ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

7 березня 2007
року Кобеляцький районний суд
Полтавської області

в складі:

головуючого судді - Зацеркляного В.К.

при секретарі - Євсєєвій О. В.

з участю прокурора - Титаренка C.O.

та адвокатів - ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки

кримінальну
справу за звинуваченням

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.
Прощуради, Кобеляцького району, Полтавської області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня,
військовозобов"язаного, не одруженого, не працюючого, не судимого,

за ст. 122 ч. 1
КК України, -

ВСТАНОВИВ.

Органами досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у
заподіянні потерпілому ОСОБА_4 умисного середнього ступеню тяжкості тілесного
ушкодження.

Як
вказано в обвинувальному висновку ОСОБА_3 19 серпня 2006 року приблизно о 17-й годині під час
сварки на підґрунті особистих неприязних стосунків зустрівши потерпілого
ОСОБА_4 на мосту через р. Ворскла в. м. Кобеляки Полтавської області, умисно
руками наніс кілька ударів потерпілому ОСОБА_4 в область голови. Через 15
хвилин сварка між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 продовжились на вул. Жовтневій в м.
Кобеляки, і ОСОБА_3 на підґрунті особистих неприязних стосунків умисно наніс ще
кілька ударів потерпілому ОСОБА_4 в область голови, спричинивши останньому
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного
мозку, закритих переломів обох носових зі зміщенням в області дистальної
третини і переломів лівої носової кістки в. . середній третині, параорбітальних
гематом навколо очей, крововиливів у слизову оболонку лівого ока, забійної рани
верхньої губи, ділянки набряку м"яких тканин потилиці, травматичних
надломів коронок 1 та 6 зубів на

верхній щелепі зліва,
що відносяться до
ушкоджень середнього ступеню
тяжкості.

За обвинувальним висновком вина ОСОБА_3 підтверджується:

·
його показаннями на досудовому слідстві, в яких він
повністю визнавав вину (а.с. 45, 60);

·
показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що вдень
19.08.2006 р. на мосту ОСОБА_3 під час розмови раптово його ударив, від чого
він втратив рівновагу, а потім побив його до крові, через деякий час він знову
зустрів ОСОБА_3, який схопив шматок асфальту і ударив його ним по потилиці, а
також бив його руками, завдавши тілесні ушкодження ( а.с 33 );

·
показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про те, що
19.08.2006 р. на мосту ОСОБА_4 побачивши їх з ОСОБА_3 став нецензурно лаятись,
погрожували розправою, а потім ударивши ОСОБА_3, скоїв із останнім бійку (а.с.
63,64,65);

·
показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що ввечері 19.08.2006 року до нього додому прийшов
закровавлений ОСОБА_4, який повідомив, що його побив ОСОБА_3 (а.с 62);

·
показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 19.08.2006 року
вона взнала про побиття ОСОБА_3 її сина ОСОБА_4 (а.с. 61);

·
висновком судово-медичної експертизи про виявлення у
ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, закритих переломів обох носових кісток зі зміщенням в області
дистальної третини і переломів лівої носової кістки в середній третині,
параорбітальних гематом навколо очей, крововиливів в слизову оболонку лівого
ока, забійної рани верхньої губи, ділянки набряку м"яких тканин потилиці,
травматичних надломів коронок 1 та 6 зубів на верхній щелепі зліва, що
відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, характерних для ударів
кулаками, що не могли виникнути при падінні (а. с. 38);

·
показаннями ОСОБА_3 при відтворенні обстановки і обставин
події про механізм спричинення ним ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (а.с. 46-48)

·
висновком додаткової судово-медичної експертизи про те,
що покази дані ОСОБА_3 при відтворенні обстановки та обставин події
відповідають об"єктивним даним судово-медичного дослідження (а.с. 51).

В ході,
проведення судового слідства, судом були досліджені всі докази, зібрані на
досудовому слідстві та ті, що отримані судом з метою встановлення
об"єктивної істини по справі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе не визнав і дав
показання, що на початку досудового слідства він під дією

психологічного
тиску зі сторони працівників міліції оговорив себе щодо обставин скоєння
злочину.

Із
показань ОСОБА_3 суду вбачається, що вдень 19.08.2006 р. коли він разом зі
своєю співмешканкою ОСОБА_5, її неповнолітньою донькою ОСОБА_10, своєю тіткою
ОСОБА_6, її неповнолітнім сином ОСОБА_11, а також знайомою ОСОБА_7 із її
неповнолітнім сином ОСОБА_12 повертався із пляжу, на мосту через р. Ворскла
зустріли колишнього чоловіка його співмешканки ОСОБА_4, який їхав назустріч і
побачивши їх зупинився та почав голосно нецензурно лаятись, кричати,
погрожувати розправою на адресу його , а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6, після чого
підійшов до них, переліз через бар"єр, що розділяв проїзджу частину від
пішохідного переходу і наніс йому удар рукою в обличчя. Тоді він
пам"ятаючи про тривалі протягом з весни 2006 року постійні погрози ОСОБА_4
розправою, з метою захистити себе та присутніх жінок з дітьми, змушений був
вступити у бійку із ОСОБА_4, внаслідок чого вони обмінялись кількома ударами
руками в різні частини тіла, у тому числі і в обличчя, внаслідок чого в них
обох на обличчі була кров та тілесні ушкодження. Тоді ОСОБА_4 змушений був
припинити напад на нього внаслідок того, що між ними стала ОСОБА_5, і
продовжуючи нецензурно лаятись та висловлювати погрози поїхав від них, а вони
продовжили дорогу додому. Однак через деякий час на перехресті вулиць Жовтневої
і Московської ОСОБА_4 знову наздогнав їх і продовжував лаятись та погрожувати
розправою, став до них наближатись, і підійшовши, знову ударив його в обличчя,
внаслідок чого він був змушений захищатись, між ними продовжилась бійка, однак
шматка асфальту він не брав і ним ОСОБА_4 не бив. Після бійки ОСОБА_4
продовжував переслідувати їх до пошти на вул. Шевченка, та висловлював погрози
розправою.

Підсудний
ОСОБА_3 суду показав, що наміру розпочинати бійку із ОСОБА_4 у нього не було,
він був змушений захищати себе та присутніх від нападу з боку ОСОБА_4, який вів
себе вкрай агресивно. Хоча він внаслідок бійки із ОСОБА_4 теж отримав тілесні
ушкодження, однак до правоохоронних органів та до судмедексперта не звертався,
вважаючи подію сварки вичерпаною.

Органами
досудового слідства доведеність
вини ОСОБА_3 обґрунтовується його
показаннями на досудовому слідстві, в яких
він. . визнавав вину, зокрема:

·
поясненнями ОСОБА_3 від 20.08.2006 р. (а.с. 23);

·
протоколом допиту підозрюваного від 11.11.2006 р. (а.с.
45);

·
протоколом допиту обвинуваченого від 20.11.2006р. (а.с.
60);

·
протоколом відтворення обстановки і обставин події від
18.11.2006 р. (а.с.46-48).

Суд,
даючи аналіз показань ОСОБА_3, в яких він визнавав вину, приходить до висновку,
що викладені в них обставини не відповідають фактичним обставинам справи та
об"єктивним доказам.

Матеріалами
справи встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 склались тривалі неприязні
відносини, внаслідок ревнощів ОСОБА_4 до своєї колишньої дружини ОСОБА_5, яка
проживає разом із ОСОБА_3, та що ОСОБА_6 як тітка ОСОБА_3 сприяла у їх
спільному проживанні.

Встановлено, що
19.08.2006 р. приблизно о 17 - й годині на мосту через р. Ворскла в м. Кобеляки
сталася сварка та бійка між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, в ході якої останній наніс ОСОБА_4 кілька ударів в
область голови, а через 15 хвилин сварка і бійка продовжилась на вул.
Жовтневій, в ході якої ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 кілька ударів у голову, заподіявши
середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження.

Однак органами досудового слідства не було взято до уваги
показання-свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6, як очевидців сварки, та бійки,
яку спровокував ОСОБА_4, напавши на ОСОБА_3, який був змушений захищатись (а.с.
63, 64, 65).

Свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 в судовому засіданні дали стабільні і категоричні показання
про обставини сварки та бійки, яку розпочав ОСОБА_4, здійснивши напад на
ОСОБА_3, і ці показання не суперечать їхнім показанням на досудовому слідстві.

Неповнолітні
свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердили факт нападу ОСОБА_4
на ОСОБА_3, що також вбачається із свідчень неповнолітнього свідка ОСОБА_10
допитаної в порядку судового доручення (а.с. 191, 193).

У суду немає
будь-яких підстав у сумніві щодо достовірності показань свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_14 і ОСОБА_13, як нічим не опорочених.

При цьому суд
бере до уваги, що свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_9, повідомили суду про обставини
отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень лише із його слів і особисто не були
присутні при події сварки і бійки.

Свідки ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 в судовому засіданні дали показання, що у ОСОБА_3
після бійки із ОСОБА_4 були тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_20
суду дала показання, що бачила ОСОБА_5, влітку 2006 p., коли він ішов по
вулиці; на обличчі у нього була кров, але ніякої сварки і бійки вона не бачила.

Опитані в
порядку судового доручення громадянки ОСОБА_21 і ОСОБА_22 пояснили, що не були
свідками сварки і бійки між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вул. Жовтневій в м. Кобеляки.

Судом
тричі давались судові доручення в порядку ст. 315-1 КПК України органам
дізнання і досудового слідства на встановлення додаткових свідків-очевидців
сварки і бійки між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 19.08.2006 р. спочатку на мосту через р.
Ворскла, а згодом на вул. Жовтневій

в
м. Кобеляки, однак вжитими оперативно-розшуковими заходами такі свідки були не
встановлені (а.с. 189, 190).

Факт тривалих
неприязних відносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 внаслідок ревнощів з боку останнього,
об"єктивно підтверджується заявою ОСОБА_5 до правоохоронних органів від
30.06.2006 р. (а.с. 186).

Твердження
потерпілого ОСОБА_4 про те, що під час розмови на мосту ОСОБА_3 зненацька напав
на нього, почавши бійку, а згодом продовжив напад на нього на вул. Жовтневій,
об"єктивно в судовому засіданні нічим не підтверджені.

Обставини справи
свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_4 випадково побачивши групу людей, серед
них і ОСОБА_3 із яким перебував у тривалих неприязних відносин, цілком вільно
міг уникнути сварки і бійки із ОСОБА_3 Однак, як встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_4, побачивши ОСОБА_3, зупинився, перейшов через проїзджу
частину мосту, переліз через бар"єр, що відгороджував пішохідний перехід і
скоїв сварку та бійку із ОСОБА_3, який змушений був захищати себе та присутніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від агресивних
намірів ОСОБА_4, який після припинення бійки продовжив погрози розправою, а
згодом став переслідувати їх, наздогнавши на вул. Жовтневій, де ОСОБА_4 знову
спровокував бійку із ОСОБА_3, який знову був змушений захищатися, після
припинення якої ОСОБА_4 продовжував переслідування останніх аж до пошти на вул.
Шевченка, погрожуючи розправою, що було встановлено судом достеменно, та
усунуто однобічність і неповноту досудового слідства і дізнання по даній
справі.

Судом повно,
об"єктивно і всебічно досліджені обставини, які мають істотне значення для
правильного вирішення справи.

По справі
вичерпані всі можливості для відшукання нових доказів вини підсудного ОСОБА_3,
а тому підстави для повернення справи на додаткове розслідування відсутні.

Відповідно до
ч.І і ч. 2 ст. 36 КК України, необхідною обороною' визнаються дії, вчинені з
метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається,
або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від
суспільно-небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди,
необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення
посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має
право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути
суспільно-небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи
органів влади.

Таким
чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що підсудний ОСОБА_3
змушений був захищатись від протиправного і неправомірного нападу з погрозами
на життя і здоров"я з боку потерпілого ОСОБА_4, який своїми діями
спровокував бійку, першим її розпочавши та ударивши ОСОБА_3, як на мосту, а
потім і на вул. Жовтневій, знову

розпочавши
бійку, та продовжував наполегливо і настирно переслідувати його аж до пошти на
вул. Шевченка, внаслідок чого ОСОБА_3 був змушений захищати як своє життя і
здоров"я, так і життя і здоров"я осіб, на адресу яких ОСОБА_4 теж
висловлював погрози розправою зокрема: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заподіяв середнього ступеню-• тяжкості
тілесні ушкодження ОСОБА_4 внаслідок неправомірних, протизаконних дій з боку останнього,
в стані необхідної оборони, під час захисту, який був співмірним скоєному
нападу з боку ОСОБА_4, в обстановці, що склалася, захищаючись своєчасно, для
негайного відвернення та припинення агресивного посягання з боку потерпілого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 52 Конституції України
обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її
користь.

Тому, оскільки в діях ОСОБА_3 наявна необхідна оборона, і
відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, у справі немає
доказів, які б підтверджували його обвинувачення і вичерпані всі можливості
одержання додаткових доказів.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ОСОБА_3
підлягає виправданню, за відсутністю в
його діях складу злочину, а справа закриттю.

На підставі ч. 2 ст. 328 КПК України в задоволенні цивільного позову
потерпілому ОСОБА_4 та прокурора, в інтересах держави слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 323,324 КПК
України,. суд,-

ПРИСУДИВ:

Визнати невинним та виправдати ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК
України та провадження по справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК
України за відсутністю в його діях складу злочину.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді підписки про
невиїзд - скасувати.

У задоволенні
цивільного позову ОСОБА_4 - відмовити.

У задоволенні цивільного позову прокурора в інтересах
держави -відмовити.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через районний
суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.