкаявся.

Цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди визнав частково, всього у сумі 1 200 грн. Зазначив, що він пропонував потерпілому вставити скло автомобіля, однак той не погодився. Він згоден відшкодувати потерпілому 1 200 грн., однак потерпілий вимагає сплатити суму, яку він вважає завищеною.

Потерпілий - цивільний позивач ОСОБА_5 цивільний позов підтримав,просив стягнути з ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 1 200 грн., посилаючись на те, що на вказану суму ним проведені ремонтно-відновлювальні роботи у зв`язку з пошкодженням ОСОБА_4 скла автомобіля. Вказана сума складається з вартості скла - 450 грн., резини для встановлення скла 300 грн., та вартості робіт по його встановленню і прибиранню автомобіля у зв`язку з розбиттям скла. Також просив стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 800 грн., в обґрунтування моральної шкоди послався на те, що він та його сім`я зазнали нервового стресу внаслідок дій ОСОБА_4 , був порушений спокій його, його дружини та малолітніх дітей. Крім того, було пошкоджено його автомобіль, та він був вимушений його ремонтувати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, окрім доказів щодо цивільного позову, стосовно розміру якого у сторін виник спір. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство).

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. Постійного місця роботи не має. Раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не працює, вищенаведені пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у вигляді обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, враховуючи, що ОСОБА_4 щиро покаявся у скоєному, до кримінальної відповідальності притягується вперше, суд приходить до висновку, що його виправлення можливо без відбування покарання, тому його слід звільнити від покарання у вигляді обмеження волі в випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов,заявлений потерпілим ОСОБА_5 на суму 12 000 грн., у тому числі матеріальної шкоди - 1 200 грн.,та моральної шкоди у розмірі 10 800 грн., підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 128 КПК України цивільний позов, заявлений потерплим ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 1 200 грн. підлягає частковому задоволенню, у сумі 539 грн. 24 коп. згідно з висновком автотоварознавчої експертизи № 322 від 21.11.2-14 року - у розмірі вартості заднього скла автомобіля з урахуванням відновлювальних робіт (479, 7 грн.+59,50грн). Належних доказів заподіяння матеріальної шкоди на більшу суму цивільним позивачем суду не надано. На підтвердження своїх доводів про понесені ним витрати на відновлення автомобіля у сумі 1 200 грн. потерпілий належних доказів не надав.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України цивільний позов ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого та пошкодження його майна зазнав нервового стресу, душевних страждань, був порушений його спокій та спокій його сім`і, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого йому завдана і моральна шкода, розмір якої судом визначений у сумі 2 000 грн.
Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілому у більшому розмірі суду не надано.
Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого.
Процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи №322 від 21.11.2014 року у розмірі 196 грн. 56 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Речові докази відсутні.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відраховувати з моменту оголошення вироку.
Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 539 грн.24 коп., у відшкодування моральної шкоди 2000 грн, а всього стягнути 2 539грн. 24 коп. В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 196 грн. 56 коп. в дохід держави.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1