Справа № 1-167/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

26.10.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., при секретарі Змієвській О.В., з участю обвинувача Ядловського І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, судимого 10.03.2011 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 292, ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років пяти місяців позбавлення волі, звільненого за відбуттям призначеного покарання 27.04.2011 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_2 необережне тяжке тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за таких обставин.

23.05.2011 року близько 24.00 год. в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області на території ринку «Зустріч» в районі автовокзалу ОСОБА_1 на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та ОСОБА_2, завдав останньому одного удару долонею правої руки в обличчя, від чого ОСОБА_2 упав на землю та вдарився головою. В результаті неправомірних дій підсудного ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження у виді багатоочагового забою головного мозку 2 ступеня, субарахноїдального крововиливу, перелому зводу черепу та рани потиличної області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Свою вину у вчинені інкримінованого йому за вищезазначених обставин злочину підсудний ОСОБА_1 визнав частково та пояснив, що після звільнення за вироком суду із СІЗО за відбуттям строку покарання 27.04.2011 року прибув на постійне місце проживання до м. Баштанка. До затримання ОСОБА_1 був одружений з ОСОБА_3, шлюб з якою було розірвано в період його знаходження під вартою у вказаний період він також дізнався про відносини його дружини з потерпілим ОСОБА_2

23.05.2011 року близько 21.00 год. підсудний разом з ОСОБА_4 приїхали на автовокзал до кафе «Ярославна», де вживали алкоголь. Близько 23.00 год. того ж дня вони вийшли на вулицю та підійшли до мопеду щоб повертатись додому. В цей час до них на автомобілі підїхав ОСОБА_2 ОСОБА_1 здалось, що ОСОБА_2 перебував у стані спяніння, оскільки той тримав у руках плашку пива та мав нестійку ходу. Потерпілий виліз з машини, а водій, що був за кермом автомобіля, поїхав далі. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла розмова, в ході якої підсудний питав про стосунки потерпілого з його колишньою дружиною, потерпілий вів себе зухвало, що образило підсудного та той з незначною силою вдарив ОСОБА_2 долонею правої руки по лівій щоці. Від вказаного удару потерпілий ОСОБА_2 упав на землю та вдарився головою об асфальт і не підводився. ОСОБА_1 здавалось, що удар був не сильний та підсудний прикидається. Після цього ОСОБА_1 залишив місце подій на мопеді разом з ОСОБА_4

У вчиненому підсудний розкаюється та надавав потерпілому частину грошових коштів на лікування.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини, його винуватість також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме.

Згідно з протоколом огляду місця події від 23.05.2011 року, місцем вчинення злочину є територія ринку «Зустріч» в районі автовокзалу м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області (а.с. 4).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 118/34 від 22.07.2011 року ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у виді багатоочагового забою головного мозку 2 ступеня, субарахноїдального крововиливу, перелому зводу черепу та рани потиличної області, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 23-26).

З показів потерплого ОСОБА_2 слідує, що той через перенесену травму подій завдання йому тілесних ушкоджень 23.05.2011 року не памятає. Підсудний частково сплатив родичам потерпілого витрати на його лікування в сумі 4150 грн. ОСОБА_2 оцінив залишок завданих йому злочином матеріальних збитків в 10000 грн.

Зі свідчень ОСОБА_5, слідує що 23.05.2011 року близько 00.00 години на ринку «Зустріч» на території автовокзалу в м. Баштанка, де він працював реалі затором, він бачив ОСОБА_2, який спілкувався з двома невідомими йому особами. Під час їх спілкування свідок сварок та шуму не чув. ОСОБА_5 на деякий час відвернувся по справам. Повернувшись, він побачив що вказані невідомі йому особи на мопеді поїхали, а ОСОБА_2 не було видно, почувши крик жінок, він підійшов ближче та побачив, що ОСОБА_2 лежить на асфальті без свідомості та його погрузили до автомобіля і відвезли в лікарню.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що 23.05.2011 року близько 22.00 год. разом з підсудним приїхали на автовокзал м. Баштанка, де вживали пиво. Через деякий час до автовокзалу приїхав ОСОБА_2 та вони спілкувались з підсудним. Під час їх спілкування сварки між підсудним та потерпілим не було. ОСОБА_4 на кілька хвилин відійшов купити цигарок та повернувшись побачив, що ОСОБА_2 лежить на асфальтовому покритті. До вказаного місця, де лежав потерпілий почали сходитись люди та він разом з ОСОБА_1 поїхали звідти.

Зі свідчень ОСОБА_6 слідує, що 23.05.2011 року вона перебувала на території ринку «Зустріч», де працює реалі затором, та була свідком спілкування двох осіб, обличчя яких вона не бачила. В ході розмови вказаних осіб між ними, яка не відбувалась у підвищеному тоні, особа, що сиділа на мопеді, вдарила один раз рукою свого співрозмовника від чого той упав, а чоловік, що завдавав удару з іншою особою одразу на мопеді поїхали звідти. Коли ОСОБА_6 підійшла до місця подій, вона впізнала в особі, що лежала на землі ОСОБА_7 (а.с. 56).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України, як необережне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Інкриміноване підсудному органом досудового слідства умисне заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження не знайшло свого підтвердження при розгляді кримінальної справи в суді, оскільки дослідженні в судовому засіданні докази у своїй сукупності свідчать, що ОСОБА_1 завдавши одного удару долонею руки в обличчя ОСОБА_2 без прикладення значного зусилля, не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Обстановка та обставини, при яких підсудний завдав потерпілому удар, а саме: незначне зусилля підсудного при ударі долонею, нестійкість ходи потерпілого та асфальтове покриття, на якому перебували підсудний та потерпілий вказують на те, що підсудний не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (спричинення від удару тяжких тілесних ушкоджень), хоча повинен був та міг їх передбачити з врахуванням нестійкості ходи потерпілого та покриття, на якому вони знаходились.

Обставиною, що помякшує покарання винного суд визнає наявність у підсудного малолітньої дитини та добровільне відшкодування ним частини заподіяних збитків.

При призначенні підсудному покарання суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дочку, характер вчиненого ним злочину, що віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.

З врахуванням особи винного, обставин вчинення злочину і обставин, які помякшують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. У звязку з тим, що потерпілим надано докази (копії товарних чеків) про те, що ним на придбання ліків на відновлення здоровя від злочину витрачено 9345 грн. 06 коп. на його користь з підсудного підлягає стягненню вказана сума матеріальних збитків.

Підсудний клопотав врахувати при призначенні покарання наявність у нього малолітньої дитини та той факт, що його не позбавлено батьківських прав відносно неї, підсудний не заперечував проти застосування відносно нього Закону України „Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року, як такого, що має дитину, якій не виповнилося 18 років.

За таких обставин засуджений підлягає звільненню від покарання згідно з п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року, як особа, яка на момент вчинення злочину мав дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, та батьківських прав відносно неї не позбавлявся, є субєктом звільнення від покарання відповідно до Закону України „Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року. Обставин, які б унеможливили застосування до ОСОБА_1 акту амністії в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323; 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, і призначити покарання в виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75;76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на нього обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9345 (девять тисяч триста сорок пять) гривень 06 копійок в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання внаслідок застосування акту амністії згідно з п. „в ст. 1 Закону України „Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року

Запобіжний захід стосовно засудженого - скасувати.

На вирок може бути подана апеляція в пятнадцятидобовий термін.

СУДДЯ: