Справа №1-28/2011 р.
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2011 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області

У складі головуючого Тихоненко М.І.

При секретарі Лисейко Т.А.

З участю прокурора Капраль К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючий, який перебуває в незареєстрованому шлюбі, раніше не судимий, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3.

У скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 164 КК України.

В С Т А Н О В И В :

Згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10.03.2003 року ОСОБА_1 зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 10 березня 2003 року і до його повноліття.

Однак в період часу з 31.12.2009 року по 01.11.2010 року ОСОБА_1 умисно, усвідомлюючи свій обовязок щодо необхідності утримання неповнолітнього сина, отримуючи при цьому доходи в грошовій формі, посягаючи на права неповнолітнього сина, на його повноцінне життя та всебічний розвиток, аліменти на утримання сина не сплачував, а також не надавав дитині ні продуктів харчування, не забезпечував ні одягом ні взуттям, ні іншими речами першої необхідності. Коштів на дитину для лікування, відпочинку не надавав. Тобто порушив паво дитини на нормальний її розвиток, виховання та здоровя.

За вказаний період часу заборгованість у ОСОБА_1 по аліментам складає 4219 грн. 28 коп.

В судовому засідання підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що в 1997 році він одружився з ОСОБА_4 яка після шлюбу взяла його прізвище. Від спільного шлюбу з ОСОБА_4 у нього народився син ОСОБА_5, 21.01.2000 року народився. В 2002 році він перестав підтримувати шлюбні відносини з ОСОБА_4 та пішов жити в інше місце. Згідно рішення Врадіївського районного суду від 10.03.2003 року він на користь колишньої дружини ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього сина, повинен сплачувати аліменти в розмірі ј частини з всіх видів заробітку починаючи з 10.03.2003 року і до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття. В період часу з березня 2003 року по листопад 2009 року він періодично сплачував аліменти, а потім з грудня 2009 року по листопад 2010 року перестав сплачувати аліменти так як всі кошти які він отримував йшли на утримання його нової сімї та на добудування будинку. Він розуміє, що за станом свого здоровя він є здоровою і працездатною особою, а тому повинен був із свого заробітку частину коштів в розмірі ј сплачувати на аліменти, на утримання сина. Однак, він розраховував, що його колишня дружина ОСОБА_2 в шлюбі з ОСОБА_6 здатні самі забезпечити членів своєї сімї в сим необхідним. Починаючи з грудня 2010 року він відновив сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_5 і обвязується в подальшому сплачувати аліменти до досягнення сином повноліття.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому злочину ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи:

Свідок ОСОБА_7М.( представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3В.)в суді пояснила, що вона в 1997 році вийшла заміж за ОСОБА_1 від шлюбу з яким народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. В 2002 році шлюбні відносини з ОСОБА_1 були припиненні. В 2008 році вона уклала шлюб з ОСОБА_6 та взяла його прізвище. В звязку з тим, що ОСОБА_1 добровільно не хотів сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 то вона була змушена звернутися з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1, аліментів на утримання сина. Згідно рішення Врадіївського районного суду від 10.03.2003 року з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 були стягнуті аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку аж до досягнення сином повноліття. Починаючи з 2003 року по грудень 2009 року ОСОБА_1 сплачував аліменти періодично, не систематично. Однак, починаючи з грудня 2009 року по листопад 2010 року ОСОБА_1 зовсім перестав сплачувати аліменти на утримання сина. При цьому іншої допомоги також не надавав. На її зауваження про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_1 належним чином не реагував, обмежувався тільки одними обіцянками, що в найближчий час буде сплачувати аліменти. При цьому, вона знала, що ОСОБА_1 мав реальну можливість сплачувати аліменти в 2010 році оскільки працював водієм в приватного підприємця ОСОБА_8 який своїм робітникам сплачував зарплату вчасно. В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати аліментів вона була змушена звернутися з заявою до прокуратури про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної справи за ухилення від сплати аліментів. По даним ДВС Врадіївського РУЮ вона знає, що ОСОБА_1 заборгував їй по аліментам 4219 грн. 28 коп.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснила, що вона працює державним виконавцем в ДВС Врадіївського РУЮ. У провадженні ДВС Врадіївського РУЮ знаходиться виконавче провадження по виконавчому листу видатного Врадіївським районним судом від 10.03.2003 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, 21.01.2000 року в розмірі ј частини з усіх видів заробітку. Починаючи з 01.12.2009 року по 01.11.2010 року ОСОБА_1 постійно ухилявся від сплати аліментів присуджених судом внаслідок чого у нього за вказаний період утворився борг на загальну суму 4219 грн. 28 коп. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не однократно попереджався ДВС про необхідність сплати аліментів та знав про існуючий свій борг по аліментам та враховуючи те, що він неофіційно працював по найму у приватних осіб та отримував кошти за виконану роботу та таким чином мав реальну можливість щомісячно сплачувати поточні платежі по аліментам. Однак ОСОБА_1 ніяких конкретних заходів щодо сплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, не здійснював та таким чином злісно ухилявся від сплати аліментів.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив, що він є приватним підприємцем та в його власності є автомобілі марки „Камаз на яких він здійснює перевезення різних вантажів. Для роботи на автомобілях „Камаз він наймає водіїв. В 2010 році у нього в якості водія на автомобілі „Камаз періодично працював водій ОСОБА_1 якому він в 2010 році за виконану роботу виплатив зарплату в сумі 10 тис. грн..

Крім визнання своєї вини самим підсудним ОСОБА_1, його вина підтверджується документами які містяться в матеріалах кримінальної справи, які також були зачитані та досліджені в ході судового засідання:

- згідно виконавчого листа Врадіївського райсуду від 10.03.2003 року ОСОБА_1 повинен сплачувати на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_3, 21.01.2000 року аліменти в розмірі ј всіх видів заробітку.(а.с. 24 -25;

- Довідкою розрахунком ,виданої ДВС Врадіївського району від ,згідно якої борг по аліментам ОСОБА_1 за період часу з 31.12.2009 року по 01.11.2010 року складає 4219 грн. 28 коп.(а.с. 27;

- Протоколом очної ставки між ОСОБА_7 і ОСОБА_1 від 27.11.2010 року, згідно якого ОСОБА_1 погодився з показаннями ОСОБА_7, що він аліменти на утримання свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в період часу з 01.12.2009 року по 01.11.2010 року зовсім не сплачував та іншої допомоги не надавав.(а.с. 45;

- Згідно свідоцтва про народження I ФП 274987 виданого на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком останнього є ОСОБА_1 (а.с. 52;

- Згідно акту медичного обстеження від 24.11.2010 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 за станом здоровя є здоровою людиною.(а.с. 57.

Оцінюючи наявні докази, суд вважає повністю доведеною вину підсудного ОСОБА_1 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), і кваліфікує його дії за ст. 164 ч.1 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який за ступенем тяжкості відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу підсудного який за місцем свого проживання характеризуються з позитивної сторони, має постійне місце проживання та сімю.

Обставини, помякшуючі відповідальність при призначенні покарання підсудному:

- щире каяття, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Суд дійшов до висновку, що призначене підсудному ОСОБА_1, покарання, яке необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням особи підсудного, може бути тільки у виді обмеження волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обовязків, передбачених ст. 76 КК України (п. п. 3;4).

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1(один) рік 6(шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від призначеного покарання з випробуванням, при умові, якщо він на протязі іспитового строку терміном в 1(один) рік не скоїть нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1

обовязки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи, проживання;

- періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід по відношенню до засудженого ОСОБА_1 залишити попереднім підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Врадіївський районний суд, а засудженими в той же строк і в тому ж порядку з моменту отримання копії даного вироку.

Суддя: