В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жмеринці об`єднане кримінальне провадження №1-кп/130/134/2015 (130/1043/15-к), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2014 р. за №0000902 та 25.03.2014 року за № 0000221 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , судимого 22.04.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого 28.02.2011 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до 240 год. громадських робіт, 09.11.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 389 ч.2, 122 ч.1, 70 ч.1, 72, 71 ч.1 КК України до одного року семи місяців десяти днів позбавлення волі, що звільнився по відбуттю строку покарання 17.11.2013 року

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

23.03.2014 року, близько 22.00 год. ОСОБА_8 переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, прийшов до пилорами, що знаходиться в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області, біля якої на той час перебував вантажний автомобіль марки «Рено Магнум», який належить ОСОБА_9 , де діючи умисно, таємно, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу за допомогою ножиць по металу зламав замок кришки бензобаку, з якого в подальшому за допомогою шланги таємно викрав 150 літрів дизельного палива. Згідно довідки вартості ТОВ ВТФ «АВІАС», вартість одного літра дизельного палива станом на 23.03.2014 року складає 11.20 грн. Таким чином ОСОБА_8 вчинив крадіжку дизельного пального на загальну суму 1680 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на 1680 грн.
Також відповідно до обвинувального акту із зміненим обвинуваченням (т.1 а.с.184-188) вказані дії ОСОБА_8 вчинив за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_6 . Так, 23.03.2014 року, близько 22.00 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_8 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, прийшли до пилорами, що знаходиться в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області, біля якої на той час перебував вантажний автомобіль марки «Рено Магнум», який належить ОСОБА_9 , де діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу за допомогою ножиць по металу зламали замок кришки бензобаку, з якого в подальшому за допомогою шланги таємно викрали 150 літрів дизельного палива. Згідно довідки вартості, вартість одного літра дизельного палива станом на 23.03.2014 року складає 11.20 грн. Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили крадіжку дизельного пального на загальну суму 1680 грн., після чого викраденим пальним розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб та вчинена повторно.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб та вчинена повторно.
Цивільний позов не заявлено.
Однак пред`явлене обвинувачення відносно ОСОБА_6 визнане судом недоведеним.
На обстоювання своєї правової позиції стороною обвинувачення заявлено в якості доказів та надано суду наступні документи: витяг з ЕДРДР №0000902 від 03.12.2014 року та процесуальний документ (постанову), яка стала підставою для реєстрації вказаного провадження; заяву потерпілого; протокол огляду місця події; довідку вартості дизельного палива; повідомлення про підозру від 10.11.2014 року ОСОБА_8 ; характеризуючі документи на обвинувачених; витяг із кримінального провадження, №0002398 від 19.11.2014 року відносно ОСОБА_6 ; повідомлення про підозру від 12.12.2014 року ОСОБА_6 ;
Також заявлено та допитано в якості свідка обвинувачення ОСОБА_10 .
Стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_6 на спростування доводів обвинувачення та на обстоювання власної правової позиції заявлено про непричетність обвинуваченого ОСОБА_6 до інкримінованого злочину, заявлено про алібі ОСОБА_6 , який під час інкримінованої події перебував за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , а визнання ним вини під час досудового розслідування інкримінованого злочину було зумовлене страхом застосування фізичного насильства з боку правоохоронних органів та не може бути єдиною підставою для винесення обвинувального вироку у справі. Заявлено та допитано в якості свідка ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому визнав повністю, однак дав покази, які свідчать про невизнання ним кваліфікуючої ознаки вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб. Суду показав, що в березня 2014 року, можливо і 23 числа він в першій половині дня приїхав з м. Могилів-Подільський та катався на велосипеді в районі пилорами в с.Северинівка, був у знайомого та побачив вантажні автомобілі біля пилорами. Тоді у нього виник умисел на крадіжку «соляри» із бензобаку автомобіля. Тому, він повернувся додому, дочекався вечора, щоб стемніло та приблизно о 22.00 год. взяв колісний візок, шість каністр, ножиці по металу, шланг та один прийшов до пилорами в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області. Візок залишив біля дороги, непомітно підібрався до вантажівки, ножицями відкрив кришку бензобаку, та застромив у бак шланг, другий кінець якого опускав в каністри, які приніс із собою. Під тиском дизпаливо наливалось в каністри. Всього ОСОБА_8 наповнив п`ять каністр, які були ємністю 25-30 літрів та приблизно викрав 130 літрів дизпалива, а приблизно 20 літрів розлив на місці, тобто загалом визнав крадіжку палива 150 літрів. Наповнені каністри почергового носив та складав на візок. Потім на пилорамі включилось світло, ОСОБА_8 не встиг наповнити ще одну каністру, залишив її на місці та повіз близько одного кілометра на візку п`ять каністр додому, де їх зберігав. Через певний час він запропонував свідку ОСОБА_10 придбати вкрадене паливо, якому повідомив, що заробив пальне разом із дідом оранками городів. Про купівлю домовлявся сам. ОСОБА_6 знає як односельчанина, а тому зателефонував йому зранку та попросив занести каністри додому до ОСОБА_10 . ОСОБА_6 допоміг, однак в домовленості участі не брав, чекав на дорозі. ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 800 чи 900 грн. за викрадене та витратив вказані кошти на власні потреби. ОСОБА_6 в цей день пригостив в кафе, грошей йому не давав. ОСОБА_8 , знаючи, що кримінальне провадження знаходиться в суді, поїхав на заробітки в інше місто, про що не попередив ні суд, ні органи досудового розслідування. Щодо вчиненого шкодує, шкоду не відшкодував, оскільки не має коштів. Вартість викрадених 150 літрів дизельного пального, що встановлена в ході досудового розслідування по 11.20 грн. за літр та на загальну суму шкоди 1680 грн. не оспорив.
Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України не визнав, суду пояснив, що він дійсно засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.04.2013 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та із обов`язком з`являтись на реєстрацію до КВІ Жмеринського району один раз в місяць останній понеділок. Він постійно приїздив на відмітки до КВІ та повідомляв, що працює в Києві неофіційно на будівництві. Тому він приїздив в село Северинівку, де постійно проживає. Так весною 2014 року, напередодні 23 числа він приїхав в с.Северинівку, оскільки із ним не розрахувались на будівництві та певний час перебував вдома, допомагав матері по господарству. Одного дня до нього зателефонував ОСОБА_8 , якого він знає як односельчанина та із яким кілька років товаришує, попросив допомогти занести до ОСОБА_12 власну «солярку». ОСОБА_6 та ОСОБА_8 двічі носили по дві каністри до ОСОБА_10 додому від ОСОБА_8 , а потім ще одну приніс ОСОБА_13 . ОСОБА_6 почекав ОСОБА_8 на дорозі, поки той взяв гроші та вони пішли в кафе, де ОСОБА_8 пригостив обвинуваченого пивом та цигарками. Всього вони перенесли п`ять каністр об`ємом 20-30 літрів. ОСОБА_14 дійсно працював на пилорамі в с.Северинівці три роки назад, коли навчався, однак крадіжку 23.03.2014 року у вечірній час із ОСОБА_8 чи самостійно не вчиняв, перебував вдома за місцем проживання по АДРЕСА_1 , ліг спати приблизно о 22-23 годині, дівчини у нього немає, нікуди у вечірній час із дому не відлучався. В цей час вдома була його мати ОСОБА_11 . Просив його виправдати.
Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_9 , який будучи повідомленим про час та місце розгляду кримінального провадження, у судові засідання не з`являвся, надавав суду письмові заяви та телефонограми (т.1 а.с. 21, 48, 64, 75, 113, 132, 133, 167, 197, 202, 215; т.2 а.с. 18, 19, 23, 29, 34, 35, 41, 66) у яких просить справу розглядати у його відсутність, у зв`язку із характером роботи, свідком події він не був, хто вчинив злочин йому не відомо, шкода, завдана крадіжкою належного йому дизельного пального із вантажного автомобіля марки «Рено Магнум» йому не відшкодовано. Претензій до обвинувачених не має, при призначенні покарання поклався на розсуд суду. Обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням отримав, зміст зміненого обвинувачення йому зрозумілий, обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі підтримувати відмовляється, покладається на думку прокурора.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він знає обвинуваченого ОСОБА_6 та йому знайомий громадянин ОСОБА_8 , як односельчани. Весною, можливо в березні 2014 року до нього підійшов ОСОБА_8 та сказав, що він із своїм дідом орав трактором городи людям та заробив трохи солярки, та чи не купить її свідок. При цьому він запропонував ціну на одну чи дві гривні дешевшу, ніж ціна на автозаправних станціях. Оскільки свідок працює головою СП «Северинівське», має транспорт, то погодився придбати вказане дизпаливо для власних потреб. Домовились про вказане та через певний час свідок побачив вдома каністри із дизпаливом та ОСОБА_8 , який стояв на подвір`ї його будинку, а ОСОБА_6 стояв на дорозі, на подвір`я не заходив, участі в будь-яких домовленостях та отриманні коштів не брав. Свідок ОСОБА_10 передав гроші за дизпаливо ОСОБА_8 , а той через певний час забрав порожні каністри. Точну кількість придбаного дизпалива свідок не пам`ятає, вважає, що придбав приблизно 100 літрів дизпалива, оскільки було 4-5 каністр приблизно 25-30 літрів. Характеристик тари (колір, розмір каністр) свідок не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є рідною матір`ю обвинуваченого. Окрім сина ОСОБА_15 у неї є ще двоє дітей: син ОСОБА_16 , 1996 р.н. та дочка ОСОБА_17 , 2005 р.н. 23 березня 2014 року вона запам`ятала у зв`язку із тим, що в цей день її син ОСОБА_6 був вдома в с.Северинівка, куди приїхав із м.Київ, де він жив і працював на той час після закінчення навчання. Наступного дня, вона пішла на роботу в Северинівський спеціалізований санаторій для дорослих, де почула, що щось сталось на пилорамі, що злили солярку і там багато працівників міліції. Про себе вона зауважила, що всі її діти були вдома і не могли бути причетні до того, що сталось, оскільки через судимість її сина ОСОБА_15 , до них додому у випадку вчинення будь-яких злочинів одразу приходить міліція. Те, що її син ОСОБА_6 був вдома близько 22 години 23.03.2014 року свідку відомо достеменно, бо вона із дочкою ночує і проживає в прохідній кімнаті, із якої здійснюється вхід в кімнату, же проживають і ночують її сини, в тому числі і ОСОБА_18 . Із кімнати ніхто не виходив всю ніч. Свідок не чула, аби хтось виходив із кімнати. ОСОБА_15 прийшов додому, дивився телевізор, грав в комп`ютер, пішов в кімнату близько 23 години та більше не виходив, та зранку був вдома. Свідку відомо, що ОСОБА_15 засуджений та він приїздив в м.Жмеринку, щоб відмічатись у кримінально-виконачій інспекції. Про те, що в крадіжці із пилорами обвинувачують її сина, свідок дізналась лише після його арешту. Щодо ОСОБА_8 , то їй відомо, що це знайомий її сина. Охарактеризувала ОСОБА_6 з позитивної сторони.
Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винність в інкримінованому злочині також доводиться показами допитаного свідка ОСОБА_10 , а також відомостями, що містяться у досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказах, що надані стороною обвинувачення, належність та допустимість яких не оспорені стороною захисту чи потерпілим в частині обвинувачення ОСОБА_8 :
- із витягів №0000902 від 03.12.2014 року та від 12.12.2014 року вбачається самостійне виявлення слідчим кримінального правопорушення про вчинення 23.03.2014 року ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 крадіжки дизельного палива з вантажного автомобіля ОСОБА_9 в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області, що кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України (т.1 а.с.81,98), що внесене до ЄДРДР відповідно до постанови прокурора ОСОБА_4 . Жмеринської міжрайонної прокуратури від 03.12.2014 року про виділення матеріалів досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_6 крадіжки дизельного палива із кримінального провадження №0000221(т.1 а.с.82);
- із заяви ОСОБА_9 від 24.03.2014 року, що визнаний потерпілим у кримінальному провадженні вбачається звернення останнього із заявою про прийняття мір до невідомих йому осіб, які в ніч з 23 на 24 березня 2014 року вчинили крадіжку автомобільного палива соляри в розмірі 300 літрів в с. Северинівка Жмеринського району Вінницької області на суму 3480 грн. (т.1 а.с. 83);
- із протоколу огляду місця події від 24.03.2014 року (т.1 а.с.84-86) вбачається, що було оглянуто автомобіль марки «Рено Магнум», який перебуває в с.Северинівка на дорозі в`їзді до села. Під час огляду було виявлено пошкодження замка кришки бензобаку автомобіля, біля баку розлита речовина у великій кількості, характерна при розлитті палива. На відстані близько 50-ти метрів виявлено ножиці, викрутка та каністра чорного кольору з характерним для палива запахом, гумовий шланг, довжиною три метри; при огляді нічого не вилучено;
- згідно довідки ТОВ ВТФ «Авіас», роздрібна вартість дизпалива станом на 23.03.2014 року складала 11.20 грн. за один літр(т.1 а.с. 87);
- 10.11.2014 року підозру у вчиненні інкримінованої крадіжки дизпалива за попередньою змовою з ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_8 (т.1 а.с.88-90);
- 31.12.2014 року копію повідомлення про підозру ОСОБА_14 від 12.12.2014 року у вчиненні інкримінованої крадіжки дизпалива за попередньою змовою з ОСОБА_8 вручена матері ОСОБА_19 ОСОБА_11 (т.1 а.с.38-39)
Судом відхилено клопотання сторони обвинувачення про дослідження нових доказів, про які не було заявлено під час підготовчого судового засідання чи до початку розгляду кримінального провадження, а саме допит в якості свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 для перевірки показів свідка ОСОБА_11 , які не були свідками інкримінованого злочину, оскільки прокурором порушено порядок встановлений ст.349 КПК України щодо встановлення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження з врахуванням тих обставин, що після об`єднання кримінальних проваджень, розгляд об`єднаного кримінального провадження було розпочато судом спочатку. Також судом відхилено клопотання сторони обвинувачення про надання строку для розсекречення невідкритих стороні захисту матеріалів оперативно-розшукової справи, яке здійснювалось під час розшуку обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування, з подальшим наданням їх суду та дослідженням у судовому засіданні, де за припущенням прокурора містяться докази винуватості ОСОБА_6 . На інші докази сторони обвинувачення та захисту ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , потерпілий не посилались, а відтак судом не досліджувались.
Досліджені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК та в межах строку здійснення досудового розслідування.
Суд відкидає та не бере до уваги досліджені докази як докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_14 із тих міркувань, що ними лише зафіксовано подію (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які характеризують особу ОСОБА_6 , інкримінованого останньому злочину, однак не містять будь-яких фактичних даних, отриманих у передбаченому кримінально-процесуальним кодексом порядку, щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, форми його вини, мотиву і мети його вчинення, та в сукупності із показаннями обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 свідчать про недоведеність стороною обвинувачення сукупності необхідних обставин, передбачених ст. 91 КПК України щодо причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, в ході судового розгляду в процесі виконання вимог ст. 91 КПК України, відповідно до положень ст.ст. 7, 8, 9, 10, 17, 22, 23, 26 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження виключно в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, оцінюючи докази відповідно до положень ст. 94 КПК України, судом встановлено підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, винуватість останнього у вчиненні інкримінованого злочину, що передбачений ч.2 ст. 185 КК України, а сама по собі подія злочину не може бути підставою для визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та для піддання її кримінальному покаранню, а відтак останній в силу норм ч.2 ст.17, ч. 1 ст. 373 КПК України підлягає виправданню.
Суд також відкидає та не бере до уваги витяг з кримінального провадження №0002398 від 19.11.2014 року, що виготовлений 13.02.2015 року із якого вбачається, що 19.11.2014 року в службовому приміщенні на станції метро «Лісова КП «Київський метрополітен» у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з рослинною масою зеленого кольору,що кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, де відомості про повідомлення підозри не внесені, оскільки відповідно до положень ст.ст. 84-85 КПК України, фактичні дані, які містяться у вказаному витягу ні прямо, ні непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_6 станом на 23.03.2014 року був повнолітнім (т.1 а.с.91), судимий 22.04.2013 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки (т.1 а.с.29, 30-31); на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (т.1 а.с. 93-94), за місцем проживання в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області характеризується задовільно (т.1 а.с. 92), непрацюючий, не є інвалідом 1-2 груп, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, затриманий 26.03.2015 року (т.1 а.с.209).
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_8 на час вчинення злочину був повнолітнім (т.1 а.с.149), судимий 28.02.2011 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185 КК України до 240 год. громадських робіт, 09.11.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 389 ч.2, 122 ч.1, 70 ч.1, 72, 71 ч.1 КК України до одного року семи місяців десяти днів позбавлення волі, що звільнився по відбуттю строку покарання 17.11.2013 року, тобто судимість за вчинення злочину проти власності за ч.1 ст. 185 КК України, невідбуте покарання за яким враховано у вироку від 09.11.2012 року за правилами ст.71 ч.1, 72 КК України в силу ст.90 КПК України не погашена (т.1 а.с.150, 151); за місцем проживання в с.Северинівка Жмеринського району Вінницької області характеризується задовільно, схильний до вчинення правопорушень (т.1 а.с. 152), непрацюючий, не є інвалідом 1-2 груп, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, затриманий 15.06.2015 (т.2 а.с.76).
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно ст. 66 КК України судом не встановлено, про що свідчить поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду та розцінює заявлення ним про щире каяття як каяття лише щодо наслідків вчиненого виходячи із загрози покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Суд не бере до уваги інкриміновану обвинуваченням обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, оскільки ця ж обставина інкримінована як кваліфікуюча, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду та не може бути врахована судом при призначенні покарання.
Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, який слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка вчинена повторно та за який підлягає кримінальному покаранню.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що ОСОБА_8 судимий за вчинення аналогічного злочину, на шлях виправлення не став, відсутність каяття у вчиненому, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він не з`являвся до суду, перебував у розшуку.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_9 , який при призначенні виду і розміру покарання поклався на розсуд суду, претензій до обвинувачених не має, шкоду йому не відшкодовано, підтримувати обвинувачення у раніше перед`явленому обсязі відмовився.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе виключно із ізоляцією його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінуємої статті, оскільки менш суворе покарання буде недостатнім для досягнення мети покарання відповідно до вчиненого злочину.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_9 не заявлено.
Наявності процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін (т.2 а.с.56-57). Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою підлягає скасуванню (т.2 а.с.27-28).
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374, 377 ч.1 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та виправдати.
Скасувати відносно ОСОБА_6 заходи забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що обраний ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.03.2015 року та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з часу його затримання з 15.06.2015 року.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурорам.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення направити потерпілому, що не був присутнім при його ухваленні.

Суддя
Копія вірна.

Суддя

Секретар