Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
17 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0005027 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пролетарський Ракитянського району Бєлгородської області, Російської Федерації, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого: 19 лютого 2003 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст.15, ч.2 ст.185, ч.1 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 30 травня 2003 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; 01 липня 2005 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст.15, ч.2 ст.186, ст.69 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 25 січня 2008 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 05 травня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; 24 жовтня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 визначено шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

За вироком суду, ОСОБА_5 21 серпня 2014 року приблизно о 02 год. 50 хв., перебуваючи в коридорі загального користування біля квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, заволодівши сумкою з особистими речами ОСОБА_8 , викрав з неї його мобільний телефон марки «Нокіа 5250» вартістю 549, 57 грн. та гроші у сумі 100 грн., після чого вимогу потерпілого повернути викрадене майно проігнорував та втік з місця події, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 649, 57 грн.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат по справі.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду таким, що постановлений з неправильним застосуванням кримінального закону, є однобічним та упередженим. Вказує, що покази потерпілого ОСОБА_8 та свідків, зазначені у вироку, не відповідають дійсності, або неправильно трактовані судом, а деякі взагалі судом не взято до уваги, про що мають свідчити протоколи судових засідань та матеріали кримінального провадження. Просить дослідити докази, виявити розбіжності та скасувати вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року, апеляційну скаргу розглядати у його присутності.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що у обвинуваченого ОСОБА_5 умислу на грабіж чи на викрадення сумки потерпілого ОСОБА_8 не було та мобільний телефон «Нокіа 5250» обвинувачений не викрадав, протокол вилучення чи виїмки щодо вказаного телефону ніхто не складав. Крім того, під час досудового розслідування свідок ОСОБА_9 написала заяву в міськвідділ міліції, що вона викрала сумку у потерпілого ОСОБА_8 і передала її ОСОБА_5 (а.к.п.19). Так, потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 показали як в ході досудового розслідування, так і в суді, що сумку у потерпілого з плеча викрала ОСОБА_9 , а не обвинувачений ОСОБА_5 . Також, у потерпілого ОСОБА_8 претензій до обвинуваченого не має, який просив суд не позбавляти Журавльова волі. Крім того, згідно зафіксованого судового провадження в суді першої інстанції відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовані судові засідання від 18.11.2014 року, 09.12.2014 року, 22.01.2015 року, 10.02.2015 року та 02.03.2015 року, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_10 показали, що сумку у потерпілого викрала ОСОБА_9 , яка підтвердила це в ході досудового розслідування, тому в діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 потрібно закрити. Просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо задоволення його апеляційної скарги та скасування вироку суду, захисника ОСОБА_6 , який в судовому засіданні змінив свої апеляційні вимоги в частині призначення нового розгляду в суді першої інстанції та просив вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити, доводи прокурора ОСОБА_7 щодо залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без змін, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого матеріали, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів кримінального провадження, суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі докази і обставини справи, дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння і правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю доведена зібраними по справі та перевіреними судом першої інстанції доказами, яким суд дав повну, всебічну оцінку і є обгрунтованими.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанції показав, що 21 серпня 2014 року близько 02-ї год. ночі у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , її співмешканець ОСОБА_11 , потерпілий ОСОБА_8 та його товариш ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. Особисто він спиртного з ними не вживав, а стояв в проході дверей в дану квартиру та спостерігав за ними. Підтвердив, що ОСОБА_9 передала йому сумку потерпілого, тому вона певний час знаходилася у нього. Після того, як ОСОБА_8 почав вимагати від нього повернути йому його сумку, він у загальному коридорі кинув сумку потерпілому ОСОБА_8 під ноги, вміст якої йому був невідомий. Тому стверджує, що грабежу він не вчиняв.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що 21 серпня 2014 року близько 02 год. 50 хв. біля квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_9 зняла його сумку, яка була в нього на правому плечі, і передала її обвинуваченому ОСОБА_5 , який в подальшому через деякий час кинув йому сумку під ноги, в якій телефона та грошей уже не було.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 показав, що 21 серпня 2014 року після розпивання спиртних напоїв в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_9 зняла з плеча сумку у потерпілого ОСОБА_8 і передала її обвинуваченому ОСОБА_5 . Коли в коридорі ОСОБА_12 кинув потерпілому сумку під ноги, то в ній телефона уже не було.

Дані показання судом обгрунтовано були визнані правдивими, оскільки узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Із заяви ОСОБА_5 від 21 серпня 2014 року вбачається, що він добровільно видав працівникам міліції наявний у нього мобільний телефон марки «Нокіа 5250» (а.к.п. 21). Виданий ОСОБА_5 мобільний телефон належить потерпілому ОСОБА_8 та був викрадений з його сумки.

З показань свідка ОСОБА_13 в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_5 у його присутності дістав з кишені телефон та написав заяву про його добровільну видачу.

Згідно висновку експерта №524 від 29.09.2014 року вартість мобільного телефона, викраденого у потерпілого ОСОБА_8 , становить 549 грн. 57 коп. станом на 21 серпня 2014 року (а.к.п.27-32).

Крім того, потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вказали на обвинуваченого ОСОБА_5 як на особу, яка 21 серпня 2014 року в квартирі АДРЕСА_2 відкрито викрала у потерпілого мобільний телефон та 100 грн. (а.к.п.35-38).

Потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вказали на ОСОБА_9 як на особу, яка 21 серпня 2014 року після розпивання спиртних напоїв в квартирі АДРЕСА_2 передала сумку потерпілого обвинуваченому ОСОБА_5 (а.к.п.39-42).

Враховуючи, що вказані докази були отримані у відповідності до положень КПК України, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано взяв до уваги досліджені докази, та підстав для визнання їх неналежними і недопустимими не знаходить.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції належним чином дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, дотримуючись вимог ст. 374 КПК України, проаналізувавши їх та давши їм належну юридичну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та на законних підставах призначив покарання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 про його непричетність до вчинення злочину колегія суддів вважає неправдивими, як спосіб захисту, та такими, що мають на меті уникнення відповідальності за скоєне.

Тому, доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежну оцінку зібраних доказів та відхилення певних доказів, що у своїй сукупності призвело до необґрунтованого засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Твердження захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення є безпідставними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Не відповідають дійсності і доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про неправдивість показів потерпілого ОСОБА_8 та свідків, оскільки такі їх покази повністю узгоджуються з тими, що були дані ними під час досудового розслідування, що стверджується аудіозаписами судових засідань, здійсненими за допомогою технічного засобу фіксування кримінального провадження.

Наведені в апеляційній скарзі доводи адвоката ОСОБА_6 про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутність технічного носія інформації, на якому зафіксовані судові засідання від 18.11.2014 року, 09.12.2014 року, 22.01.2015 року, 10.02.2015 року та 02.03.2015 року не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Як вбачається з аудіозаписів судових засідань, зроблених за допомогою технічного пристрою, всупереч доводам апеляційної скарги, судові засідання від 22.01.2015 року та 10.02.2015 року є відкладними, згідно довідки від 02.03.2015 року судове засідання не відбулося у зв`язку з хворобою головуючого (а.к.п. 76), на записах від 18.11.2014 року та 09.12.2014 року вбачаються покази обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 . У зв`язку з цим адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду відмовився від апеляційних вимог в цій частині.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого, обставини справи, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів та врахував те, що останній вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання та правильно призначив покарання останньому шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком у відповідності до положень ст.71 КК України.

Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_5 призначено покарання з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, таке покарання за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 були предметом ретельної перевірки колегією суддів і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження. Дане судове рішення в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, є законним та обґрунтованим, і підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ______________ ОСОБА_1

Судді:___ ОСОБА_2 ОСОБА_3