Справа
№ 1-2/ 08
2008 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
- судді Сарапіна Г.С.,
за участю секретаря Процюк Н.Р.,
прокурора Кухарука В.В. та захисника
- адвоката ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань міського суду в м. Володимирі-Волинському
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
м. Здолбунова Рівненської області, українця,
громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, жителя
АДРЕСА_1, підприємця, несудимого, -
вчиненні злочинів, передбачених ст. 201 ч.1, 358 ч.3 КК України,
досудового слідства ОСОБА_2. обвинувачується у вчиненні ним злочинів,
передбачених ст.ст. 201 ч.1, 358 ч.3 КК
України, а саме в тому, що він 27 жовтня
2004 року в м. Щецин Республіки Польща в невстановленої досудовим слідством
особи придбав легковий автомобіль марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску, коричневого
кольору, кузов НОМЕР_1, однак
з метою ухилення від сплати ввізного мита, акцизного збору, податку на
додану вартість та інших обов'язкових
платежів при переміщенні зазначеного автомобіля з Республіки Польща в
Україну залишив цей автомобіль на
автостоянці в м. Щецин, а сам 28 жовтня 2004 року виїхав в Україну попутнім
Луцьку ОСОБА_2. звернувся до невстановленої слідством особи з проханням допомогти поставити
на облік в Україні зазначений автомобіль без знаходження його на території
України, яка 13 листопада 2004 року за грошову винагороду передала ОСОБА_2.
державні номерні знаки, НОМЕР_2, та свідоцтво про реєстрацію цього
транспортного засобу, серії НОМЕР_3, видане 13.11.2004р. Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ
же день, 13.11.2004р., ОСОБА_2., маючи при собі підроблені державні номерні
знаки та підроблене свідоцтво про реєстрацію зазначеного вище автомобіля, на
автомобілі марки “Opel”, номерний знак НОМЕР_4, о 22 год.
42 хв. виїхав з території України через міжнародний автомобільний пункт
пропуску “Ягодин” Волинської області в Республіку Польща, де 14.11.2004р. в м. Щецин прикріпив до придбаного ним легкового
автомобіля марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску,
коричневого кольору, кузов НОМЕР_1,
підроблені державні номерні знаки України, НОМЕР_2,
а наступного дня, 15.11.2004р., виїхав на зазначеному автомобілі з
Республіки Польща через пункт пропуску “Зосін” та о
7 год. 34 хв. цього ж дня в'їхав на ньому
в Україну на територію
міжнародного автомобільного пункту пропуску
знаючи порядок проходження митного контролю України, з метою незаконного переміщення
автомобіля через митний кордон України з приховуванням від митного контролю,
ОСОБА_2. не повідомив прикордонників та митників МАПП “Устилуг”, що автомобіль ввозиться в Україну вперше та
що державні номерні знаки, НОМЕР_2, та свідоцтво про реєстрацію цього автомобіля,
серії НОМЕР_3, підроблені, надав прикордонникам та митникам як підставу
для переміщення автомобіля підроблені документи, і таким чином перемістив через
митний кордон України з
приховуванням від митного контролю легковий автомобіль марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску,
коричневого кольору, кузов НОМЕР_1, вартістю за висновком
у великих розмірах, після чого скерував зазначений автомобіль за місцем свого
проживання в м. Здолбунів Рівненської області, де зберігав його на
автостоянці по вул. Коперніка, 49.
квітня 2005 року, ОСОБА_2., використовуючи підроблені державні номерні знаки та
підроблене свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля, продав цей
автомобіль на ринку в м. Києві.
досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2. у пред'явленому
обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 201 ч.1, 358 ч.3 КК України, винуватим себе не визнав та
пояснив, що дійсно в жовтні 2004 року, можливо 27 жовтня, він разом зі своїм
товаришем ОСОБА_3 їздив в Республіку Польща для вирішення питання щодо ремонту належного
керівнику цього товариша автомобіля марки “Пежо”, який вони залишили на
ремонті в м. Любліні, після чого
повернулись маршрутним автобусом додому. Легковий автомобіль марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску,
коричневого кольору, кузов НОМЕР_1, він придбав за оголошенням 13 листопада 2004 року в незнайомої особи в
м. Луцьку, оскільки його влаштувала низька вартість автомобіля, який, як йому
пояснили, потребував незначного ремонту і знаходився на ремонті в Республіці
Польща. За отриманим номером кузова цього автомобіля він перевірив, що цей
автомобіль зареєстрований в органах МРЕВ та в угоні чи забороні відчуження не
перебував. За домовленістю він мав залишити продавцеві автомобіля завдаток та
поїхати в Республіку Польща, щоб подивитися на автомобіль і, якщо той йому сподобається,
то він його купляє, а
якщо ні - то йому повернуть завдаток. 13 листопада 2004 року ввечері він
разом з водієм ОСОБА_4 на
автомобілі останнього марки “Опель-Кадет”
виїхав в Республіку Польща, в м. Бочов, де вже 14 листопада
Того ж дня передзвонив на номер мобільного телефону їхньої людини в
Республіці Польща, який йому дали перед поїздкою, і через декілька годин до
готелю незнайомий йому чоловік пригнав автомобіль марки ”АUDI А6”. Він оглянув автомобіль, на якому були українські
номерні знаки, проїхався на ньому. Його такий автомобіль влаштовував, а тому
той чоловік передзвонив своєму напарнику
в м. Луцьк та повідомив про його згоду придбати цей автомобіль. Після
цього йому було вручено всі документи на автомобіль: свідоцтво про реєстрацію,
довіреність на керування автомобілем, страховий поліс, і в цей же день він поїхав додому. Вранці 15
листопада 2004 року він повернувся в Україну, поїхав у м. Луцьк, де зустрівся з
продавцями автомобіля, яким залишив автомобіль та повернув тимчасову
довіреність, оскільки за домовленістю вони мали зняти автомобіль з обліку та оформити на
нього генеральну довіреність. Під час наступної зустрічі він повністю
розрахувався за придбаний автомобіль, який вже був знятий з обліку, і йому було надано генеральну довіреність на
зазначений автомобіль, в яку було вписано, крім нього, його дружину, та
транзитний номерний знак.
придбання зазначеного автомобіля він провів його косметичний ремонт та
намагався його продати, однак у грудні 2004 року цей автомобіль був викрадений
з автостоянки, про що він повідомив органи міліції, але наступного дня
автомобіль було повернуто за винагороду.
У квітні 2005 року на ринку в м. Києві
за біржовою угодою він продав автомобіль сімейній парі з м. Рівне. Перед
продажем автомобіль повторно перевірявся
за базою даних МРЕВ, а також було повідомлено, що в угоні не перебуває та відсутня заборона
його відчуження, про що було надано офіційну довідку.
приводу придбання зазначеного автомобіля у нього 01 лютого 2007 року брав
пояснення працівник Здолбунівського відділу СБУ ОСОБА_5, який сам своєю рукою
його написав, і після довгих умовлянь
останнього, який запевняв, що йому за це буде штраф, він підписав це пояснення, в якому викладені
обставини щодо придбання ним автомобіля марки ”АUDI А6” не відповідають дійсності. При
цьому ОСОБА_5 повідомив, що в управлінні СБУ в м. Рівне він підкоректує це пояснення так, щоб було добре їм обом, а
наступного дня запропонував йому написати до цього пояснення явку з повинною,
що підтверджувало б його допомогу слідству, а тоді він, ОСОБА_5, зніме з нього обвинувачення. Його було
введено в оману, оскільки
через стільки часу він не міг пам'ятати, коли саме їздив в Республіку
Польща, і після годинного умовляння він,
перебуваючи під психічним тиском ОСОБА_5, переписав з написаного ОСОБА_5
пояснення на догоду останньому явку з
повинною, в якій, як і поясненні, викладені факти не відповідають дійсності.
що свідоцтво про реєстрацію автомобіля ”АUDI А6” та номерні знаки до нього є
підроблені, йому не було відомо, як на
момент придбання автомобіля, так в цьому
він не переконаний і на даний час,
інакше автомобіль перед продажем
не можна було б зняти з обліку в МРЕВ, а після придбання його подружжям
Задвернюк останні не змогли б поставити
його на облік у МРЕВ за місцем проживання.
розгляду судом усіх наявних у справі
доказів, під час з'ясування у судовому засіданні можливості
щодо закінчення судового слідства захисник підсудного - адвокат ОСОБА_1. заявив
клопотання, яке було підтримане підсудним, про направлення кримінальної справи
на додаткове розслідування
на підставі ст. 281 КПК України,
з мотивів неправильності досудового слідства, мотивуючи таким.
порушення вимог ст. 116 КПК України
досудове слідство проводилося не за місцем вчинення злочинів, тобто не слідчим УСБУ у Волинській області,
як цього вимагає закон. Якщо ж досудове слідство проводилося за підслідністю не
за місцем вчинення злочинів, а за іншими обставинами, зазначеними в законі, то
в постанові про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого
провадження слідчий зобов'язаний був навести мотиви такого рішення, що ним не
пояснення підсудного ОСОБА_2., яке фактично написане оперуповноваженим
Здолбунівського міжрайонного відділу УСБУ в Рівненській області ОСОБА_5.
ніби-то зі слів підсудного 01 лютого 2007 року,
з якого останній 02 лютого 2004 року вимушено написав так звану явку з
повинною, а точніше
протокол явки з повинною від 02.02.2007р., і в якому слово-в-слово переписано
пояснення, містить ряд виправлень іншою
кульковою ручкою щодо дати його оформлення, причому має місце виправлення дати,
зазначеної самим підсудним, які не оговорені в цьому письмовому поясненні, у
зв'язку з чим таке пояснення підсудного та протокол явки з повинною не мають
жодної доказової сили і не можуть вважатися належними доказами.
поясненні, як і в протоколі явки з повинною, що стали підставою для порушення
проти підсудного кримінальної справи, а також у постанові про пред'явлення
обвинувачення та обвинувальному висновку
є ряд суттєвих суперечностей та не послідовність викладених обставин
щодо часу придбання підсудним автомобіля ”АUDI А6”, зокрема у поясненні підсудного від 01.02.2007р. та протоколі явки з
повинною від 02.02.2007р. зазначено, що підсудний, приїхавши в середині
листопада 2004 року в Республіку Польща з метою перемістити на територію
України автомобіль ”АUDI А6”, після двох днів відпочинку в
Польщі вирушив на цьому автомобілі в Україну.
обвинувачення, що ставиться підсудному, вбачається, що він ввечері о 22 год. 42 хв.
13.11.2004р. виїхав з території України в Республіку Польща, де прикріпивши до
автомобіля підроблені номерні знаки, о 07 год. 34 хв. 15.11.2004р. з Республіки
Польща в'їхав на територію України.
досудового слідства не доказали, яким саме чином підсудний менш як за півтори
доби міг добратися до м. Щецин у РП, відпочити там два дні, та звідти
повернутися назад в Україну.
цьому жодними доказами не підтверджено перебування підсудного 27 жовтня 2004 року в м. Щецин
РП та придбання ним цього ж дня у цьому місті в невстановленої особи
автомобіля ”АUDI А6”.
усунуто органами досудового слідства суперечність у показаннях свідка
ОСОБА_6., який на досудовому слідстві
показав, що підсудний у листопаді 2004 року ввіз в Україну автомобіль ”АUDI А6” з Німеччини, а не з Польщі, а за пред'явленим
підсудному обвинуваченням - останній придбав цей автомобіль у Республіці Польща.
з'ясовано на досудовому слідстві, хто і коли надав підсудному довіреність для
переміщення автомобіля через митний кордон України 15.11.2004р. та її зміст, а
також яким нотаріусом вона була оформлена.
докази, що свідчили б про використання підсудним завідомо підроблених
документів, оскільки при формулюванні обвинувачення слідчим не зазначено
зокрема, в чому саме полягає підроблення
державних номерних знаків, НОМЕР_2, та
реєстраційного свідоцтва на автомобіль ”АUDI А6”, серії НОМЕР_5, які фактично за
своєю формою оформлені правильно, при цьому свідоцтво завірено печаткою
Луцького МРЕВ як державної установи, яка видає такі реєстраційні свідоцтва на
автомобілі, та якими доказами підтверджено, що підсудному було відомо про
підроблення державних номерних знаків та
зазначеного реєстраційного свідоцтва, враховуючи, що автомобіль
18.11.2004р. було знято з обліку в Луцькому МРЕВ для його продажу, а після
продажу покупцем ОСОБА_7. було поставлено цей автомобіль на облік за місцем її
проживання в м. Рівне.
пояснень підсудного, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні,
видно, що перед придбанням
зазначеного автомобіля та його продажем він особисто перевіряв наявність
державної реєстрації цього автомобіля, а також чи немає на нього заборони та чи
не перебуває він в угоні, на що отримував позитивну відповідь.
свідоцтво на автомобіль ”АUDI А6”,
серії НОМЕР_5, видане 13.11.2004р. на ім'я ОСОБА_8., ніхто
не анулював як підроблене, а так само біржову угоду від 03.04.2007р. про продаж
зазначеного автомобіля не визнано недійсною.
документів, що стосувалися автомобіля ”АUDI А6”, підсудний особисто сам не оформляв і фактичні обставини їх оформлення
йому не були відомі.
Досудовим
слідством не встановлено всіх осіб, в тому числі працівників Луцького МРЕВ, які
причетні до оформлення реєстраційного свідоцтва на автомобіль ”АUDI А6”, серії НОМЕР_5, виданого 13.11.2004р. на ім'я ОСОБА_8., яка, як на досудовому слідстві, так і в судовому
засіданні, заперечила факт наявності будь-коли у неї на праві власності
зазначеного вище автомобіля, та пояснила, що ніяких довіреностей на право
керування, володіння та розпорядження цим автомобілем ніколи та нікому не
надавала і жодних документів на транспортні засоби не підписувала.
ОСОБА_9. в судовому засіданні при роз'ясненні висновку повторної
судово-автотоварознавчої експертизи щодо вартості автомобіля ”АUDI А6” зазначено, що при визначенні вартості цього автомобіля станом на день
його переміщення через митний кордон України, тобто 15.11.2004р., експертом ОСОБА_10. використано довідник SCHWACKE LISTE за перше півріччя 2004 року, що не є правильним,
оскільки нормативні акти, які регулюють порядок проведення автотоварознавчих
експертиз, передбачають використання таких довідників, в яких зазначені дані
про вартість певної марки автомобіля у відповідний період його випуску, що
є більш наближений до дати, станом на
яку визначається вартість автомобіля.
Крім того, експерт ОСОБА_9. вважає, що експерт ОСОБА_10. не правильно застосував саму
методику помісячного визначення ціни на автомобіль, у зв'язку з чим виникли
такі розбіжності щодо вартості автомобіля.
підсудного - ОСОБА_1. вважає, що в органів досудового слідства взагалі не було
підстав для порушення кримінальної справи, а
їх дії під час досудового слідства свідчать про необ'єктивне, упереджене
ставлення до підсудного та небажання встановити істину в справі, у зв'язку з
чим вважає доцільним направити справу на додаткове розслідування.
думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання
захисника, думку підсудного, який
підтримав клопотання, суд доходить висновку про необхідність повернення справи
на додаткове розслідування з мотивів його неправильності та неповноти.
до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий
зобов'язані вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин
справи, виявити як ті обставини, які викривають, так і ті, що виправдовують
обвинуваченого. При цьому суд, прокурор,
слідчий не вправі перекладати обов'язок доказування на обвинуваченого. Забороняється домагатись показань
обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у справі, шляхом насильства,
погроз та інших незаконних заходів.
Судом
встановлено, що фактично всі обвинувачення підсудного ОСОБА_2. ґрунтуються органами
досудового слідства на його письмовому поясненні, що записано, як зазначено в
ньому, зі слів підсудного оперуповноваженим Здолбунівського міжрайонного
відділу УСБУ у Рівненській області ОСОБА_5., фактично 01 лютого 2007 року, з наступним виправленням на ньому в трьох
місцях зазначеної дати без будь-яких
застережень, а також на протоколі
явки з повинною підсудного від 02 лютого 2004 року, який у порушення вимог ст. 96 КПК
України, як протокол слідчої дії,
складений не посадовою особою - оперуповноваженим Здолбунівського
міжрайонного відділу УСБУ у Рівненській області ОСОБА_5., який прийняв усну
заяву підсудного, а самим підсудним, яким особисто у протоколі зазначено, що
протокол ним написаний власноручно.
досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2. заперечував свою
винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 201 ч.1, 358 ч.3 КК
України, з мотивів, викладених у його поясненні в описовій частині цієї постанови.
таких умов, виходячи з вимог ст. 22 КПК України, слідчий зобов'язаний був
перевірити версію підсудного щодо обставин його поїздки 26 жовтня 2004 року у
Республіку Польща та щодо обставин
придбання ним автомобіля марки ”АUDI А6”,
1998 року випуску, коричневого кольору, кузов
НОМЕР_1, а також реєстраційних документів на цей автомобіль та довіреності на право керування ним при
переміщенні 15.11.2004р. через митний кордон України та довіреності від
22.11.2004р. на право користування, володіння та розпорядження цим автомобілем,
однак цього не зробив, проявивши однобічність при дослідженні обставин справи.
не з'ясовано, якій конкретно особі було передано свідком ОСОБА_8. паспорт
громадянина України для реєстрації автомобіля на її ім'я, чий підпис на
довіреності, посвідченій приватним нотаріусом ОСОБА_11. від імені свідка
ОСОБА_8., виходячи з показань цього свідка про те, що в її власності ніколи не
було транспортного засобу і ніякої довіреності на транспортний засіб вона не
Судом
при розгляді справи в судовому засіданні було вжито заходи щодо встановлення
особи, якій свідок ОСОБА_8. передавала свій паспорт громадянина України в листопаді
2004 року і такою особою виявилась двоюрідна сестра ОСОБА_8. - ОСОБА_12, за показаннями
якої восени 2004 року вона брала паспорт у ОСОБА_8. на прохання своєї сусідки
показаннями ОСОБА_13. у 2004 році на прохання знайомого Сергія для оформлення
кредиту на мобільний телефон вона дійсно просила у ОСОБА_12. паспорт
громадянина України, але та передала їй паспорт своєї сестри ОСОБА_8., після чого вона передала паспорт на ім'я
ОСОБА_8. цьому ОСОБА_14, прізвище, по-батькові
та місцезнаходження якого на
даний час їй невідоме.
не з'ясовано, коли та яким чином у
відсутності ОСОБА_8. приватним нотаріусом ОСОБА_11. було оформлено довіреність
від її імені на право підсудного щодо керування транспортним засобом -
автомобілем марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску,
коричневого кольору, кузов
НОМЕР_1, при переміщенні цього
автомобіля через митний кордон України 15.11.2004р. та довіреність від імені
ОСОБА_8. від 22.11.2004р. на право підсудного щодо користування, володіння та
розпорядження цим автомобілем, та хто
отримував ці довіреності.
не встановлено осіб, які оформляли свідоцтво про реєстрацію зазначеного вище
автомобіля в Луцькому МРЕВ, а також осіб, які видавали підсудному державні
номерні знаки на цей автомобіль, та не з'ясовано, чи було відомо підсудному на
той час, що зазначений документ та номерні знаки є підроблені, та
в чому полягає їх підроблення.
докази на підтвердження обставин щодо перевезення підсудним свідоцтва про
реєстрацію та номерних знаків на автомобіль з України в Республіку Польща з
метою переміщення у зворотному напрямку зазначений вище автомобіль.
не з'ясовано ряду обставин, зазначених в клопотанні захисника про направлення
справи на додаткове розслідування, що заслуговують на увагу, а також не чітко
викладено обвинувачення підсудного за
ст. 358 ч.3 КК України,
щодо використання підсудним завідомо підроблених документів, оскільки як в постанові про
притягнення підсудного як обвинуваченого, так і в обвинувальному висновку, не
зазначено, в чому конкретно полягає підроблення цих документів, зокрема
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке за своєю формою відповідає
встановленому зразку та завірено печаткою Луцького МРЕВ як державної установи,
яка видає такі реєстраційні свідоцтва на автомобілі; не зазначено,
якими доказами підтверджено, що підсудному було відомо про підроблення
державних номерних знаків і реєстраційного свідоцтва на автомобіль, та що він
використовував завідомо підроблені документи,
враховуючи, що автомобіль 18.11.2004р. було знято з обліку в Луцькому
а після його продажу було поставлено цей автомобіль на облік
покупцем ОСОБА_7. за місцем її проживання в м. Рівне.
що судом було вжито всіх заходів для усунення неправильності та неповноти
досудового слідства, однак з врахуванням того, що частина перелічених вище
недоліків досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, тому є
необхідність для повернення справи на додаткове розслідування, під час якого
необхідно: провести додаткові слідчі дії
для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи за обома
обвинуваченнями; встановити та допитати особу на ім'я ОСОБА_14 , якому
передавався паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_8.; з'ясувати, хто і на підставі яких документів
видав підсудному свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки ”АUDI А6”, 1998 року випуску, коричневого кольору, кузов
НОМЕР_1 та державні номерні знаки до нього; з'ясувати, яким чином був поставлений
13.11.2004р. зазначений автомобіль на
облік у Луцькому МРЕВ та відповідно знятий з обліку 18.11.2004р.; з врахуванням
висновку повторної судово-автотоварознавчої експертизи від 27.12.2004р. та
роз'яснень експертів: ОСОБА_10. і ОСОБА_9. вирішити питання про наявність події
злочину, передбаченого ст. 201 ч.1 КК України,
чи в діянні підсудного при переміщенні транспортного засобу через митний
кордон України - складу цього злочину; з
врахуванням дій підсудного щодо придбання, користування транспортним засобом та
його відчуженням - наявність в діянні підсудного складу злочину, передбаченого
ст. 358 ч.3 КК України.
ст.ст. 22, 281 КПК України,
суд
п о с т а н о в и в:
Кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ст. 201 ч.1, 358 ч.3 КК України, направити прокурору Рівненської області для
проведення додаткового розслідування.
Міру запобіжного заходу підсудному
ОСОБА_2. - підписку про невиїзд залишити без змін.
На постанову може бути подана
апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом семи діб з дня її
Суддя: