Справа № 739/1898/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/111/2015
Категорія - ст. 537 КПК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника, адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду від 11 грудня 2014 року заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності залишено без розгляду та повернуто заявнику, з вказівкою про те, що він як суд за місцем відбування покарання засудженого, не має правових підстав для відкриття провадження за заявою ОСОБА_8 відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 537 КПК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, задовольнити його вимоги, викладені в заяві, яку він подав на підставі ч.2 ст. 206 КПК України. Вважає, що питання, яке він поставив у своїй заяві щодо порядку виконання судового рішення, вирішується місцевим судом за місцем відбування покарання особою.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, адвоката ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційну скаргу засудженого, думку прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги засудженого, із скасуванням рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_8 , адресованої суду першої інстанції, він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Новгород-Сіверському УВП № 31, та вважає, що його позбавили свободи без достатніх для цього підстав, з порушенням порядку, встановленого законом, і з перевищенням граничного строку утримання під вартою. Посилається на порушення судом ст. 404 КПК України 1960 року та ст. 535 КПК України 2012 року, якими визначено відбування покарання на підставі Розпорядження суду про виконання вироку, і яке відсутнє у матеріалах справи, а так як він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі без законних підстав з 12.12.1995 року, з часу набрання вироком законної сили щодо нього, то минуло більше 10 років, тобто, закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, встановлені ст. 49 КК України, а тому він підлягає звільненню. Суд же обмежив його права і не розглядав його заяву взагалі.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції під час надходження заяви засудженого ОСОБА_8 , порушив вимоги ст. ст. 7, 21 КПК України, зокрема, обмежив особі засудженого доступ до правосуддя, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і прийняте у такий спосіб судове рішення підлягає скасуванню у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, з призначенням нового розгляду.

Суд першої інстанції цілком вірно визначив, що заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 , який відбуває покарання за вироком суду від 12.12.1995 року у Новгород-Сіверській УВП № 31, необхідно розглядати в порядку виконання судових рішень, що передбачено розділом УІІІ КПК України, а не у відповідності із ст. 206 ч. 2 КПК України слідчим суддею, як того просить ОСОБА_8 .

Разом з тим суд порушив вимоги ст. 539 КПК України, яка регламентує порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, невірно вказавши, що заява ОСОБА_8 не може бути прийнята до розгляду суду першої інстанції.

У всякому випадку заява засудженого ОСОБА_8 підлягає прийняттю до розгляду, з постановленням відповідного рішення судом по суті.

Крім того суд першої інстанції неправильно вказав, що ухвала про залишення заяви без розгляду не може бути оскаржена, що суперечить ст. 395 ч. 2 п. 2 КПК України та загальним засадам кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 418-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2014 року, якою залишено без розгляду та повернуто ОСОБА_8 заяву про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строку давності, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала не оскаржується.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4