Справа № 1/2211/126/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2012року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Савіцький Л.П.,

при секретарі Сопронюк Л.А. ,

за участю прокурора - Косіка О.В.,

адвоката ОСОБА_1,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_2В .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, народженого 10 грудня 1970 року в

м. Нетішині Хмельницької області, українця, з освітою вищою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, працюючого вчителем фізики Нетішинської ЗОШ № 2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1 кім. №№ 79-80 в м. Нетішині Хмельницької області, не судимого, громадянина України,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_3, 04 жовтня 2007 року, близько 20 години, в темну пору доби, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Енергетиків в м. Нетішині зі сторони ВП ХАЕС у напрямку центру міста, поблизу перехрестя з другорядною дорогою - вулицею Варшавською, в порушення пунктів 12.1, 12.2, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, не врахувавши дорожню обстановку, не вибрав безпечної для руху швидкості, скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_4, який на велосипеді «Україна» рухався в попутному напрямку біля лівого краю правої смуги руху, внаслідок чого ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран в ділянках обличчя та волосяної частини голови, забою головного мозку середнього ступеня, субдуральних гідром над обома лобними частками до 8 мм, дифузного крововиливу під м`якими мозковим оболонками, які супроводжувались непритомним станом та психоемоційним збудженням, дезорієнтацією та неадекватною поведінкою, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, та які потягли за собою тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).

Підсудний ОСОБА_3 вину у скоєнні вищенаведених дій не визнав і показав, що 04 жовтня 2007 року, близько 20 години, на власному автомобілі ВАЗ 2107 з дружиною, рухався із швидкістю приблизно 50-55 км/год. від ХАЕС до центру міста Нетішин по вул. Енергетиків. При під`їзді до перехрестя з вул. Варшавською скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 Це сталось тому, що було темно, назустріч рухався транспорт, сам потерпілий в стані алкогольного спяніння їхав на велосипеді з порушенням Правил дорожнього руху. Винним себе не визнає, оскільки побачив потерпілого приблизно за 1-2 метри, натиснув на гальма, однак уникнути наїзду не зміг. Не визнає і заявлені до нього позови прокурора.

Однак, винність ОСОБА_3 у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, підтверджується дослідженими судом доказами.

Сам підсудний ОСОБА_3 не заперечував свою причетність до скоєння наїзду на ОСОБА_4, вказуючи лише на те, що в нього не було технічної можливості уникнути такого.

На вчинення на нього наїзду автомобілем під керуванням підсудного, вказав потерпілий ОСОБА_4 Останній пояснив, що 04 жовтня 2007 року біля 20 години, коли було вже темно, на велосипеді рухався по вул. Енергетиків в м. Нетішині від кооперативних гаражів. Оскільки йому необхідно було повертати на вул. Варшавську, він лівою рукою показав про зміщення ліворуч, що зробив, і став їхати ближче до розподільної смуги. Незабаром відчув удар у задню частину велосипеда, після чого втратив свідомість. Винним у спричиненні йому тілесних ушкоджень вважає ОСОБА_3, який повинен понести покарання.

На аналогічне вказала потерпіла ОСОБА_5, зазначивши, що самої події не бачила, однак про все їй розповів чоловік потерпілий.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 04 жовтня 2007 року біля 20 години з чоловіком, який був за кермом власного автомобіля, їхали по вул. Енергетиків. Швидкість була приблизно 50-55 км/год. Підїжджаючи до перехрестя з вулицею Варшавською, вона побачила велосипедиста. Чоловік побачивши його став гальмувати, але уникнути зіткнення не зумів. Вона зразу ж після зупинки вискочила з автомобіля і підбігла до потерпілого, який лежав на асфальті. Зразу ж була викликана швидка допомога.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказали на те, що очевидцями самої події не були. При цьому, свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_6 казав, «що зловив гаву». Свідок ОСОБА_8 розповів, що жінка ОСОБА_3 ОСОБА_6 йому пояснила, що її чоловік погано бачить і велосипедиста не побачили.

З даних протоколу огляду місця пригоди (т. 1 а.с.4-13), вбачається, що остання сталась на вул. Енергетиків в м. Нетішині і на місці пригоди зафіксовані: сліди гальмування автомобіля НОМЕР_2, уламки червоного кольору від світловідбивача, який знаходився на задній частині велосипеда; розташування автомобіля та велосипеда після ДТП на правій полосі руху вул. Енергетиків.

Даними протоколу огляду речових доказів (т.1 а.с. 26-36) підтверджено, що пошкодження виявлені на автомобілі та велосипеді характерні при зіткненні вказаних транспортних засобів.

Як, де і при яких обставинах стався наїзд автомобіля ВАЗ 2107 під керуванням ОСОБА_3, вбачається з даних протоколу відтворення обстановки та обставин події від 31.03. 2011 року (т. 3 а.с. 49-54) за участю ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4 та їх представників. З цих же даних вбачається, що наїзд на потерпілого ОСОБА_4, який їхав по вул. Енергетиків в м. Нетішин, скоєно автомобілем під керуванням ОСОБА_3, про що на місці події показали та розповіли підсудний та потерпілий.

Згідно даних висновку комплексної транспортно-трасологічної авто- технічної експертизи № 79 а від 11.06.2010 року (т.2 а.с. 151-155), в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України і за вказаних обставин мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_4 шляхом застосування своєчасного гальмування.

Вищенаведені докази обєктивно узгоджуться між собою в їх сукупності з поясненнями підсудного, потерпілого, з іншими доказами і не оспорюються, як підсудним так і потерпілим. Сама подія наїзду очевидна, підтверджена і механізмом утворення пошкоджень, як автомобіля, так і велосипеда. Про це свідчать і тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_4, які згідно даних висновку експерта за № 15 (т. 3 а.с. 96-98), були спричинені останньому тупими твердими предметами зі значною силою, могли утворитися в дорожньо- транспортній пригоді при наїзді на нього з послідуючим падінням, ударах головою до поверхні дорожного покриття і відносяться до середнього ступеня тяжкості.

З цих підстав суд не ставить їх під сумнів і вважає, що вони відповідають обставинам події та відтворюють їх. Саме за таких обставин, суд приймає до уваги дані висновку авто - технічної експертизи № 79а від 11.06.2010 року, якимим стверджується, що первісні висхідні дані дають підстави зробити висновок, що в умовах даної події водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на велосипедиста ОСОБА_4, рухаючись зі швидкістю 52.4 54.8 км/год. шляхом своєчасного гальмування.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці керував автомобілем в порушення вимог пунктів 12.2 , 12.3 Правил дорожнього руху, в умовах недостатньої видимості вибрав швидкість, яка не забезпечила безпеку руху не тільки його, а й інших учасників руху.

З урахуванням такого, суд не приймає до уваги доводи підсудного ОСОБА_3 про відсутність в нього можливості уникнути наїзду на потерпілого ОСОБА_4 і вважає, порушення ним Правил дорожнього руху перебуває у причинному звязку з отриманням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Як вбачається з даних висновку експерта № 15 від 01.02.2012 року (т. 3 а.с. 96-98), виявлені у потерпілого ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі , що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби), що у свою чергу дає підстави суду не погодитись з запропоновую досудовим слідством кваліфікацією дій підсудного за ч. 2 ст. 286 КК України, і кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 286 КК України при доведеності його вини, оскільки він порушив пункти 12.1, 12.2, 12.3, 13.1 Правил безпеки дорожнього руху , керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Поряд з цим, суд виключає з обвинувачення підсудному ОСОБА_3 інкриміноване йому обвинувачення у порушенні пунктів 1.5 та 13.3 Правил дорожнього руху, оскільки останні не знаходяться у причинному звязку з наступившими наслідками.

Виключає з обвинувачення підсудному суд і обставини, які обтяжують його відповідальність тяжкі наслідки завдані злочином, оскільки вказані судом не встановлені.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України 04.10. 2007 року, що знайшло своє підтвердження у судовому слідстві. Вказаний злочин, відноситься до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України і з часу його вчинення пройшло більше трьох років.

Відповідно до ч. 1 пункту 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з часу вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Крім цього, у відповідності до ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання, передбачених ст. 49 КК України.

Тому за вказаних обставин, вислухавши думку учасників процесу щодо можливості звільнення ОСОБА_3 за ст. 49 КК України від покарання у звязку із закінченням строків давності, суд вважає можливим звільнити його від покарання, оскільки призначення його є недоцільним.

Поряд з цим, суд знаходить необхідним задовольнити цивільні позови прокурора м. Нетішина до ОСОБА_3 в інтересах СМСЧ № 4 м. Нетішин та Хмельницької обласної лікарні про стягнення відповідно 540 грн. 03 коп. та

318 грн. 40 коп., витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_4, оскільки винність підсудного у заподіянні шкоди здоров`ю потерпілого доведена.

Підлягають стягненню з підсудного і судові витрати, повязані з проведенням судових експертиз на суму 3918 грн. 86 коп., оскільки останні проводились в межах розслідування та розгляду даної кримінальної справи з витратою державних коштів.

Керуючись ст. ст. 12, 49, 74 КК України, ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_3 звільнити від покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд відмінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь:

спеціалізованої медико-санітарної частини № 4 м. Нетішин Хмельницької області 540 (пятсот сорок ) гривень 03 коп.;

Хмельницької обласної лікарні 318 (триста вісімнадцять) гривень 40 коп.;

НДЕКЦ при УМВС України у Хмельницькій області призначення платежу «за дослідження 12» 2417 (дві тисячі чотириста сімнадцять ) гривень 42 коп.;

НДЕКЦ МВС України призначення платежу «за дослідження 12» 1501 (одна тисяча п`ятсот одну) гривню 44 коп.

Речові докази :

автомобіль НОМЕР_3 залишити на зберіганні у ОСОБА_3; велосипед «Україна» залишити у власності ОСОБА_4

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Хмельницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Нетішинський міський суд.

Суддя ОСОБА_9 Л. П.