Справа № 1328/1-484/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/3/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

засуджених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальна справу за апеляцією прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 січня 2013 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

встановила :
Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазярня, Кам`янка - Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 25.02.2005 року за ч.3 ст.296, ч.2 ст. 345, ч.1 ст.263 КК України, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України засуджено на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнено 07.07.2006 року за ухвалою місцевого суду на підставі ст.. 81 КК України на невідбутий строк 10 місяців 24 дні,

засуджено:

- за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна,

- за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено тримання під вартою та строк відбуття покарання рахується з часу фактичного затримання, а саме з 23.10.2009 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна,

- за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно покарання ОСОБА_11 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 залишено утримання під вартою та строк відбування покарання рахується з часу фактичного затримання, а саме з 23 жовтня 2009 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кам`янка - Бузька, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, інваліда 3 групи, який має на утриманні дітей - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , працюючого заступником директора ПП «Дальва», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого, останній раз вироком Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 06.07.2007 року за ч.3 ст. 289, ч.4 ст.187 КК України, на підставі ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі 75 КК України,

засуджено:

- за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна,

- за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі,

- за ч.1 ст.122 КК України до 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_10 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна.

Відповідно до ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 2007 року остаточно призначено покарання за сукупністю вироків ОСОБА_10 5 років 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 залишено тримання під вартою та строк відбуття покарання рахується з часу фактичного затримання, а саме з 24.10.2009 року.

За ч.3 ст. 289, ч.5 ст. 185 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 виправдано.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 05.03.2009 pоку, перебуваючи на одній з вулиць м. Нововолинська, Волинської області, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, зауваживши автомобіль «ВАЗ-21101», 2008 року випуску, р.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_14 , прийняв рішення ним заволодіти. У цей же день з 10.00 год. по 10.30 год. ОСОБА_9 , дочекавшись, коли власник автомобіля відлучиться, відкрив дверки, за допомогою невстановленого предмету провернув замок запалювання двигуна, завів його та незаконно заволодів транспортним засобом, який належав ОСОБА_14 , завдавши останньому значної матеріальної шкоди на загальну суму 47 350 грн.

ОСОБА_10 , близько 19 години 04.05.2009 року за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, у м. Золочів Львівської області біля магазину «Рукавичка» по вул. Львівській побачив автомобіль марки «Деу Ланос», р.н.з. « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_15 та прийняв рішення ним незаконно заволодіти. Коли власник автомобіля відлучився, ОСОБА_10 відкрив двері вказаного автомобіля, провернув замок запалювання двигуна, завів його та незаконно заволодів згаданим транспортним засобом, завдавши потерпілому значну матеріальну шкоду на загальну 61 000 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за попередньою змовою в групі осіб, повторно, близько 20-30 год. 05.05.2009 року, перебуваючи на вул. Г. Хоткевича в м. Львові, побачивши автомобіль «Деу Ланос», р.н.з. « НОМЕР_3 », який належить ОСОБА_16 , прийняли рішення про незаконне заволодіння автомобілем. Після того, як потерпілий залишив автомобіль, підсудні відкрили дверки вказаного автомобіля, провернули замок запалювання двигуна, завели та незаконно заволоділи транспортним засобом, спричинивши потерпілому значної матеріальної шкоди на загальну суму 76 281 грн.

Крім цього, ОСОБА_10 , повторно, близько 10 год. 13.06.2009 року, діючи за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою, на вул. Чайковського в м. Золочеві, Львівської області побачив автомобіль марки «ВАЗ-2115», р.н.з. « НОМЕР_4 », який належить ОСОБА_17 , прийняв рішення про його викрадення. Для цього, дочекавшись, коли власник автомобіля відлучиться, відкрив дверки вказаного автомобіля, завів його та незаконно заволодів транспортним засобом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_17 значної матеріальної шкоди на суму 68 492 , 70 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 повторно, в період часу біля 10-40 год. 19.06.2009 року, перебуваючи на вул. Дружби м. Нововолинську Волинської області, побачив автомобіль марки «Деу Ланос», р.н.з. « НОМЕР_5 », який належить виконавчому комітету Нововолинської міської ради, та яким керував водій ОСОБА_18 , та прийняв рішення про незаконне заволодіння даним автомобілем. Прослідкувавши за автомобілем, ОСОБА_9 встановив, що водій зупинив автомобіль на паркувальному майданчику біля адміністративного приміщення міської ради за адресою: м.Нововолинськ, вул. Дружби, 27 та від автомобіля відлучився. Після чого ОСОБА_9 провернув замок запалювання двигуна, завів його та незаконно заволодів згаданим транспортним засобом, спричинивши виконавчому комітету Нововолинської міської ради значної матеріальної шкоди на суму 49 958 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 в групі з ОСОБА_11 повторно, близько 10 год. 27.09.2009 року, проїжджаючи по вулицях м. Нововолинська Волинської області, побачили автомобіль марки «Деу-Ланос» р.н.з. « НОМЕР_6 », який належить ОСОБА_19 , та прийняли рішення ним незаконно заволодіти. З вказаною метою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , на автомобілі останнього,прослідкували за вказаним автомобілем «Деу-Ланос», р.н.з. « НОМЕР_6 », до стоянки автомобілів біля супермаркету «Вопак», що по проспекту Перемоги 2/а в м. Нововолинськ, де потерпілий зупинив автомобіль і відлучився, відкрили двері вказаного автомобіля, завели двигун та заволоділи транспортним засобом, спричинивши ОСОБА_19 значної матеріальної шкоди на суму 50 000 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою в групі осіб, близько 16 год. 22.10.2009 року, проїжджаючи на автомобілі «Ауді100» р.н.з. « НОМЕР_7 », яким ОСОБА_11 , керував за дорученням, по вул. Тичини в м. Львові, побачили автомобіль марки «Scoda Octavia», р.н.з. « НОМЕР_8 », який належить TOB «Євро Лізинг», під керуванням ОСОБА_20 , та прийняли рішення ним незаконно заволодіти. З вказаною метою ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прослідкували за вказаним автомобілем до будинку № 11 по вул. Тичини в м.Львові, де ОСОБА_20 зупинив автомобіль і відлучився, відкрили двері вказаного автомобіля, за допомогою невстановленого предмету провернули замок запалювання двигуна, завели його, після чого незаконно заволоділи транспортним засобом, чим спричинили TOB «Євро Лізинг», значної матеріальної шкоди на загальну суму 103 822 грн. Крім цього підсудні викрали із автомобіля особисте майно потерпілого ОСОБА_20 на загальну суму 748 грн.

Крім цього, ОСОБА_10 27.09.2009 року, біля 20-00 год., перебуваючи в приміщенні кафу «Наталі», що в м. Кам`янка-Бузька Львівської області, під час конфлікту, що виник у нього з потерпілим ОСОБА_21 , спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

На вирок суду першої інстанції подав апеляційну скаргу прокурор, який вважає, вирок суду першої інстанції в частині засудження ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України необґрунтованим, незаконним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, через неправильне застосування кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання, тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених, внаслідок м`якості.

Зокрема, призначаючи покарання, суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, а саме виключив кваліфікуючу ознаку, вчинення злочинів в складі організованої групи, належним чином не мотивувавши своє рішення, а посилаючись лише на те, що висунута органом досудового слідства така ознака є лише версією, фактично не підтвердженою зібраними з додержанням вимог кримінально-процесуального закону достатніми доказами, яких, на думку суду, не було здобуто і в ході судового розгляду справи. Крім того, у вироку суд вказує, що зібрані по справі докази не дають суду достатніх підстав зробити висновок про те, що ОСОБА_9 організував стійке злочинне об"єднання, до складу якого увійшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , якими було розроблено та узгоджено план вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним заволодіння транспортними засобами потерпілих.

Висновки суду першої інстанції є безпідставними, оскільки, оцінюючи у сукупності докази, зібрані по кримінальній справі органом досудового слідства та досліджені в судовому засіданні, повністю підтверджують кваліфікацію дій підсудних за ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою "вчинення злочинів організованою групою".

Покликається, що учасники організованої злочинної групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій, мали єдиний умисел на вчинення незаконних заволодінь транспортними засобами, були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх. Всі учасники організованої злочинної групи мали спільний намір на особисте збагачення, шляхом вчинення незаконних заволодінь транспортними засобами та майном громадян, ретельно готували та планували вчинення цих злочинів, придбали для цієї мети спеціальні засоби для вскриття сигналізації дверей і замків запалювання, двигуна автомобілів та електронні пристрої для розблокування систем їх комп`ютерів, діяли згідно єдиного плану, заздалегідь розробленого організатором групи ОСОБА_9 та погодженого з усіма учасниками групи, чітко виконували відведені їм функції.

Водночас, судом першої інстанції за наслідками постановлення вироку дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кваліфіковано на ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та засуджено лише за декілька епізодів, а по інших епізодах їх виправдано.

Апелянт наполягає, що вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.01.2013 року яким засуджено: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . ОСОБА_10 через невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, через неправильне застосування кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особам засуджених, внаслідок м`якості - скасувати в частині засудження за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України та постановити свій вирок, яким визнати ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_10 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.5 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України "вчинення злочину організованою групою", "завдання великої матеріальної шкоди" та кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів, передбаченого ч.5 ст.185 КК України "вчинення злочину організованою групою" та призначити покарання:

ОСОБА_9 - за ч. 5 ст.185 КК України - у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим, строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_11 - за ч. 5 ст. 185 КК України - у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.289 КК України - у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 - за ч. 5 ст.185 КК України - у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.289 КК України - у виді до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_10 призначити покарання за сукупність вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2007 строком 1 рік 6 місяців, та призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі 9 років 6 місяців з конфіскацією майна.

В частині засудження ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України - до 1 року обмеження волі залишити без змін з конфіскацією майна.

Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_22 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 48 561,83 грн.

Цивільний позов ОСОБА_23 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_23 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 55 000 грн., за заподіяну моральну шкоду кошти в сумі 2 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_24 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_24 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 64 980 грн.

Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_14 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 47 350 грн., за заподіяну моральну шкоду кошти в сумі 2000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_25 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, коштів на надання правової допомоги, задоволено частково.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_19 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 50 000 грн., за заподіяну моральну шкоду кошти в сумі 2000 грн., кошти за надання правової допомоги в сумі 1500 грн .

Цивільний позов прокурора м.Нововолинська в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь держави в особі Нововолинської міської ради кошти за заподіяну матеріальну шкоду в сумі 49 958 грн.

Цивільний позов ОСОБА_27 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_26 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнути з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, в користь ОСОБА_27 за заподіяну матеріальну шкоду кошти в сумі 59 687 грн. 20 коп., за заподіяну моральну шкоду кошти в сумі 2 000 грн.

Стягнути із засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, за проведення експертиз в користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області кошти в загальній сумі 2629,20 грн.

Стягнути із засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, за проведення експертиз в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертизи кошти в загальній в сумі 2603,20 грн.

Стягнути із засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , солідарно, кошти за проведення експертизи в користь НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області в сумі 486,76 грн.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про задоволення апеляції, думку захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які, кожен окремо, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.367 підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у ч.1 ст.347 КПК України, при розгляді справи в апеляційному судді є: істотне порушення кримінально - процесуального закону.

Відповідно до ст.332 КПК України вирок складається з трьох частин - вступної, мотивувальної і резолютивної. Мотивувальна частина обвинувального вироку, згідно ч.1 ст.334 КПК України, повинна містити, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. Зокрема, суд у мотивувальній частині вироку повинен був в основу покласти формулювання обвинувачення яке досліджене та визнане судом таким що доведене. Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були.

Відповідно з вимогами ст. ст. 257, 323 КПК України 1960 року суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити всі докази по справі: допитати підсудних потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи, і обґрунтувати свої рішення лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Ігноруючи наведені вимоги суддя першої інстанції постановив вирок без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи під час судового слідства, посилаючись на докази, які не були досліджені в судовому засіданні.

Так, колегією суддів, згідно протоколів судових засідань, було виявлено ряд порушень та невідповідностей викладених у вироку фактичним обставинам справи, а саме:

- в протоколі судового засідання від 30.03.2012 року:

- в якості захисника підсудного ОСОБА_11 була допущена його дочка ОСОБА_28 (а.с.43 т.17), яка вподальшому в судових засіданнях участі не приймала, заяви про розгляд справи без її участі в матеріалах справи немає, вирок постановлений без її участі,

- після оголошення прокурором обвинувального висновку підсудні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 погодилися давати покази;

- в протоколі судового засідання від 29.05.2012 року:

- після повторного оголошення прокурором обвинувального висновку (а.с.54 т.17) підсудні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 погодилися давати покази, але в подальшому допиту підсудних здійснено не було;
- цивільні позови оголошені не були;

- встановлено обсяг порядку дослідження доказів по справі (а.с.54 т.17), який не виконано: допитати потерпілих, які з`явилися, вирішити питання про виклик та допит потерпілих та свідків, які не з`явилися, допитати підсудних, дослідити інші докази по справі, оголосити матеріали справи;

- допитано троє потерпілих: ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , які підтримали свої позовні вимоги викладені в цивільних позовах,

- в протоколі судового засідання від 17.09.2012 року (а.с.75-79 т.17) були оголошені покази 17 потерпілих, по цих епізодах підсудні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 своєї вини в скоєнні злочинів не визнали;
- в протоколі судового засідання від 01.10.2012 року (а.с.109 т.17):

- свідок ОСОБА_29 не допитувався, а були оголошено протокол допиту, після чого свідок відповів на запитання;

- в протоколі судового засідання від 25.12.2012 року (а.с.231- т.17) було проголошено документи з 12 томів та 3 адміністративних справ, при цьому в учасників процесу не виникло жодного запитання чи зауваження по оголошених документах.

Також, колегія суддів, звертає увагу на покликання у вироку на покази свідків, які нібито давали покази в судовому засіданні, зокрема: ОСОБА_30 ( а.с.13 т.18), ОСОБА_31 (а.с.21 т.18), ОСОБА_32 (а.с.27 т.18), а фактично в судових засіданнях не допитувалися, а були лише оголошені покази свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_33 . Зокрема у вироку не зазначено міркування щодо потерпілих та свідків, до яких були застосовані приводи, однак в судове засідання вони не прибували. Свідок ОСОБА_34 (а.с.11 т.18) в судовому засіданні не допитувалася, її покази не оголошувались, але на її покази є покликання у вироку.

Суд першої інстанції покликається у вироку на покази потерпілого ОСОБА_21 (а.с.24 т.18), висновки судово-медичних експертиз (а.с.8, 100-105 т.5), щодо нанесення підсудним ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_21 тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознаках тривалого розладу здоров`я, в судовому засіданні оголошені не були.

У вироку суду першої інстанції не було дано оцінку показам понятим, які були присутні при відтворенні подій, допитаних в судовому засіданні 30.11.2012 року в якості свідків: ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , про те що підсудні давали покази добровільно, без тиску.

Судом першої інстанції не було перевірено покази підсудних, на які посилається суд, про те, що під час затримання по адміністративних справах їх допитували слідчі та отримали зізнавальні покази під фізичним тиском зі сторони працівників міліції, та не дана оцінка про явність чи відсутність таких фактів. При цьому суд не проаналізував зізнавальні покази підсудних, та не дав належним чином повної та об`єктивної оцінки показам потерпілих по 16 епізодах, по яких підсудних виправдано, в порівнянні з пред`явленим обвинуваченням, зіславшись лише на те, що обвинуваченням не здобуто підтверджень дій ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , у вчиненні незаконного заволодіння транспортними засобами та майном потерпілих.

У вироку суду першої інстанції частково задоволено цивільні позови ОСОБА_14 та прокурора м. Нововолинська, в інтересах держави в особі Нововолинської міськради, до підсудних, однак не вирішено питання по цивільних позовах потерпілих ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , які підтримали свої позовні вимоги в судовому засіданні.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 367, 368, 374 КПК України 1960 року, в наслідок однобічності або неповноти судового слідства вирок місцевого суду підлягає безумовному скасуванню, а скасовуючи вирок, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, тому колегія суддів не здійснює обговорення доводів апеляції прокурора, які можуть бути враховані при новому розгляді справи та не обговорює питання щодо зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 371 КПК України, колегія суддів,
ухвалила :
Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11 січня 2013 року, яким визнано винними та засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 - скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий:
Судді:
Згідно з оригіналом

Суддя : ОСОБА_2 .

Ухвала набула законної сили 22.01.2015 р.

Копію ухвали виготовила 26.01.2015 р.

Помічник судді : ОСОБА_41