Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/11/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000124 за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустельникове Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого машиністом тепловоза залізничного цеху на ДП«Схід ГЗК», мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні 1 малолітня дитина 2013 року народження, не судимого
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з дворічним іспитовим строком та з покладенням згідно ст.76 КК України обов`язку: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 10 000 гривень, моральну шкоду в сумі 10 000 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 5 000 гривень.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь державного закладу «СМСЧ» №9 витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 5 567 гривень 36 копійок.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 судові витрати по справі в сумі 470 гривень 40 копійок за проведення експертизи в дохід держави, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

24.05.2012 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_11 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, що склалися між ним та ОСОБА_11 , з приводу того, що останній телефонував до його дружини - ОСОБА_12 та домагався зустрічей, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, взяв до рук фрагмент електричного кабелю, довжиною 430 мм, діаметром 35 мм. та підійшовши до ОСОБА_11 , наніс один удар спереду по голові, від чого ОСОБА_11 упав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_9 тим же предметом, умисно наніс ще один удар в область голови потерпілого та декілька ударів ногами в область голови і грудної клітини, чим, згідно з висновків експерта № 484 від 10.08.2012 року та № 119 від 18.01.2013 року, заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: садна волосистої частини голови, обличчя, гематоми волосистої частини голови, обличчя, струс головного мозку в комплексі з переломом склепіння черепу, які в своїй сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Свої доводи апелянт мотивує тим, що при ухвалені вироку районний суд не врахував тяжкість вчиненого злочину, часткове визнання вини обвинуваченим, особу обвинуваченого, обставини, що характеризують поведінку ОСОБА_9 після вчинення злочину, а саме: ненадання допомоги потерпілому, не відшкодування шкоди, завданої злочинними діями, у тому числі на лікування, а тому вважає, що наведене у своїй сукупності не знижує ступінь небезпечності винної особи для суспільства, та не може бути підставою для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі на вказаний вирок потерпілий ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання, змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання обставинам вчинення злочину, тяжкості нанесених ушкоджень, тяжких наслідків, які наступили внаслідок вчиненого злочину та особі засудженого та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі. В обґрунтування вимог зазначив, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому злочину визнав частково, у судовому засіданні не надав правдивих показань. Крім того, на йому думку, суд помилково прийшов до висновку, що ОСОБА_9 розкаявся, та визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого. Не врахував ненадання матеріальної допомоги на лікування, а тому наведені обставини свідчать, що районний суд призначив м`яке покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції, в частині стягнення на користь ОСОБА_11 10000 грн. матеріальної шкоди, - змінити, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого завдану йому матеріальну шкоду вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 5996 грн., а моральну шкоду скасувати як необґрунтовану. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції, в частині задоволення цивільного позову щодо матеріальної шкоди, - не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були надані потерпілим для обґрунтування ним своїх вимог, заявлених в позові, а також об`єктивно не з`ясовані та не спростовані судом з посиланням на норми матеріального та процесуального права. На його переконання, суд першої інстанції прийняв до уваги, в якості доказів, чеки на придбання ліків на суму 1728, 46 грн., які не відносяться до лікування потерпілого, а тому не повинні враховуватись судом при постановленні вироку.

У доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 просить: вирок районного суду скасувати, як безпідставний та необґрунтований, та ухвалити виправдувальний вирок стосовно нього. Зазначає, що суд у порушення вимог про повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, ухилився від дослідження саме мотивів і причини виниклого конфлікту, не надав оцінки протиправним діям самого потерпілого, з вини якого виник конфлікт, який переріс у бійку. Також вказує, що органом досудового розслідування та судом не встановлено та не досліджено механізм спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки згідно до висновків експертиз, наявні у нього тілесні ушкодження не могли бути спричинені гумовим кабелем, який він використовував для припинення неправомірних дій з боку потерпілого. Інших знарядь для спричинення тілесних ушкоджень у нього не було, крім того, умислу на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень не мав.

У остаточно-зміненій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує, що виявлений під час протоколу огляду місця події 28.05.2012 року відрізок гумової шланги, не може бути речовим доказом, оскільки він не досліджувався в лабораторних відділення бюро судово-медичної експертизи. Вважає неналежним висновки судово-медичної експертизи про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, так як, згідно самих висновків, у зв`язку з тим, що в наданій медичній документації кількість ушкоджень в ділянці голови не описана, говорити про кількість травматичних впливів неможливо. Вважає, що свідчення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 під час допиту слідчим Петрівського РВ УМВС суперечать один-одному, в зв`язку з тим, що під час огляду місця події не були встановлені сліди кровотечі, на які вказують свідки. Також різняться пояснення свідків щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, розташування потерпілого та обвинуваченого стосовно автомобіля останнього. Крім того, не перевірено, чи має право на проведення медичної діяльності КТ ООО «КТ-медсервіс», де було проведено томографічне дослідження потерпілого. Просить скасувати вирок Петрівського районного суду від 11.06.2014 року та закрити провадження у справі, а також винести окрему ухвалу на ім`я прокурора Кіровоградської області щодо дій досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді, провівши судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого, дослідження судово-медичних експертиз, якими встановлено отримання тілесних ушкоджень потерпілим та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційні вимоги свого довірителя, обвинуваченого ОСОБА_9 , який відмовився виступати в судових дебатах та в останньому слові, його захисника адвоката ОСОБА_10 , яка просила вирок суду стосовно ОСОБА_9 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оцінені судом.

Так, в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 , на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі свідчень, від виступу в судових дебатах та від виступу під час останнього слова. При цьому зазначив, що він не довіряє захиснику, оскільки бажав скористатися правовою допомогою спеціаліста в галузі права ОСОБА_16 , який не є професійним адвокатом. Проте колегія суддів відмовила у задоволенні його клопотання про допуск до участі у кримінальному провадженні спеціаліста в галузі права, чим порушила його конституційне право, щодо вільного вибору захисника своїх прав в суді. Вважає, що всі матеріали кримінального провадження сфальсифіковані потерпілим, органом досудового слідства та судом першої інстанції, а колегія суддів у даному складі фактично намагається приховати вказані факти, щоб приховати злочин у вигляді притягнення завідомо не винуватого до кримінальної відповідальності та звинуватити його у вчинення тяжкого злочину, якого він фактично не вчиняв, оскільки будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 не заподіював, будь-яких ударів не наносив.

Проте, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав частково та пояснив суду, що влітку три роки тому ОСОБА_11 звернувся до його матері ОСОБА_17 та попрохав щоб її невістка, його дружина ОСОБА_12 допомогла влаштувати його онука в дитячий садок в м. Жовті Води Дніпропетровської області, де працює його дружина. На вказане прохання, його дружина погодилась та допомогла влаштувати онука в свою групу, після чого між їхніми родинами склалися дружні відносини. Його дружина - ОСОБА_12 неодноразово на прохання сім`ї ОСОБА_11 приводила його онука до них додому.

У травні 2011 року його дружина відбула випускний вечір у дитячому садку та пішла у відпустку, після чого по грудень місяць його родина з сім`єю ОСОБА_11 не спілкувалася. У грудні місяці 2011 року його дружина перебувала на лікуванні в СМЧ № 9 в м. Жовті Води, а саме в гінекологічному відділенні, де лікувалася і дружина ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 почав телефонувати його дружині, про що він дізнався зі слів дружини. Коли дружина брала слухавку, то ОСОБА_11 пропонував їй зустрітися та поспілкуватися про інтимні питання. 12.03.2012 року ОСОБА_11 знову зателефонував до його дружини і він запитав у дружини, хто телефонував, на що вона відповіла, що ОСОБА_11 та що він їй вже набрид.

Потім він звернув увагу, як в один і той же час, коли його дружина повертається з роботи, то по вулиці проїжджав ОСОБА_11 23.05.2012 року він заступив на нічну зміну на роботі, а вранці коли він повернувся додому, то дружина йому повідомила, що телефонував ОСОБА_11 76 разів з 19 години по 24 годину, але вона не відповідала на його дзвінки.

24.05.2012 року близько 12 години він приїхав у м. Жовті Води за дружиною за місцем її роботи, та став чекати її у власному автомобілі навпроти дитячого садка, де вона працює. У цей час він помітив, як до дитячого садка під`їхав на власному автомобілі ОСОБА_11 . Він зупинився навпроти вказаного садка та почав спостерігати за входом до нього. Після цього з дитячого садка вийшла його дружина та підійшла до нього і ОСОБА_11 відразу поїхав в напрямку с. Петрівське, а вони їхали слідом за ним в напрямку свого дому. У цей момент він вирішив, з метою захисту своєї дружини, розібратися з ОСОБА_11 та з`ясувати причини його домагання та переслідування його дружини.

З цією метою, він під`їхав до ОСОБА_11 , який знаходився біля воріт свого будинку, на вул. Леніна в с. Петрівське, та стояв неподалік від свого автомобіля. Він зупинився біля нього та вийшов з автомобіля, намагаючись поговорити з ним. У цей час до ОСОБА_11 підходив ОСОБА_18 , але потім пішов геть. Коли він намагався поговорити з ОСОБА_11 , останній почав ображати його та намагався його вдарити, але він відхилився в сторону і з метою самооборони пішов до свого автомобіля та взяв фрагмент кабелю довжиною 35-40 см., яким замахнувся в сторону ОСОБА_11 і останній наткнувся на кабель, але навмисно удару він потерпілому не наносив. Після чого він сів в автомобіль і поїхав до своєї матері ОСОБА_17 , а коли від`їжджав то побачив, що з двору ОСОБА_11 виходять дві його доньки, а ОСОБА_11 піднявся та зайшов до подвір`я.

Взявши свою матір ОСОБА_17 , вони повернулися до двору ОСОБА_11 . Коли вони приїхали до подвір`я ОСОБА_11 , його мати зайшла в двір останнього, а він з дружиною залишився за двором. У цей час приїхала дружина потерпілого - ОСОБА_13 та запитала у нього, що трапилося. На що він показав їй телефон своєї дружини, в якому було безліч дзвінків від її чоловіка - ОСОБА_11 . На це ОСОБА_13 сказала, що вона пліткам не вірить, а за побиття чоловіка його посадить.

Після цього він з матір`ю та дружиною поїхали додому. Винним він себе визнав частково тому, що він не мав умислу на нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. У той час він перебував в емоційному стані, який був викликаний діями потерпілого відносно його дружини. Зараз він розкаюється та шкодує про скоєне і просить суд не карати його суворо.

При цьому, в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_9 на доведеність винуватості останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 121 КК України покладено показання потерпілого та свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 пояснив суду, що 24.05.2012 року близько 12 години він знаходився в м. Жовті Води на базарі разом зі своєю донькою ОСОБА_19 , після чого на власному автомобілі вони поїхали в с. Петрівське Петрівського району Кіровоградської області. Близько 12 години 30 хвилин він зупинився навпроти вхідних воріт власного подвір`я, і вийшовши з автомобіля, відчинив багажне відділення та дістав з нього ящик, який віддав доньці. Вона пішла у двір, а він залишився біля автомобіля. У цей час до нього підійшов ОСОБА_18 , з яким вони почали спілкуватися. Після того, як ОСОБА_18 відійшов, він почув звук автомобіля, але не звернув на це уваги і в цей час він відчув сильну біль в область голови та втратив свідомість.

Отямився він у Петрівській лікарні, де знову втратив свідомість та прийшов до свідомості в м. Жовті Води в лікарні, де він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом - забій головного мозку. Потім донька розповіла, що йому наніс удар по голові ОСОБА_20 . Також, про обставини його побиття, йому потім розповів ОСОБА_18 , який повідомив, що ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів по голові предметом чорного кольору, схожим на палицю, а коли він упав на землю, то ОСОБА_9 бив його ногами. Після цього ОСОБА_9 сів до свого автомобіля та покинув місце події. Спричиненням тілесних ушкоджень йому заподіяно матеріальну шкоду в сумі 10 000 гривень, які він витратив на лікування, моральну шкоду, яку він оцінює в 150 000 гривень та 5 000 гривень витрат на правову допомогу, які він просить стягнути з обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що влітку, три роки тому, ОСОБА_11 звернувся до її свекрухи та попрохав, щоб вона допомогла влаштувати його онука в дитячий садок в м. Жовті Води, де вона працює вихователем, на що вона погодилась та допомогла влаштувати онука ОСОБА_11 в свою групу, після чого між їх родинами склалися дружні відносини.

У травні місяці 2011 року вона відбула випускний вечір в дитячому садку та пішла у відпустку, після чого по грудень місяць її родина з родиною ОСОБА_11 не спілкувалася. У грудні місяці 2011 року вона перебувала на лікуванні в СМЧ № 9 в м. Жовті Води, а саме в гінекологічному відділенні, де лікувалася і дружина ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_11 почав їй постійно телефонувати, і про це вона розповіла своєму чоловіку - ОСОБА_9 . Коли вона брала слухавку то ОСОБА_11 пропонував їй зустрітися та поспілкуватися.

У березні 2012 року ОСОБА_11 знову зателефонував до неї з такою самою пропозицією, про що вона розповіла чоловіку. Коли вона йшла з роботи чи на роботу, то ОСОБА_11 чекав її біля роботи, хапав за руки, тягнув до машини. 12.05.2012 року ОСОБА_11 знову почав їй телефонувати.

23.05.2012 року, коли її чоловік заступив по роботі у нічну зміну, ОСОБА_11 телефонував їй 76 разів, але вона не брала слухавки, а вранці розповіла про це своєму чоловіку.

24.05.2012 року, близько 12 години, її чоловік приїхав в м. Жовті Води за нею та став чекати її у власному автомобілі навпроти дитячого садка, а коли вона вийшла з дитячого садка то побачила, що біля дитячого садка стояв також автомобіль ОСОБА_11 . Вона підійшла до свого чоловіка, а ОСОБА_11 відразу сів до свого автомобіля та поїхав в напрямку с. Петрівське, а вони їхали слідом за ним в напрямку свого дому.

Після чого її чоловік зупинився біля двору ОСОБА_11 , вийшов з автомобіля та намагався поговорити з останнім. У цей час ОСОБА_11 розмовляв з ОСОБА_21 . Коли її чоловік намагався поговорити з ОСОБА_11 , останній почав ображати її чоловіка та намагався його вдарити, але останній відхилився в сторону. Після цього, її чоловік пішов до свого автомобіля, в якому вона сиділа, взяв чорний гумовий шланг, підійшов до потерпілого та тримав його в руці, але не наносив ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Потім чоловік відштовхнув ОСОБА_11 від себе руками від чого останній впав на землю. Після цього її чоловік сів в автомобіль і вони поїхали до її свекрухи - ОСОБА_17 , а коли від`їжджали то вона бачила, що з двору ОСОБА_11 виходять його доньки, а ОСОБА_11 піднявся та зайшов до подвір`я. Взявши свекруху, вони приїхали до двору ОСОБА_11 , де свекруха зайшла в двір, а вона з чоловіком залишилися за двором. У цей час до подвір`я приїхала дружина потерпілого - ОСОБА_13 та запитала, що трапилося, на що її чоловік показав її телефон, де було безліч дзвінків від ОСОБА_11 . Однак ОСОБА_13 сказала, що вона пліткам не вірить та повідомила, що за побиття чоловіка вона посадить її чоловіка. Після цього вона з свекрухою та чоловіком поїхали додому.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що він є сином обвинуваченого ОСОБА_9 . Йому відомо про те, що потерпілий ОСОБА_11 неодноразово протягом декількох місяців постійно телефонував його матері - ОСОБА_12 . Йому про це розповіла мама. Він сам неодноразово зустрічав маму з роботи, тому, що ОСОБА_11 чіплявся до неї.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що 24.05.2012 року близько 13 години вона знаходилась вдома і в цей час приїхав її син ОСОБА_9 та сказав, щоб вона швидко сідала до автомобіля. Коли вона сіла до автомобіля сина, там була її невістка - ОСОБА_12 яка сказала їй, що її син побився з ОСОБА_11 . Після чого вони приїхали до двору ОСОБА_11 , і коли вона зайшла у двір, то їй на зустріч йшов потерпілий, у якого з носа текла кров, а з лівої сторони голови була гуля. Коли вона запитала у ОСОБА_11 , за що його побив її син, то останній сказав, що його ніхто не бив і він сам упав. Виходячи з двору, вона зустріла дружину потерпілого, яка запитала, що трапилось, на що її син показав телефон її невістки, де були дзвінки від ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_13 відповіла, що вона пліткам не вірить та сказала, що за побиття чоловіка вона посадить її сина. Після цього вона з невісткою та сином поїхали додому.

Свідок ОСОБА_13 вказала, що потерпілий ОСОБА_11 є її чоловіком. 24.05.2012 року вона знаходилася в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Коли вона поверталася додому то побачила, що біля їх двору стоїть автомобіль ОСОБА_9 та біля поряд стоять ОСОБА_9 і його дружина ОСОБА_12 . Вона запитала, що трапилося, на що її донька сказала, щоб вона пішла до будинку та подивилася, що сталося з батьком. Вона відразу зателефонувала та викликала додому фельдшера ОСОБА_23 , а коли зайшла до будинку то побачила, що її чоловік ОСОБА_11 лежав на дивані та в нього з носа текла кров, а з лівої сторони над вухом на волосистій частині голови була гематома, після чого її чоловіка оглянула фельдшер ОСОБА_23 та вирішила везти його до лікарні в смт. Петрове.

У подальшому, на автомобілі зятя ОСОБА_24 вони відвезли її чоловіка на прийомний покій до Петрівської лікарні, де останній був оглянутий лікарями.

Потім її донька розповіла їй, що 24.05.2012 року ОСОБА_9 , предметом схожим на палицю, наносив удари по голові її чоловіку, а також наносив удари ногами по тулубу. Після чого вони відвезли чоловіка до лікарні СМЧ № 9 в м. Жовті Води, де він знаходився на стаціонарному лікуванні і йому було поставлено діагноз - забій головного мозку.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 дали аналогічні за своїм змістом показання з приводу нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та пояснили суду, що 24.05.2012 близько 12 години 30 хвилин вони знаходилися в АДРЕСА_1 . У цей час помітили ОСОБА_28 , який покликав до себе ОСОБА_26 , а ОСОБА_25 відійшов та чекав на ОСОБА_26 біля дороги.

Після цього, вони помітили, як до двору ОСОБА_11 швидко під`їхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_9 , який тримав у руках предмет чорного кольору, схожий на біту і підійшовши до ОСОБА_28 , спереду наніс йому удар вказаним предметом по голові, в результаті чого ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_9 ще один раз наніс удар по голові ОСОБА_11 , після чого почав ногами наносити удари ОСОБА_11 в область голови та грудної клітки. Побачивши це, ОСОБА_25 побіг разом з ОСОБА_27 , який підійшов до нього, та ОСОБА_26 до ОСОБА_11 з метою допомогти йому. Коли вони підбігли до ОСОБА_28 то ОСОБА_9 сів до автомобіля та поїхав по вулиці Леніна, а вони разом з ОСОБА_19 , яка в цей час вибігла з двору, допомогли підвестися ОСОБА_29 , в якого все обличчя було в крові. Після чого вони розійшлися по домівках і що відбувалося далі їм невідомо.

Свідок ОСОБА_23 вказала, що вона працює завідуючою Петрівським ФАП та є медичним працівником. Так, 24.05.2012 року, близько 12 години 30 хвилин, до неї на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_30 та попрохала її прийти до неї додому та оглянути її чоловіка. Після чого до неї додому приїхав ОСОБА_31 та відвіз її до двору ОСОБА_32 . Приїхавши до двору, вона зайшла в будинок, де на дивані лежав ОСОБА_11 , який знаходився при свідомості, але вів себе неадекватно, на запитання відповідав нечітко та не пам`ятав, що з ним трапилося. Оглянувши його, вона виявила, що на волосистій частині голови з лівої сторони вище вуха садно та на потиличній частині голови з лівого боку також було садно, а з носа текла кров. Оглянувши потерпілого вона запропонувала відвезти його до Петрівської лікарні.

Свідок ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_14 дали, майже однакові показання, та пояснили суду, що 24.05.2012 року близько 12 години 30 хвилин донька потерпілого ОСОБА_15 знаходилася у своїх батьків в АДРЕСА_2 . У цей час з м. Жовті Води приїхали ОСОБА_11 разом з донькою ОСОБА_14 , яка занесла свої речі до будинку, а їх батько ОСОБА_11 залишився на вулиці біля автомобіля.

Через деякий час, час вони почули, як на вулиці хтось кричить, і коли подивилися у вікно, то побачили, як ОСОБА_20 двічі ударив їх батька по голові якимсь чорним предметом схожим на палицю. Після чого вона залишилася в будинку і спостерігала за подіями з вікна будинку, а ОСОБА_14 вибігла на вулицю до батька, де відбувалася подія. У той час коли ОСОБА_14 вибігла на вулицю, то побачила, як ОСОБА_20 , бив її батька кулаками по обличчю, та декілька разів наніс удар ногами по тулубу ззаду по спині, а ОСОБА_11 в цей час лежав на землі. Коли ОСОБА_14 вибігла на вулицю то ОСОБА_9 сів до свого автомобіля та поїхав геть. Після цього ОСОБА_14 допомогла батькові встати та завела його до будинку. Потім приїхала їх мати ОСОБА_13 , і вони відвезли потерпілого до лікарні.

Свідок ОСОБА_33 зазначив, що 24.05.2012 року він знаходився зі своєю тещею ОСОБА_13 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Коли приїхали додому до тещі та зайшли в будинок то побачили тестя ОСОБА_11 , який був у крові, та якого він на своєму автомобілі відвіз до лікарні. Потім він дізнався, що його тестя ОСОБА_11 побив ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 дали однакові за своїм змістом показання та пояснили суду, що з приводу події, яка відбулася 24.05.2012 року між обвинуваченим та потерпілим їм нічого не відомо. Але зі слів обвинуваченого ОСОБА_9 вони знають, що потерпілий ОСОБА_11 тривалий час чіплявся до дружини ОСОБА_9 ОСОБА_12 , у зв`язку з чим у них відбулася бійка.

Окрім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння об`єктивно підтверджується належними і допустимими письмовими доказами у кримінальному провадженні, які досліджені в судовому засіданні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 28.05.2012 року, під час якого, в присутності понятих, з автомобілі марки ВАЗ 21093, який належить обвинуваченому ОСОБА_9 , було вилучено гумовий кабель довжиною 43,5 см діаметром 35 мм. (а.п. 32, т. 1);

- висновком експерта № 484 від 10.08.2012 року та висновком експерта № 119 від 18.01.2013 року підтверджено, що у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: садна волосистої частини голови, обличчя, гематоми волосистої частини голови, обличчя, струс головного мозку в комплексі з переломом склепіння черепу та в своїй сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та своєму клінічному перебігу (а.п. 134, 191-193, 247-253,т. 1);

- висновком експерта №110 від 17.07.2012 року встановлено, що предмет виявлений та вилучений в ході огляду місця події 28.05.2012 року, з автомобіля обвинуваченого холодною зброєю не являється, є фрагментом електричного кабелю, довжиною 430 мм., діаметром 35,5 мм. (а.п. 121, т. 1);

- протоколами відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2012 року, з участю свідків - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 , в ході якого останні, по черзі, підтвердили обставини заподіяння тілесних потерпілому обвинуваченим 24.05.2012 року (а.п. 145-186, т. 1);

- протоколами очних ставок від 17.09.2012 року, проведеними між свідком ОСОБА_12 і обвинуваченим ОСОБА_9 та між свідком ОСОБА_14 і обвинуваченим ОСОБА_9 (а.п. 199 -206, т. 1), під час якої свідки розповіли, що обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , ;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 01.03.2013 року, за участі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , згідно яких з вікна домоволодіння потерпілого видно під`їзну площадку до двору де були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_11 (а.п. 41 - 52, т. 2);

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 02.03.2013 року, відповідно до яких свідкам ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 були представлені для огляду декілька фрагментів електричного кабелю, та за результатами якого свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_15 впізнали предмет, який був вилучений 28.05.2012 року з автомобіля обвинуваченого, саме як предмет, яким ОСОБА_9 наносив удари потерпілому (а.п. 53-64, т. 1)

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №169 від 29.08.2013 року підтверджено, що у потерпілого малися тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: садна волосистої частини голови, обличчя, гематоми волосистої частини голови, обличчя, струс головного мозку в комплексі з переломом склепіння черепу та в своїй сукупності несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та своєму клінічному перебігу. Пошкодження виникли від дії тупих предметів, з обмеженою контактуючою поверхнею та могли утворитись в термін 24.05.2012 року. Неможливо виникнення ушкодження у вигляді перелому кісток черепу при «натиканні» на тупий травмуючий предмет (а.п. 83 - 91, т. 3);

- висновком судово психологічної експертизи №19 від 17.03.2014 року, за результатами якої встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 , можливо припустити, перебував в сильному душевному хвилюванні, яке відобразилося на його діях, але через те, що події відбувались декілька років тому, об`єктивно зробити висновки про емоційний стан позавчорашніх подій не має можливості. Психологічними особливостями ОСОБА_9 є: занижена самооцінка, замкнутість, закритість, вербально-агресивний, недовіряє людям та ставиться до них вороже, імпульсивний, схильний до асоціальної поведінки, можливі нервово-психічні зриви в екстремальних ситуаціях. (а.п. 134 - 136, т. 3) .

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, який ставиться критично до показань свідка ОСОБА_12 про те, що її чоловік не наносив удари потерпілому, оскільки вона є його дружиною та зацікавлена в результатах розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд не враховує свідчення обвинуваченого, стосовно того, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, що він був в стані афекту. Вказані свідчення спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які зазначили, що ОСОБА_9 наносив потерпілому удари предметом чорного кольору, схожим на палку та ногами в область голови і грудної клітки. Дані свідчення є послідовні, об`єктивні та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Твердження обвинуваченого про те, що показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 різняться та не можуть бути покладені в основу вироку не можуть бути прийняті судом до уваги. Адже кожна особа сприймає обставини навколишнього світу по різному з урахуванням ступеню свого розвитку, внутрішнього світогляду, залежно від свого психічного стану, концентрації уваги та місця розташування до центру подій, а тому свідчення не можуть бути абсолютно ідентичними. У той же час суд вважає, що свідчення свідків та потерпілого правдиві, послідовні і доповнюють одне одного. Крім того, враховуючи принцип безпосередності дослідження свідчень, визначений ст. 23 КПК України, суд взагалі не може вдаватися до оцінки свідченням, які надавались працівникам Петрівського РВ УМВС.

Посилання обвинуваченого на те, що органом досудового розслідування та судом не встановлено та не досліджено механізм спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки згідно до висновків експертиз наявні у нього тілесні ушкодження не могли бути спричинені гумовим кабелем, який він використовував для припинення неправомірних дій з боку потерпілого є надуманими та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме висновком комісійної судово-медичної експертизи №169 від 29.08.2013 року (а.п. 83 - 91, т. 3).

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання обвинуваченого про неналежність висновку судово-медичної експертизи, даних медичної документації та томографічного дослідження. Висновок експерта № 484 від 10.08.2012 року, висновок експерта № 119 від 18.01.2013 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи №169 від 29.08.2013 року проведені спеціалістами Кіровоградського обласного бюро СМЕ управління охорони здоров`я Кіровоградської облдержадміністрації № 62/08 від 18.01.2010 року є об`єктивними, послідовно та мотивовано складено, з відповідними посиланнями. Вступна, описова, мотивувальна частини висновків викладені чітко, послідовно, змістовно та доповнюють одна одну. Висновок з підписами членів судово-медичної експертної комісії та мокрими відбитками печаті. Експертиза проведена спеціалізованим експертним закладом держави Україна в зазначеній сфері, відповідними експертами з найвищою фаховою підготовкою в різних галузях медицини. Експертизи проведені з додержанням вимог чинного законодавства, підстав для недовіри членам експертної комісії фах яких, стаж роботи, кваліфікаційний клас та ранг експерта - відповідають вимогам Закону України «Про судову експертизу» та сумнівів в достовірності їх дослідження у суду не має, а тому колегія суддів вважає, що відсутні будь-які об`єктивні дані, щоб ставити під сумнів дані висновки. Зокрема, без відповідних дозвільних документів, не дозволять проводити томографічне дослідження. Свідчення ОСОБА_9 в цій частині суд визнає такими, що не відповідають дійсності і направленні на уникнення відповідальності за скоєне та вважає ці показання такими, що не узгоджуються з іншими матеріалами справи і є способом захисту обвинуваченого.

Крім того, в суді першої інстанції допитані експерти ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , та ОСОБА_39 , які проводили судово-медичні експертизи, в тому числі за наслідками слідчого експерименту, які також підтвердили вказані висновки експертиз, а тому вони сумнівів не викликають, є об`єктивними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи. Крім того вищевказані експертизи не є єдиним доказом, що підтверджують винуватість ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, оскільки вина доводиться сукупністю досліджених доказів.

Статтею 415 КПК України встановлено чіткий перелік обставин, які можуть бути підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Обвинувачений та його захисник не навели будь-яких обґрунтованих підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що узгодивши свою позицію наполягали в апеляційній інстанції, а тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого, про визнання недопустими доказами протоколу огляду місця події від 28.05.2015 року, висновків судово-медичних експертиз № 484 від 10.08.2012 року, № 119 від 18.01.2013 року та № 110 від 17.07.2012 року, протоколів відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2012 року з участю свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 , та обвинуваченого ОСОБА_9 , а також висновку комісійної судово-медичної експертизи № 169 від 29.08.2013 року. Оскільки, згідно вимог ст. 190 КПК України (1960 року), огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до порушення кримінальної справи. Безпосередньо ОСОБА_9 , як власник транспортного засобу, в письмовій формі дозволив працівникам міліції оглянути належний йому автомобіль (т. 1 а.с. 29), що відповідає вимогам ст. 190 ч. 5 КПК України (1960 року). Під час проведення відтворення обстановки та обставин події учасникам слідчої дії належно роз`ясненні права, передбачені ст.ст. 127, 128-1, 194, 195 КПК України 1960 року. У самих протоколах слідчих дій вказано, що слідча дія розпочата у Петрівському РВ УМВС України в Кіровоградській області, після чого учасники слідчої дії виїздили на місце події де розповідали та показували, яким чином відбувались обставини події. Також, у протоколах чітко зазначено, що слідча група в повному складі прямує до Петрівського райвідділу де буде складено відповідний протокол. Крім того, відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_9 проводилося з участю захисника, ОСОБА_9 роз`яснювалися вимоги, передбачені ст. 63 Конституції України.

У той же час, слід визнати недопустимим доказом, (в частині, що підтверджує нанесення ОСОБА_9 удару потерпілому ОСОБА_11 ) протокол відтворення обстановки та обставин події від 04.09.2012 року, проведений за участі дружини обвинуваченого ОСОБА_12 (т.1 а.п.178-182). Зокрема, ОСОБА_12 є дружиною обвинуваченого, проте під час проведення слідчої дії їй не роз`яснили положення ст. 63 Конституції України, згідно яких особа не несе відповідальності за відмову давати показання щодо себе, членів сім`ї та близьких родичів. Проте визнання вказаного доказу недопустимим, не є підставою для закриття провадження стосовно обвинуваченого за відсутністю складу злочину.

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні вищевикладені докази в їх сукупності, а також враховуючи, що потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, які відносяться до ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, колегія суддів приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_9 усвідомлював настання негативних наслідків, у виді спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_11 та бажав їх настанню.

За вказаних обставин, на переконання колегії суддів, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційної скарги потерпілого та прокурора стосовно невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, колегія суддів вважає необґрунтованими та належним чином не вмотивованими.

Оскільки при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції відповідно ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом обґрунтовано визнано щире каяття у вчиненому, що на час скоєння злочину він мав одну неповнолітню дитину, після скоєння злочину у нього народилася дитина 2013 року народження, яка на даний час є малолітньою, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3 років. Крім того колегія суддів враховує віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , який неодноразово звертався та телефонував до дружини обвинуваченого з непристойними пропозиціями, чим фактично спровокував обвинуваченого на вчинення злочину. З часу вчинення обвинуваченим злочину пройшло 3 роки, останній не затримувався та не перебував під вартою, постійно з`являвся до органу досудового розслідування. За цей час будь-яких правопорушень ОСОБА_9 не допускав, вказане свідчить, що він не представляє небезпеки для спільноти, а тому йому може бути призначене покарання з випробуванням, без ізоляції від суспільства.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Разом із тим, колегія суддів, із урахуванням особи обвинуваченого та зваживши інші обставини справи, керуючись ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого, за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Безпідставними, з огляду на вище викладене, колегія суддів визнає доводи потерпілого ОСОБА_11 щодо зміни вироку в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 121 КК України внаслідок невідповідності обставинам вчинення злочину, тяжкості нанесених ушкоджень, тяжких наслідків, які наступили внаслідок вчиненого злочину та особі засудженого. В апеляції потерпілого не наведені переконливі та обґрунтовані доводи щодо необхідності призначення покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 5 років, а вказані твердження не можуть служити підставою для призначення більш суворого покарання.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого та прокурора, щодо призначення ОСОБА_9 покарання у виді з позбавлення волі, без застосування ст.. 75 КК України, задоволенню не підлягають, а тому вирок суду стосовно ОСОБА_9 , необхідно залишити без змін.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 з приводу необґрунтованого задоволення судом першої інстанції позовних вимог потерпілого до обвинуваченого в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 10 000 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України суд першої інстанції під час ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_11 надав суду першої інстанції документально підтверджені понесені ним витрати на лікування у лікувальному закладі - Жовтоводській СМСЧ № 9 за період з 25.05.2012 року по 29.08.2012 року, а тому районний суд обґрунтовано стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого грошові кошти в сумі 10 000 грн.

Суд не враховує твердження обвинуваченого, що ліки за чеком № 7091 на придбання ліків в розмірі 21 грн. 24 коп. придбані 01.09.2011 року (т. 3 а. п. 151), тобто до визначення подій, які інкриміновані обвинуваченому. Адже при визначені розміру матеріальних витрат понесених на лікування, суд першої інстанції вказану суму не врахував.

Також, з урахуванням засад та принципів розумності, виваженості і справедливості, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги потерпілого і в частині відшкодування моральної шкоди, розмір якої правильно визначено, в межах понесеної потерпілим моральної шкоди, відповідно до положень ст.1167 ЦК України, оскільки останній зазнав моральних страждань, пов`язаних із заподіянням йому фізичного болю та потребою докладати додаткові зусилля для організації свого життя, в зв`язку із перебуванням на лікуванні. Крім того внаслідок отриманої черепно-мозкової травми потерпілий періодично перебуває на лікуванні в неврологічному відділенні Петрівської ЦРЛ.

Отже, судом першої інстанції належно з`ясовані зазначені обставини та надана їм належна правова оцінка, а тому, підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого і в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, апеляційні вимоги обвинуваченого в доповненні до апеляційної скарги, щодо скасування вироку суду та ухвалення відносно нього виправдувального вироку колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вина ОСОБА_9 у скоєному злочині повністю доведена дослідженими в судовому засіданні, судом першої інстанції, належними та допустимими доказами.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 з доповненням до неї.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року стосовно ОСОБА_9 за ст. 121 ч. 1 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3