АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/892/15 Справа № 182/9011/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000012 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадженняна ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Ожидів, Буського району Львівської області, громадянки України, заміжньої, з вищою педагогічноюосвітою, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367КК України, повернуто прокурорудля належного оформлення,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинувальний акт повернуто прокурору Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, для усунення виявлених недоліків.
Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту, суд вказав на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, що органами досудового розслідування в акті не вказано, з якою метою ОСОБА_6 вчиняла дії, та який в неї при цьому був мотив. Далі суд послався на те, що при кваліфікації дій обвинуваченої як злочинна недбалість, в тексті обвинувачення мало бути зазначено, яким чином ОСОБА_6 повинна була діяти, щоб не допустити шкідливих наслідків у вигляді заподіяння істотної шкоди державним інтересам, не розкрито суб`єктивну сторону скоєного обвинуваченою злочину, а підписання обвинуваченою платіжних доручень не може бути визнано як неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них. При цьому прокурором не дано ніякої належної правової оцінки тому факту, що підписання ОСОБА_6 платіжних доручень за договорами, які набрали чинності, було її обов`язком, передбаченим цивільним законодавством.

Далі суд вказав, що в обвинувальному акті відсутні дані про визнання вказаних договорів недійсними, та відсутня інформація про їх оскарження прокурором в порядку виконання ним функції представництва інтересів держави.Також суд вказав, що в тексті обвинувачення сума у 31168,8 грн., яка не перерахована була постачальнику обладнання, фактично залишилася у володінні Нікопольської міської ради,тому не може бути визнана збитками, що свідчить, на думку суду, про не встановлення органами розслідування всупереч вимогам ст.91 КК України виду і розміру шкоди.

Крім того, на думку суду мало місце суттєве порушення норм КПК України та прав обвинуваченої, зокрема:в підготовчому судовому засіданні встановлено, що 30.09.2014 р. ОСОБА_6 було вручено перший обвинувальний акт за обвинуваченням її за ст.367 ч.1 КК України, суть якого абсолютно відрізняється від суті обвинувачення в обвинувальному акті від 21.11.2014 р, а згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, 21.11.2014 р. було винесено постанову про зміну раніше повідомленої підозри, після ознайомлення ОСОБА_6 та її захисника з матеріалами досудового розслідування та вручення першого обвинувального акту. При цьому суд вказав, що розділ КПК № ІІІ «Досудове розслідування» не передбачає повернення до стадії досудового розслідування після того, як було складено, затверджено та вручено обвинувальний акт прокурором.

В апеляційній скарзі:
прокурор вважає ухвалу незаконною, остільки суд при задоволенні клопотання захисника вийшов за рамки ст.314, 315 КПК України та під час підготовчого судового засідання вдався до аналізу та оцінки доказів та визначив, які докази є допустимими. На думку прокурора, не відповідає дійсності посилання суду на не розкриття суб`єктивної сторони злочинув обвинувальному акті, оскільки суб`єктивна сторона злочину службової недбалості, виявляється в необережній формі вини як щодо діяння, так і щодо його наслідків. Посилається, що вручення по вказаному кримінальному провадженню обвинувального акту від 30.09.2014 року, було зроблено на виконання п.6 ст.290 КПК України. При цьому слідчим 30.09.2014 року захиснику ОСОБА_6 та підозрюваній було надано доступ до матеріалів для ознайомлення та можливості копіювання, але захисником в порушення вимог п.6, 11, 12 ст.290 КПК України клопотання про долучення до матеріалів справи доказів було викладено в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а згідно копій сторінок закордонного паспорту ОСОБА_6 вбачається, що остання в період часу з 17.07.2013 року по 24.07.2013 перебувала закордоном. У зв`язку з цим, та з урахуванням наданих захисником доказів було відновлене досудове розслідування. Посилання суду, що нормами КПК України «Досудове розслідування»,не передбачено повернення обвинувального акту прокурору після його складання, затвердження та вручення, а також на те, що процесуальні дії проведені після вручення підозрюваній та захиснику обвинувального акту 30.09.2014 року проведені поза межами стадії кримінального провадження- на думку прокурора,- є помилковим.
Просить скасувати ухвали суду та направити обвинувальний акт в той же суд на новий судовий розгляд, зі стадії підготовчого засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка прохала задовольнити апеляцію та скасувати ухвалу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно ст.314, 315 КПК України під час підготовчого судового засідання, суд не може вдаватись до аналізу та оцінки доказів щодо їх допустимості.
Але як вбачається з ухвали, суд вдався до аналізу розкриття суб`єктивної сторони злочину в обвинувальному акті та виказав позицію стосовно об`єму та належності доказів, що на етапі розгляду матеріалів провадження в підготовчому засіданні є неприпустимим.
Також суд на даному етапі розгляду матеріалів провадження в підготовчому засіданні, неприпустимо вдався до оцінки того, що в обвинувальному акті відсутні дані про визнання договорів недійсними, про відсутність інформації про їх оскарження прокурором в порядку виконання функції представництва інтересів держави. Аналогічно суд не врахував вимоги Закону, що без дослідження в установленому порядку зібраних доказів безпосередньо в судовому засіданні, суд не мав права на етапі підготовчого засідання надавати оцінку наявним доказам, та зокрема тому, що інкримінована обвинуваченій сума у розмірі 31 168,8 грн., яка не була перерахована постачальнику обладнання, фактично залишилася у володінні Нікопольської міської ради, та про те, що це не є збитками. При цьому вказане свідчить про не встановлення органами розслідування виду і розміру шкоди.
Посилання суду, що нормами КПК України розділом «Досудове розслідування», не передбачено повернення обвинувального акту після його складання, затвердження та вручення 30.09.2014 року, а також на те, що процесуальні дії проведені після вручення підозрюваній та захиснику обвинувального акту 30.09.2014 року, виконані поза межами стадії кримінального провадження, є безпідставним, остільки судом не враховано, що на виконання вимог, передбачених п.6 ст.290 КПК України прокурор, з урахуванням наданих захисником доказів, та виявлених недоліків, обгрунтовано відновив досудове розслідування, та після цього було проведено ряд слідчих дій у встановленому порядку, що не суперечить вимогам Закону. При цьому, як вбачається з наявних матеріалів слідчим захиснику ОСОБА_6 та підозрюваній було повідомлено про обсяг проведених слідчих дій та їх ознайомлено зі всіма матеріалами. Не звернуто судом увагу і на той факт, що до суду було офіційно направлено обвинувальний акт від 21.11.2014 року, а не від 30.09.2014 року.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору, для приведення його у відповідність згідно з вимогами ст. 291 КПК України, а тому дане рішення не можна визнати законним, ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу прокурора - необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України , колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції - задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати, та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3