Справа № 192/33/15-к
Провадження № 1-кп/192/36/15
В И Р О К
Іменем України
"18" березня 2015 р.смт.Солоне

СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000938 відносно

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Червоне Солонянського району Дніпропетровської області, де мешкає по АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, судимого

Солонянським районним судом Дніпропетровської області:

1) 18.11.2004 року за ч.2 та ч.3 ст.185, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

2) 18.04.2008 року за ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

3) 04.01.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 07.12.2013 року по відбуттю строку покарання;

4) 26.11.2014 року ч.3 ст.185, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В с т а н о в и в:

27 листопада 2014 року близько 22 години 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, із садиби своєї бабусі ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викравметалеві вироби, що належать ОСОБА_4 :

- 2 колеса, діаметром 19 см на суму 300 грн.;

- 2 труби, довжиною по 2 м кожна на суму 30 грн.;

- прут, довжиною 3 м., діаметром 18 мм, вартістю 100 грн.;

Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав шкоди потерпілій на суму 430 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково. При допиті пояснив, що він викрав з подвіря потерпілої 2 колеса від возика, металевий прут та одну трубу, але цю крадіжку він здійснив до дня ухвалення щодо нього попереднього вироку суду, тобто, до 26 листопада 2014 року, але дату він не памятає. В день крадіжки, яку йому інкриміновано у даному кримінальному провадженні, він нікуди з дому не виходив. Викрадені металеві вироби він продав скупникам металобрухту за 60 грн., які витратив на власні потреби.

У нього склалися конфліктні стосунки з потерпілою та її донькою, тому вони обмовляють його.

Однак вина обвинуваченого підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 , бабуся обвинуваченого, показала суду, що вона точно памятає, що 26 листопада 2014 року внука було засуджено Солонянським райсудом. Наступного дня близько 23-ї години у дворі загавкали собаки. Вона вийшла з хати та побачила, як її онук ОСОБА_7 побіг з її садиби городами до себе додому. На подвірї горіло світло, тому вона його упізнала. Ранком вона оглянула подвіря і виявила, що з двору зникли металеві вироби: колеса, прут та 2 труби. Наступного дня вона бачила, як онук переносив викрадене в неї майно до скупника металобрухту.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що вона мешкає разом зі своєю матірю ОСОБА_4 у її будинку. 26 листопада 2014 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області засудив її племінника ОСОБА_5 за крадіжку її металевих виробів з господарської будівлі на садибі її матері. Вона на засідання суду не їздила, бо має малолітню хвору дитину. Вранці 28 листопада 2014 року її мати повідомила, що напередодні пізно увечері вона застала ОСОБА_9 на своєму подвірї, але він утік. Вони вдвох виявили, що з подвіря зникли металеві вироби: 2 колеса, 2 труби та ще один металевий предмет. Мати пропонувала ОСОБА_10 повернути викрадене, але він не повернув їх, а продав скупникам.

Місце вчинення злочину: садиба ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , зафіксовано в протоколі огляду місця події від 15.12.2014 року.

В процесі слідчого експерименту, проведеного слідчим 25.12.2014 року за участю понятих, з обвинуваченим ОСОБА_5 , він пояснив, що вчинив крадіжку 2-х колес, 2-х труб та прута з подвіря ОСОБА_4 саме 27.11.2014 року.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно під час слідчого експерименту підтвердив інкриміновані йому обставини крадіжки. Дату вчинення злочину: 27 листопада 2014 року, він назвав, оскільки перед самим Новим роком: 28 чи 29 грудня 2014 року, співробітники Солонянського РВ УМВС України сказали, щоб він зізнавався, інакше йому буде гірше.

Суд, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, приходить до висновку про доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України: таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Доводи обвинуваченого про те, що він вчинив крадіжку до 27.11.2014 року, суд знаходить неспроможними, оскільки обвинувачений не назвав певної дати крадіжки, його показання про застосування до нього примусу 28 чи 29 грудня 2014 року з метою одержання неправдивих показань, нелогічні, оскільки слідчий експеримент було проведено до зазначених обвинуваченим дат, 25 грудня 2014 року.

Дата вчинення злочину: 27 листопада 2014 року, підтверджується показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту, що узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий, злочин у даному провадженні вчинив наступного дня після проголошення вироку у попередній справі.

Суд виключає з обвинувачення обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_5 : учинення злочину у стані спяніння, як таку, що не знайшла підтвердження у судовому засіданні дослідженими доказами. Жодного доказу на підтвердження цієї обставини стороною обвинувачення не надано.

З урахуванням викладених обставин, суд уважає, що покарання ОСОБА_5 повинно бути призначене у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 після постановлення вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року, яким його звільнено від покарання з випробуванням, вчинив новий злочин, покарання йому повинно бути призначене у виді реального позбавлення волі з частковим приєднанням покарання за попереднім вироком за правилами ст.71 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2014 року, остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 місяці з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Головуючий