Справа № 163/286/15-к
Провадження № 1-кп/163/19/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000021 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, розлученого, раніше судимого: 22.03.2013 року Любомльським районним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 901 гривня,
у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.1 ст.129 КК України,-
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 , будучи засудженим 22.03.2013 року Любомльським районним судом Волинської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 901 гривня, судимість за який не погашена та не знята у встановленому законом порядку, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний злочин, тобто рецидив злочинів.

Так, ОСОБА_5 16.01.2015 року близько 15 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї житлового будинку за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , в присутності сторонніх осіб, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, керуючись метою викликати у потерпілого побоювання за своє життя і бажаючи цього, демонструючи перед собою кухонний ніж, в усній формі висловив своєму батькові - ОСОБА_4 погрозу вбивством, яку потерпілий сприйняв, як реальну загрозу його життю, вважаючи, що у такий спосіб ОСОБА_5 позбавить його життя та, маючи реальні підстави побоюватися здійснення цієї загрози, вийшов з території зазначеного подвір`я.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.129 КК України, як погроза вбивством, оскільки були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 31 січня 2015 року, яка в письмовій формі разом з обвинувальним актом надійшла до суду 03 лютого 2015 року.

За умовами даної угоди, підозрюваний беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, заявивши про своє щире каяття, потерпілий цивільний позов до підозрюваного не заявляв та сторонами узгоджено міру покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , відповідно до ч. 1 ст.129 КК України, у виді 2-х місяців арешту.

Сторони своїми підписами підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст.473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст.476 КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд враховує наступне.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.129 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання.

Потерпілий та прокурор вважають, що угода підлягає затвердженню.

На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали кримінального провадження №0000021, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого під час досудового розслідування.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Умови угоди відповідають положенням ст.471 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Враховуючи наведене, суд вважає встановленими підстави для затвердження укладеної угоди.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання під час судового розгляду.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 196,56 грн. та судової експертизи холодної зброї в сумі 196,56 грн., слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави (а.с.27, 34).

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 31 січня 2015 року у кримінальному провадженні №0000021, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ ніж, який передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 копійок за проведення судової дактилоскопічної експертизи та судової експертизи холодної зброї.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1