27.07.2015
1-кп/643/111/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2015 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представників цивільних відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «АВТО-ОВІ», не судимого в силу ст.. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в:
Під час руху по Салтівському шосе водій ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п. 12.3, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2002р.,згідно яких:
п. 12.3 «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.»;
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження:
-голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, травматичних крововиливів під м`які мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, що супроводжувалися набряком його; травматичного набряку м`яких тканин голови в правій скронево-тім`яно-потиличної області. Саден і синців на обличчі;
-тулуба: множинні прямі і непрямі за різними анатомічним лініям, по задніх лініях з пошкодженням плеври і прикореневих зон легенів, з крововиливами в плевральні порожнини; розрив-перелом лівого хребетно-крижового зчленування; множинні розриви тканини печінки і селезінки; синець по задній поверхні грудної клітки зліва, з крововиливами в підлягаючі м`язи спини;
-кінцівок: осколкові переломі плечових кісток, без крововиливів в навколишнє м`язові і м`які тканини; синці по різних поверхнях верхніх кінцівок; розлитого, переривчастого характеру синець, що локалізується в середній третині правого стегна, що поширюється через задню поверхню його, через підколінну ямку, до середньої третини гомілки, по задньо-внутрішньої поверхні; розлитого синця на лівій гомілці, по задньо-зовнішньої поверхні.
Причиною смерті, ОСОБА_11 , 1939 року народження, стала закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась переломами кісток черепа, травматичними крововиливами під м`які мозкові оболонки і шлуночки головного мозку, які зрештою, призвели до розвитку гострого розладу мозкового кровообігу.
Закрита черепно-мозкова травма, множинні переломи ребер, розрив-перелом крижово-клубового зчленування, розриви внутрішніх органів черевної порожнини, осколкові переломи плечових кісток, як в окремих комплексах, так і в своїй сукупності, по відношенню до живих осіб, носять ознаки тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечні для життя.
Порушення п.п. 12.3, 18.1 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.
ОСОБА_10 свою провину визнав частково, зазначивши, що за кермом майже 41 рік, з 2012р. працював водієм автобусу ПАЗ» у ТОВ «АВТО-ОВІ». 24.10.2012р. близько 13.00, керуючи автобусом по Салтівському шосе від пр. Тракторобудівників в напрямок вул.. Гв. Широнінців побачив жінку на пішохідному нерегульованому переході. Їхав зі швидкістю близько 40-50 км/год. Жінка стала різко переходити, до цього стояла на бордюрі. Транспортний засіб у справному стані, бачення в той час було задовільним, нічого не перешкоджало, звуковий сигнал не застосовував, швидкість не перевищував, наїзд здійснив не на пішохідному перехресті. Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 визнав частково. Жаліє о скоєним, при цьому, перед потерпілими не вибачився, в скоєному не покаявся, матеріально допомогу не надав.
Незважаючи на невизнання вини у інкримінованому злочині, суд, аналізуючи надані та досліджені докази, надійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_10 ,що вбачається із наступного.
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 24.10.2012р.зі схемою та ілюстрованою таблицею жл протоколу, із чого вбачається загальний вид місця події, початок гальмування автобуса, сліди волочіння потерпілої від пішохідного переходу тощо.
Поясненнями свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що осінню 2012р. у денний час повертався із гостей і йшов по Салтівського шосе в м. Харкові, біля церкви позаду, усихав удар, після чого звук гальм, а потім побачив автобус «ПАЗ» і жінку, яку бачив до удару, яка перебувала на пішохідному переході. Також зазначив, що автобус їхав з високою швидкістю. В судовому засіданні наполягав на том факту, що жінка перебувала на пішохідному переході.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.09.2013р. за участю обвинуваченого, потерпілих свідка ОСОБА_12 .
Протоколом слідчого експерименту від 03.06.2014р.
Висновком судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи за № 2020/2021/14-52 від 18.04.2014р. про те, що місце наїзду автобусу «ПАЗ» на пішохода ОСОБА_11 знаходитися в межах нерегульованого пішохідного переходу, а саме, приблизно в зоні ближньої межі розмітки 1.14.1 «зебри» по напрямку руху автобуса на відстані 1,2м. від правого краю проїжджої частини, встановити точно місце наїзду на має можливості з відсутністю більш уточнюючої слідової інформації. Покази водія автобуса ОСОБА_10 щодо того, що наїзд відбувся на відстані 1,5м. перед дорожнім знаком п.5.35.1 ПДР (розташованим праворуч по ходу руху автобуса) на нерегульованому «Пішохідному переході» слід вважати неспроможними з технічної точки зору. Місце наїзду визначено в межах нерегульованого пішохідного переходу. В даній дорожній ситуації водій автобуса «ПАЗ» ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації, водій автобуса «ПАЗ» ОСОБА_10 своїми односторонніми діями, з моменту виникнення небезпеки, не мав технічної можливості шляхом застосування екстреного гальмування попередити наїзду на пішохода.
В даній дорожньо-транспортної ситуації водій автобуса ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом виконання ним вимог п.п.12.3, 18.1 ПДР України, для чого в ньог7о не було перешкод технічного характеру (при темпі руху пішохода згідно додаткових вихідних даних 2,7 км./год.) У зв`язку з цим, в даній дорожній ситуації дії водія автобуса ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п.12.3, 18.1 ПДР України, та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Із актів судово-медичного дослідження за № 1984-с/12 від 15.12.2012р, за № 139-МК від 04.12.12р. вбачається, що у ОСОБА_11 встановлений перелік тілесних пошкоджень, причиною смерті є закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась переломами кісток черепу, травматичними крововиливами під м`які мозкові оболонки та шлуночки головного мозку, що призвело до розвитку гострого розладу мозкового кровообігу.
Із висновку судово-медичної експертизи № 71/1984/-С/12 від 15.12.2012р. вбачаються такі тілесні ушкодження, спричинені пішоходу ОСОБА_11 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: - голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, травматичних крововиливів під сякі мозкові оболонки і в шлуночки головного мозку, що супроводжувалися набряком його; травматичного набряку м`яких тканин голови в правій скронево-тім`яно-политичної області, саден і синців на обличчі; - тулуба: множинні прямі і непрямі за різними анатомічним лініях, по задніх лініях з пошкодженням плеври і прикореневих зон легенів, з крововиливами в плевральні порожнини; розрив-перелом лівого хребетно-крижового зчленування; множинні розриви тканини печінки і селезінки; синець по задній поверхні грудної клітки зліва, з крововиливами в підлягаючі м`язи спини; - кінцівок: осколкові переломи плечових кісток, без крововиливів в навколишнє м`язові і м`які тканини; синці по різних поверхнях верхніх кінцівок; розлитого, переривчастого характеру синець, що локалізується в середній третині правого стегна, що поширюється через задню поверхню його, через підколінну ямку, до середньої третини гомілки, по задньо-внутрішній поверхні; розлитого синця на лівій гомілці, по задньо-зовнішньої поверхні.
Усі пошкодження є прижиттєвими, виникли, практично, одномоментно, незадовго до настання смерті або в процесі вмирання, внаслідок ударного впливу тупих твердих предметів при дружньо-транспортної пригоди, а саме, при наїзді автобуса на пішохода.
Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень, можливий механізм їх виникання є наступним: в момент первісного контакту з виступаючими частинами рухающегося транспортного засобу, потерпіла повинна була знаходитися у вертикальному стані, та, вірогідніше, повернута до рухающегося транспортного засобу лівою заднє-боковою частиною тіла, внаслідок ударного контакту частинами рухающегося транспортного засобу, виникло «отбрасывание» тіла на дорожнє покриття, з послідуючим ударним впливом правої половини голови потерпілої о дорожнє покриття з наступним «скольжением» по ньому.
Причиною смерті ОСОБА_11 , 1939 року народження, стала закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась переломами кісток черепа, травматичними крововиливами під м`які мозкові оболонки і шлуночки головн6ого мозку, які зрештою, призвели до розвитку гострого розладу мозкового кровообігу.
Між пошкодженнями і настанням смерті є причинний зв`язок.
Закрита черепно-мозкова травма, множинні переломи ребер, розрив-перелом крижово-клубнового зчленування, розриви внутрішніх органів черевної порожнини, осколкові переломи плечових кісток, як в окремих комплексах, так і в своїй сукупності, по відношенню до живих осіб, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що 24.10.2012р. був загублений зв`язок із ОСОБА_11 , у зв`язку з чим стали шукати, потім з`ясовано, що ОСОБА_11 на Салтіському шосе збив автобус. В подальшому через оголошення шукали свідків дружньо-транспортної пригоди. З боку підприємства ТОВ «АВТО-ОВІ» отримали матеріальну допомогу.
Отже, аналізуючи надані докази і встановленні обставини дружньо-транспортної пригоди, яка відбулася 24.10.2012р., суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_10 мають місця порушення правил Дорожнього руху України, внаслідок чого виник наїзд на пішохода ОСОБА_11 саме на пішохідному переході, що перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті останньої.
Доводи ОСОБА_10 , його захисника про те, що наїзд на ОСОБА_11 виник не на пішохідному переході, що керував автобусом, наближуючись до пішохідного переходу з низькою швидкістю тощо, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються поясненням свідка, висновками наведених експертиз, що у суду сумнівів не викликає.
Ствердження обвинуваченого, його захисту суд вважає неспроможними та непереконливими, а зайняту позицію розцінює як лінію захисту та небажання нести відповідальність за скоєний злочин.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, неумисному злочині, дані про особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст.89 КК України, притягався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, працюючого, характеризується за місцем роботи позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в скоєному не покаявся, перед потерпілими не вибачився, тому суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статі, за якою ОСОБА_10 притягається до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлений цивільний позов до ОСОБА_10 та до ОСОБА_13 про стягнення з кожного на свою користь моральну шкоду у сумі 280000грн.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до ОСОБА_10 та до ОСОБА_13 про стягнення з кожного на свою користь моральну шкоду у сумі 280000грн.
Судом в якості співвідповідача по справі притягнуто СК «Країна» на підставі наданого полісу № АВ/ 1417292 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між СК «Країна» та ТОВ «АВТО-ОВІ» 02.02.2012р.
Приймаючи до уваги надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги обох потерпілих такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Разом, з тим позивачі позовні вимоги до ТОВ «АВТО-ОЛІ» не пред`являють, а просять стягнути моральну шкоду з ОСОБА_13 , який є власником автобуса, при цьому, жодного доказу у підтвердження своїх доводів не надали, тому вимоги позову до цього відповідача, на думку суду, не можуть бути задоволені.
Наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між СК «Країна» та ТОВ «АВТО-ОВІ» 02.02.2012р. не є підставами для стягнення з СК вчиненої моральної шкоди на користь позивачів, оскільки поліс складено між підприємством і страховою компанією.
Далі, суд вважає, що вимоги позову щодо стягнення з обвинуваченого на користь позивачів моральної шкоди є обґрунтованим, оскільки судом встановлено, що саме з вини ОСОБА_10 настала смерть матері ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 .
Ствердження позивачів, що вони завдали моральної шкоди внаслідок гибелі близької людини знайшли також своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Приймаючи до уваги наслідки ДТП, виходячи із принципу доведеності та справедливості, суд оцінює вчинену моральну шкоду завдану позивачам у розмірі 150000грн., кожному, що і підлягає стягненню з обвинуваченого.
По справі мають місця судові витрати за проведення судових автотехнічної експертизи від 13.12.2012р. в сумі 588грн., авто технічної експертизи від 20.09.2013р. в сумі 1862грн., транспортно-трасологічної, автотехнічної експертиз від 18.04.2014р. в сумі 2060грн. та авто технічної експертизи від 03.07.2014р. в сумі 1180грн., а всього на суму 5690грн., оплату яких суд покладає на обвинуваченого.
Речових доказів по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 залишити до набрання вироку законної сили у вигляді домашнього арешту.
Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 (ІН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 150 (сто п`ятдесят тисяч)грн.
В іншої частині вимог позову відмовити.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_13 , СК «Країна» відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 (ІН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 150 (сто п`ятдесят тисяч)грн.
В іншої частині вимог позову відмовити.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_13 , СК «Країна» відмовити.
Стягнути з ОСОБА_10 (ІН: НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати в розмірі 5690 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто)грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1