Справа № 573/757/15-к
Номер провадження 1-кп/573/64/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 10 лютого 2015 року за № 0000088, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки міста Білопілля Сумської області, з повною середньою освітою, одруженої, працюючої прибиральницею службових приміщень в Білопільському спортивно-технічному клубі ТСО України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- за ч. 1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В :
09 лютого 2015 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 під час розмови з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 на грунті особистих неприязних стосунків умисло нанесла один удар долонею правої руки у лівий бік щелепи ОСОБА_5 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи, який відноситься до категорії середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнала повністю, у вчиненому розкаялася, дала показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, показала, що 09 лютого 2015 року близько 23 год. 30 хв. прийшла до квартири АДРЕСА_2 , в якій на той час мешкала ОСОБА_5 з метою забрати свою неповнолітню онучку ОСОБА_6 . Побачивши у квартирі ОСОБА_6 , ОСОБА_4 розізлилась на ОСОБА_7 із-за того, що вона не відправила онучку додому, тому вдарила ОСОБА_8 долонею по обличчю, забрала ОСОБА_6 і пішла з нею додому.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України,суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 має постійне місце роботи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вперше притягується до кримінальної відповідальності, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, добровільне відшкодування майнової та моральної шкоди потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів буде покарання у виді виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням із суми заробітку 10 відсотків в доход держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,та призначити їй покарання у виді у виді 6 (шести) місяців виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням із суми заробітку 10 (десяти) відсотків в доход держави.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя