№ 336/8504/14-к
Пр. № 1-кп/336/32/2014
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11 класів), неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2014 року за ч. 1, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України до одного року шести місяців обмеження волі, від відбування покарання звільненого з випробуванням тривалістю в один рік,

у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений який має судимість за підроблення та використання завідомо підробленого документа, а також незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, під час іспитового строку, призначеного попереднім вироком, вчинив кримінально каране діяння проти життя людини за таких обставин.

В проміжок часу між 01-00 та 03-00 годинами 31 липня 2014 року обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з потерпілим ОСОБА_9 на підгрунті раптової неприязні, що виникла під час спільного розпиття спиртного, яке мало місце між будинками АДРЕСА_3 , навмисно наніс потерпілому один удар ножем в область грудної клітини, який спричинив проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні грудної клітини зліва з ушкодженням серця. Внаслідок описаного ушкодження сталася смерть потерпілого в зазначеному місці.

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав і заявив про непричетність до насильства проти життя потерпілого.

Суду показав, що на протязі кількох років проживає один в квартирі АДРЕСА_4 , щодня відвідуючи свою мати ОСОБА_10 , яка мешкає в будинку АДРЕСА_5 . 30 липня 2014 року він повернувся від матері близько 16 години 45 хвилин, купивши по дорозі в аптеці три флакони настоянки глоду, яку постійно вживає в якості алкоголю. Близько 14-00 години цього дня бачився з ОСОБА_11 в районі ринку «Меркурій», до обвинувачений щодня грає на гитарі, заробляючи в такий спосіб на життя. В цей день вони разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розпивали спиртне, кожен свій флакончик настоянки глоду. Це відбувалося не пізніше 14-00 години, і більше потерпілого в той день він не бачив.

Всю ніч з 30 на 31 липня 2014 року провів в своєму житлі, очікуючи ОСОБА_13 , з якою підтримує близькі стосунки і з якою напередодні, а саме: 29 липня 2014 року, він посварився. З квартири цієї ночі він відлучався лише двічі, але з під`їзду не виходив, а курив на сходневій клітині. Зранку 31 липня 2014 року він направився до матері, пройшовши територією ринку «Меркурій», який знаходиться на вул. Чарівній в м. Запоріжжі, в районі зупинки транспорту загального користування «Заводська». Коли він вийшов цього ранку на вулицю, була 05 година 40 хвилин, про це йому повідомила двірник, у якої він у відсутність годинника справився про час. Цього ж ранку на ринку «Меркурій» він зустрівся із своїм приятелем на ім`я ОСОБА_14 , який також зловживає спиртним. По мірі прибуття до матері попросив у неї 10 грн., на які купив два флакони глоду. Разом з матір`ю в цей день відвідав медичний заклад по вул. Брюлова в м. Запоріжжі з метою повного обстеження напередодні госпіталізації для лікування від алкогольної залежності. В поліклініці знаходився приблизно з 09-30 до 12-20 годин, а потім направився додому, взявши у матері 15 грн., на які купив ще три пляшки настоянки. ОСОБА_15 чекала його біля під`їзду. Як тільки він в її товаристві зайшов до житла, в двері квартири подзвонили, назвавшися іменем його приятеля. Коли він відчинив двері, до квартири зайшли чотири співробітника міліції, які доставили його до Шевченківського райвідділу, де йому запропонували дати пояснення щодо відомих йому обставин насильницької смерті ОСОБА_9 . В райвідділі, куди він був доставлений приблизно о 13-00 години, він провів близько двох годин, після чого у супроводі міліціонерів поїхав до місця пригоди, де побачив товариша покійного ОСОБА_9 - ОСОБА_16 , - який привітав обвинуваченого. Коли обвинувачений і співробітники міліції повернулися до райвідділу, настінний годинник в одному з кабінетів показував 14 годин 50 хвилин.

Обвинувачений показав, що під час його перебування в приміщенні Шевченківського РВ 31 липня 2014 року до нього кинулася свідок ОСОБА_17 , яка також знаходилась у райвідділі, з питанням, за що він позбавив життя потерпілого; чим зумовлена така поведінка свідка, він пояснити не може.

Потерпіла ОСОБА_7 в суді пояснила, що з 2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 , який подружжя розірвало у 2012 році, проте продовжувало проживати разом в житлі ОСОБА_9 . З 2006 року чоловік потерпілої зловживав спиртним. В травні 2014 року в ході примусового виконання рішення суду її було виселено з квартири ОСОБА_9 , яку той подарував своїй доньці від іншого шлюбу, і з того часу вона проживала окремо, проте регулярно відвідувала ОСОБА_9 . Коли вона з`явилася до квартири ОСОБА_9 близько 16-00 години 31 липня 2014 року, в дверях виявила записку з проханням зателефонувати до Шевченківського райвідділу, від співробітників якого вона дізналася про смерть чоловіка.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні описаних дій підтверджують досліджені судом:

- показання свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що торгує овочами з виносного прилавка, який розміщує в районі ринку «Меркурій», що розташований біля зупинки транспорту загального користування по вул. Чарівній в м. Запоріжжі. Неподалік від її прилавку під деревом на кріслі зазвичай проводив час потерпілий ОСОБА_9 . Ввечері того дня, до якого відноситься подія злочину, вона зі свого робочого місця спостерігала за тим, як потерпілий в товаристві такого ж безпритульного чоловіка на ім`я ОСОБА_18 , дівчини на ім`я ОСОБА_19 , а також обвинуваченого розпивав спиртне. Між обвинуваченим і ОСОБА_19 виникла сварка, в ході якої обвинувачений наніс ОСОБА_19 удар такої сили, що дівчину відкинуло в сторону. Близько 20-00 години ОСОБА_19 залишила компанію, а десь о 21-00 годині 21 годині 30 хвилин свідок забрала свій товар і направилася додому. Після 24-00 години вона вивела на прогулянку свою собаку, яка звільнившися від привязі, побігла в бік ринка «Меркурій». Доганяючи тварину, свідок наблизилася до місця розпиття спиртного, яке вона спостерігала ввечері, і побачила там ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і обвинуваченого, який кричав і сварився. Що стосується потерпілого, той був людиною незлобливою. Під час сварки обвинувачений наніс потерпілому удар якимось предметом знизу наверх, в район грудної клітини. Побачене вселило в свідка страх, і вона побігла додому, навіть не погукавши собаку. При цьому потерпілий, як і зазвичай, сидів в кріслі, а обвинувачений навпочіпки перед потерпілим. Наступного ранку, коли свідок йшла на роботу, вона побачила ОСОБА_9 в його кріслі, закутаного в поліетиленову плівку, а близько 11-00 години 31 липня 2014 року до неї звернулися співробітники міліції з пропозицією розповісти про всі відомі їй обставини. Коли під час вчинення процесуальних дій, вона знаходилася в Шевченківському РВ ЗМУ ГУМВС України в області, до неї підійшов ОСОБА_22 , який сказав, що він бачив нанесений обвинуваченим потерпілому удар в той час, коли він, відлучившись на кілька хвилин, з місця, де відпочивала компанія, повертався до своїх приятелів;

- показання свідка ОСОБА_23 , який пояснив суду, що ввечері 30 липня 2014 року він розпивав спиртне в компанії свого приятеля ОСОБА_9 , дівчини на ім`я ОСОБА_19 в місці, де, за словами свідка, жив ОСОБА_9 , а саме: в кріслі під деревом неподалік від трамвайної зупинки в районі ринку «Меркурій». Свідок показав, що протягом спільного розпиття спиртного він та ОСОБА_19 відлучалися з місця, де відпочивала компанія. Згодом до компанії приєдналися обвинувачений і ще один чоловік, чиї ім`я та прізвище свідок не знає. Компанія продовжила розпиття спиртного, і свідок знову відлучився. Коли він повертався, між потерпілим і обвинуваченим почався конфлікт, під час якого обвинувачений наніс потерпілому один удар по тулубу знизу наверх ножем, який тримав у лівій руці. Свідок описав ніж, пославшись на те, що він мав довгі клинок і рукоять.

До доказів на користь обвинувачення, крім перелічених, відносяться досліджені судом:

- показання свідка ОСОБА_24 , яка повідомила суду, що в товаристві потерпілого і обвинуваченого, з яким вона підтримувала близькі стосунки, 30 липня 2014 року вживала спиртні напої, залишивши компанію близько 16 години 30 хвилин. Сказала, що зі слів жінки на ім`я ОСОБА_25 , яка здійснює торгівлю неподалік від місця пригоди, їй відомо, що під час сварки між потерпілим і обвинуваченим останній розмахував ножем;

- показання свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що доводиться обвинуваченому матір`ю. Обшук в належній їй квартирі АДРЕСА_4 , де з її згоди проживав син, проводився у її присутності, вона бачила обставини вилучення в кухні квартири трьох ножів; той ніж, який співробітники витягли з-під газової плити, вона передала сину за місяць до липневих подій. Ще один ніж, а саме: згорнутий складний ніж, був вилучений із скрині під плитою, де зберігаються пательні; третій ніж був вилучений з-під столу в кухні;

- висновок судової медичної експертизи № 2822 від 01.09.2014 року, згідно із яким смерть ОСОБА_9 наступила від поодинокого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітини зліва з ушкодженням серця, що ускладнилося гострою крововтратою, і фототаблиця до нього (а. с. 25-30 т. 2);

- протокол огляду місця події від 31.07.2014 року і фототаблиці до нього (а. с. 7-20 т. 2);

- протокол огляду трупу від 01.08.2014 року і фототаблиці до нього (а. с. 34-40 т. 2);

- протокол огляду місця події від 06.08.2014 року, під час якого вилучені належні до кримінального провадження ножі (а. с. 87-97 т. 2);

- оглянуті судом речові докази три ножі, які вилучені під час проведення огляду місця події від 06.08.2014 року, залучені до матеріалів кримінального провадження на підставі постанови слідчого від 28.10.2014 року (а. с. 212-213), які обвинувачений після огляду в суді визнав як належні йому ножі, що зберігалися за місцем його постійного проживання - в квартирі АДРЕСА_4 ;

- висновок судової імунологічної експертизи (а. с. 197-199 т. 2), згідно з яким в змивах з рукояток ножів виявлений піт, без домішки крові та виявлені антигени А, В та Н. Отриманий результат не виключає змішення потожирових виділень від особи групи АВ та супутнім антигеном Н, незалежно від категорії виделітельства, у тому числі від підозрюваного ОСОБА_8 . Домішок крові від потерпілого ОСОБА_9 не виключається;

- висновок судової медико-криміналістичної експертизи, відповідно до якої рана на клапті шкіри з передньої поверхні грудної клітини від трупа ОСОБА_9 утворилася від дії плаского односторонньогострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, що має обух і лезо. Найбільша ширина частини клинка, що занурилася, становила близько 21-24 мм. Результати проведеного експериментально-порівняльного дослідження дають підставии вважати, що ушкодження на клапті шкіри могло утворитися від дії наданого на експертизу ножа № 1 (а. с. 203-211 т. 2).

Перелічені докази в сукупності логічні, послідовні, узгоджуються один з одним, не містять протиріч та не викликають сумнівів щодо їх достовірності, як вже зазначено підтверджують обґрунтованість обвинувачення.

Інші матеріали кримінального провадження, оголошені судом в порядку ст. 358 КПК України за клопотанням сторони обвинувачення, зокрема, матеріали експертиз (а. с. 111-113, а. с. 119, а. с. 125-127, а. с. 133-134, а. с. 141-142, а. с. 149-158, а. с. 165-173, 179-184, а. с. 190-193 в томі № 2), хоча й належні до матеріалів цього провадження, проте не містять інформації про обставини, що підлягають доказуванню, тому не згадуються судом на обґрунтування обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Дійшовши висновку про те, що сукупність зазначених фактичних даних може бути використана судом при прийнятті процесуального рішення, суд не може погодитися з твердженнями захисту про недопустимість висновку судової медичної експертизи № 2822 від 01.09.2014 року по причині того, що зазначене експертне дослідження проводилось на підставі постанови старшого слідчого-криміналіста СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_26 , який не входив до складу слідчої групи у цьому кримінальному провадженні, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, а згідно із ст. 39 КПК керівник органу досудового розслідування уповноважений призначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

З наданої до канцелярії суду процесуальним прокурором ОСОБА_27 27 листопада 2014 року постанови першого заступника начальника ГУМВС України в Запорізькій області (а. с. 42-44 т. 1) ОСОБА_28 випливає, що 31 липня 2014 року цією посадовою особою для розслідування кримінального провадження за фактом вбивства невідомої особи, чий труп виявлено на зупинці транспорту загального користування «Заводська» по вул. Чарівній в м. Запоріжжі о 08 годині 19 жвилин 31 липня 2014 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 80002803 від 31 липня 2014 року, створено слідчу групу, до складу якої входить старший слідчий- криміналіст СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_26 , і цей процесуальний документ сам по собі і у сукупності з іншими фактичними даними свідчить на користь правомірності прийняття зазначеною особою процесуальних документів і вчинення процесуальних дій в цьому провадженні.

Визнаючи цей висновок як допустимий доказ, суд, крім наведених доводів, враховує і зміст функціональних обов`язків старшого слідчого-криміналіста відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я, затверджених наказом № 686 від 09.08.2012 року «Про організацію діяльності органів досудового слідства Міністерства внутрішніх справ України», згідно з якими він зобов`язаний брати участь в огляді місця події при вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, надавати кваліфіковану допомогу в пошуку слідів кримінального правопорушення, належній їх фіксації з метою правильного процесуального оформлення, надавати допомогу слідчим в організації досудового розслідування, у тому числі в проведенні окремих слідчих дій, застосуванні техніко-кримінальстичних засобів, для чого в інтересах надання практичної допомоги в проведенні окремих слідчих дій слідчих-криміналістів включають до складу слідчих груп.

Виходячи з наведених положень наказу МВС, слідчий-криміналіст - це посадова особа, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише їй притаманними повноваженнями у кримінальному провадженні, яка в силу закону призвана вчиняти комплекс невідкладних і оперативних дій, застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, з моменту виявлення кримінально караного діяння до закінчення досудового розслідування.

Твердження захисту про недопустимість цього джерела доказів крізь призму невірного посилання на титульному аркуші на посадову особу, що призначила цю експертизу, а також на невірну дату прийняття постанови про проведення експертизи (а. с. 25 т. 2) колегією суддів до уваги не приймаються, так як спростовуються показаннями в суді експерта ОСОБА_29 про те, що ці посилання є наслідком описки співробітника бюро, який виготовляв цей аркуш, зумовленої виключною завантаженістю Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи в липні-серпні 2014 року, коли ця установа проводила велику кількість досліджень трупів осіб, що загинули внаслідок проведення антитерористихних заходів в східному регіоні України.

Підтвердженням цих обставин є надана експертом суду копія постанови про призначення експертизи в цьому провадженні, у вірності якої оригіналу (а. с. 22 т. 2) пересвідчився суд.

З зазначених міркувань виходить суд, відкидаючи твердження захисту про недопустимість інших джерел доказів, отриманих на підставі процесуальних рішень старшого слідчого криміналіста СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_26 , зокрема, - протоколу огляду місця події від 31.07.2014 року (а. с. 7-20 т. 2), висновків судової імунологічної, судових цитологічних експертиз.

Що стосується тверджень захисту про порушення права на перехрестний допит на стадії досудового розслідування при проведенні допитів свідків обвинувачення, колегія суддів знаходить їх неспроможними, оскільки в силу ст. 95 КПК України суд не вправі посилатися на показання особи, отримані слідчим або прокурором під час досудового розслідування; право ж сторони захисту на перехрестний допит під час судового розгляду реалізоване повною мірою, а зазначені доводи захисту належало б спрямовувати в русло оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого на досудовому розслідуванні.

Доводи захисту про невстановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, про суперечливі відомості щодо місця вчинення злочину, оскільки в обвинувальному акті як місце вчинення злочину зазначена ділянка між будинками АДРЕСА_3 , тоді як свідок ОСОБА_23 посилається на територію неподалік від трамвайної зупинки в районі заводоуправління казенного підприємства «НВК «Іскра» в районі вул. Магістральної в м. Запоріжжі, колегія суддів також не оцінює як такі, що свідчать про порушення кримінального процесуального законодавства, виходячи з такого.

Згідно із ст. 91 КПК України обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є, зокрема: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а в силу ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу та наслідків коримінального правопорушення.

Дійшовши висновку про те, що посилання органу досудового розслідування як на місце вчинення злочину на ділянку між будинками АДРЕСА_3 , є об`єктивним, суд виходить з того, що відомості про це місце зафіксовані в процесуальних документах в справі, зокрема, в протоколі першої процесуальної дії огляду місця місця події від 31.07.2014 року і фототаблицях до нього, які містять детальний опис конкретної ділянки місцевості з зазначенням її прив`язки до певних об`єктів матеріального світу та поштових адрес об`єктів нерухомості, де сталося насильницьке позбавлення потерпілого життя.

Ці обставини підтверджують і показання свідків, висновок судової медичної експертизи трупа ОСОБА_9 в частині умовиводів експерта про малоймовірність вчинення потерпілим активних, цілеспрямованих дій з моменту отримання смертельного ушкодження до настання смерті (а. с. 29 т. 2).

З огляду на наявність беззаперечних і об`єктивних даних щодо цих обставин, які навів суд, колегія критично оцінює показання свідка ОСОБА_23 в частині посилань на те, що в час вчинення ОСОБА_8 насильства по відношенню до потерпілого учасники подій знаходилися в районі зупинки трамваю, оскільки свідок посилався на стан алкогольного сп`яніння, який міг бути перешкодою для об`єктивного сприйняття повною мірою певних обставин.

Що стосується тверджень захисту про невідповідність висновку органу досудового розслідування про час вчинення протиправних дій висновку судової медичної експертизи в частині посилань на те, що смерть потерпілого ймовірно сталася в проміжок часу між 03-00 та 09-00 годинами, колегія суддів не погоджується з їхньою ґрунтовністю, оскільки:

- по-перше, висновок експерта про час смерті не є безумовним; цей час, за показаннями експерта в суді, може мати похибки;

- по-друге, висновок експертизи містить умовиводи про те, що потерпілий після отримання тілесного ушкодження, що потягло настання смерті, міг жити протягом короткого проміжку часу, що обчислюється минутами.

У зв`язку з цим, з урахуванням отриманих судом даних про ці обставини, колегія суддів вважає, що в силу наведеної статті 374 КПК України вірним буде те посилання на час вчинення злочину, яке зробив суд в мотивувальній частині вироку, а саме: проміжок часу між 01-00 та 03-00 годинами 31 липня 2014 року.

Доводи захисту про те, що судом не встановлено особу свідка ОСОБА_17 спростовує надана нею копія довідки форми № 1, яку свідок у відсутність паспорту громадянина України, викраденого, за її поясненнями, надала в судове засідання 6 березня 2015 року на виконання вимоги суду про пред`явлення документу, що посвідчує особу свідка.

Оцінюючи твердження захисту про недопустимість протоколу огляду місця події від 06.08.2014 року, а також вилучених під час проведення цієї процесуальної дії трьох ножів як речових доказів, суд виходить з такого.

В силу ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Посилаючись на зазначені обставини, захисник, очевидно, має на увазі те, що внаслідок проведення зазначеної процесуальної дії слідчим складений протокол огляду (а. с. 87-97 т. 2), а не протокол обшуку.

Суд не може погодитися з цими твердженнями, так як відповідно до наведених положень кримінального процесуального закону при проведенні огляду житла застосовуються правила КПК, передбачені для обшуку житла чи іншого володіння.

Відповідно до наданих суду матеріалів провадження процесуальна дія, поіменована оглядом місця події, проводилась у відповідності до закону, з залученням осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути порушені цією дією, тобто власника житла; з залученням понятих; внаслідок цієї дії вилучені лише предмети, які мають значення для кримінального провадження, а саме: ножі, які згідно із ч. 5 ст. 237 КПК України негайно оглянуті і упаковані (а. с. 90 т. 2), а сама ця дія, як приписує закон, проводилась на підставі ухвали слідчого судді в період її дії (ухвалу було винесено 5 серпня 2014 року, а огляд проводився наступного дня).

У зв`язку з викладеним колегія суддів, не вбачаючи порушень КПК при отриманні цих фактичних даних, приймає їх як допустимі, належні до кримінального провадження, а доводи захисту оцінює як такі, що наповнені лише формальним змістом.

Оскільки показання обвинуваченого в силу кримінального процесуального законодавства є джерелом доказів, суд, оцінюючи їх у відповідності до ст. 94 КПК України у співставленні з іншими фактичними даними, оцінку яких навів, знаходить показання ОСОБА_8 щодо непричетності до протиправного посягання на життя іншої особи хибними, так як вони спростовуються сукупністю інших доказів.

Як вже зазначено судом, його доводи про непричетність до злочину спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_23 , які попереджались про відповідальність за давання неправдивих показань і які в судовому засіданні беззаперечно вказують на ОСОБА_8 як на особу, що застосувала насильство до потерпілого за вказаних в обвинуваченні обставин; показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що ніж, вилучений у її присутності з-під газової плити в кухні квартири АДРЕСА_4 , від якого за висновком медико-криміналістичної експертизи могло утворитися ушкодження на клапті шкіри від трупа потерпілого, вона особисто передала своєму синові для використання в господарстві за місяць до події злочину.

У зв`язку з викладеним наведена позиція обвинуваченого оцінюється судом як вияв позиції захисту від обвинувачення, яку особа, що не є суб`єктом кримінального переслідування за давання неправдивих показань, вправі обирати на власний розсуд.

Хоча кримінальним процесуальним законодавством і закріплений принцип презумпції невинуватості, між тим в силу принципу змагальності сторони кримінального провадження наділені рівними правами у збиранні доказів та доведенні перед судом їх переконливості, тому суд вважає, що за бажання сторона захисту мала можливість надати зібрані у встановленому процесуальним законом порядку докази в обґрунтування алібі обвинуваченого.

І хоча судом було задоволено клопотання сторони захисту про допит в якості свідка ОСОБА_30 , чиї показання, на думку захисника і обвинуваченого, могли б свідчити на користь непричетності до інкримінованих йому дій, проте показання в суді цієї особи, яка пояснила, що свідок ОСОБА_24 період часу з 18-00 години 30 липня 2014 року до ранку 31 липня 2014 року провела в його житлі, не містять інформації, яка має значення для встановлення істини в кримінальному провадженні.

В силу ст. 95 КПК України суд не вправі посилатися на показання особи, отримані слідчим або прокурором під час досудового розслідування, ці показання не були предметом дослідження під час з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, між тим відповідно до кримінального процесуального закону підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, добутих з порушенням закону, тому суд неодноразово протягом судового розгляду рекомендував обвинуваченому адресувати доводи про застосування до нього незаконних заходів під час досудового розслідування до відділу процесуального керівництва у кримінальному провадженні прокуратури області, зазначаючи, що за умови отримання судом такої скарги вона буде спрямована за належністю, проте обвинувачений таке своє право не реалізував, скориставшись ним на власний розсуд.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд погоджується з правильністю кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить з ступеня тяжкості вчиненого діяння, відомостей про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує думку потерпілої про вид і розмір покарання.

Обвинувачений, який має судимість, в період іспитового строку, призначеного попереднім вироком, вчинив особливо тяжке кримінально каране діяння, що виключає його звільнення від відбування покрання з випробуванням.

Пом`якшуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обвинуваченого обставинами є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів, тобто наявність судимості за вчинення злочинів, які не охоплюється диспозицією частини статті обвинувачення.

Наведені обставини не дають підстав для призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією частинами статті обвинувачення.

Разом з тим відомості про особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, страждає низкою хронічних захворювань (а. с. а. с. 6-11 т. 3), думка потерпілої, яка відносить на розсуд суду вирішення питання про вид і розмір покарання для обвинуваченого, дають суду підстави для призначення не самого суворого покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, а при призначенні покарання за сукупністію вироків для застосування принципу часткового приєднання покарання, невідбутого за попереднім вироком, що, на думку колегії суддів, не зашкодить реалізації цілей покарарння.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази - змиви з кистей рук трупа ОСОБА_9 , дві кришки і ковпачок, мікрооб`єкти з долонь трупа ОСОБА_9 , фрагмент обшивки крісла, полімерний пакет, три ножі, фрагмент полімерної плівки, полімерний пакет з написом «АТБ», шорти, сорочка і туфлі ОСОБА_9 , шорти і сорочка ОСОБА_8 , які зберігаються в камері зберігання речових лдоказів Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, - підлягають знищенню.

Витрати з проведення чотирьох експертиз, відомомсті про які надані суду, у загальній сумі 1794 грн. 26 коп. (614 грн. 90 коп. + (393 грн. 12 коп. х 3)) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів

З А С У Д И Л А:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покаранн у виді дев`яти років позбавленні волі.

У відповідності до ст. 72 КК України при складанні покарання за сукупністю вироків один рік шість місяців обмеження волі, призначені ОСОБА_8 за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2014 року, перевести у відповіднї їм дев`ять місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2014 року у вигляді шести місяців позбавлення волі, остаточно визначавши покарання у вигляді дев`яти років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме: з 21-00 години 31 липня 2014 року.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою не змінювати.

Стягнути з ОСОБА_8 у дохід держави в особі управління Державної казначейської служби України в Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області судові витрати з проведення судових експертиз в сумі 1794 грн. 26 коп.

Речові докази - змиви з кистей рук трупа ОСОБА_9 , дві кришки і ковпачок, мікрооб`єкти з долонь трупа ОСОБА_9 , фрагмент обшивки крісла, полімерний пакет, три ножі, фрагмент полімерної плівки, полімерний пакет з написом «АТБ», шорти, сорочка і туфлі ОСОБА_9 , шорти і сорочка ОСОБА_8 , які зберігаються в камері зберігання речових лдоказів Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засідання, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

.