Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/88/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката

ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000443 стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргам обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_11 на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Криничуватка, Устинівського району, Кіровоградської області, українка, громадянка України, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану злочином моральну шкоду у розмірі 25000 гривень, а також витрати на допомогу адвоката у сумі 1200 гривень, що загалом становить 26200 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати за проведення експертиз в сумі 687 грн. 96 коп.
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду обвинувачена ОСОБА_8 визнана винною у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за таких обставин.

ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 28.06.2014 року близько 06.10 годин, керуючи власним автомобілем "CHERY-QQ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи відповідні документи на право керування транспортним засобом, рухалась по автодорозі на вулиці Леніна в м. Долинська, Кіровоградської області в напрямку виїзду з міста. Під час руху ОСОБА_12 , грубо порушуючи вимоги пунктів: п.п.1.2,

2.3 «б», 10.1, 11.3, 12.1, 13.1 - Правил дорожнього руху України, які введені в дію з 01.01.2002 року та затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразились в тому, що вона - виїхала на зустрічну смугу руху, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою для відповідного реагування на її зміну, перед зміною напрямку не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надала перевагу руху велосипедисту, який рухався у зустрічному напрямку, не вибрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку та не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист

ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був доставлений в Долинську ЦРЛ.

Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_9 були спричинені наступні тілесні ушкодження: множинні садна в ділянці обличчя та кистей рук, рани в ділянці рота та щоки, рани лобної ділянки голови, компресійно-осколочний перелом 7 грудного хребця, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 110 від 23.07.2014 року мають ознаки середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш ніж 21 день.

Порушення водієм ОСОБА_12 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить вирок Долинського районного суду Кіровоградської області скасувати та закрити провадження за відсутністю в її діях складу злочину, мотивуючи це тим, що потерпілий ОСОБА_9 з`явився на дорозі раптово, виїхавши зі сторони узбіччя, та врізався в її автомобіль. Вона виїхала на зустрічну смугу через те, що здійснювала об`їзд ями, розташованої на її смузі руху, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебували з нею під час дорожньо-транспортної пригоди в салоні її автомобіля. Протокол огляду місця події та схема дорожньо-транспортної пригоди складались без неї, коли вона була присутня на місці події. Судом першої інстанції повністю проігноровано покази свідків сторони захисту, а позиція сторони захисту щодо недоведеності вини сприйнята критично. Ні слідчим, ні районним судом не проводився слідчий експеримент, який міг би встановити дійсні обставини справи. Також звертає увагу на те, що, призначаючи покарання, суд, незважаючи на пом`якшуючі обставини, призначив їй штраф у максимальному розмірі. Також, на думку апелянта, суд невмотивовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки вина виховує малолітнього сина, не працює. Крім того, суд задовольняючи позов потерпілого не вказав в чому саме полягали ці страждання.

Прокурор ОСОБА_11 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Долинського районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки. Також просить стягнути на користь держави судові витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи на загальну суму 687, 96 грн. та змінити в мотивувальній частині вироку слова «обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості» на «обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості». Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ОСОБА_8 хоч раніше і не судима, але вчинила злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдану шкоду потерпілому повністю не відшкодувала, вину у вчиненні даного злочину не визнала. Також при стягненні з ОСОБА_8 судових витрат за проведення інженерно-транспортних експертиз, суд у вироку не зазначив на чию користь повинні бути стягненні судові витрати. Крім того, у мотивувальній частині вироку районний суд помилково зазначив, що обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, що є не вірним, оскільки відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 та заперечували проти апеляційної скарги прокурора в частині збільшення строку додаткового покарання, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вислухавши потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та були незгодні з апеляційною скаргою обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора ОСОБА_11 підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинувачену ОСОБА_8 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вона вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, зокрема: протоколом огляду місця події з доданими до нього схемою ДТП та фото таблицею; висновком медичного огляду щодо перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння; висновками експерта №207, згідно якого водій ОСОБА_8 повинна була діяти у вказаній дорожній обстановці у відповідності до вимог п.п. 1.2, 2.3 «б», 10.1, 11.3, 12.1, 13.1 ПДР, виконуючи які, мала б технічну можливість запобігти ДТП, а отже її дії знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що виникла; висновком експерта №110, згідно якого у потерпілого ОСОБА_15 встановлено середньої тяжкості тілесні ушкодження, що виникли внаслідок ДТП.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що потерпілий на велосипеді раптово виїхав на дорогу зі сторони узбіччя, правильно розцінені судом першої інстанції як спосіб захисту, та такі ствердження обвинуваченої також спростовуються фотографіями місця дорожньо-транспортної пригоди, які долучені до протоколу огляду місця події, та з яких вбачається, що в місці зіткнення автомобіля обвинуваченої з велосипедом потерпілого відсутні будь-які з`їзди з дороги в поле, чи якісь інші другорядні дороги.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, та підтвердила обвинувачена в судовому засіданні як суду першої інстанції, так і апеляційної інстанції, вона, виконуючи на дорозі маневр для об`їзду ями, виїхала на зустрічну смугу руху, де і зіткнулась з велосипедом, на якому їхав потерпілий у зустрічному напрямку по своїй смузі руху.

Тим самим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порушення водієм ОСОБА_12 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Тому апеляційні доводи обвинуваченої, щодо недоведеності її вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, є такими, що не відповідають дійсності, так як спростовуються вищевикладеними доказами, а тому не можуть бути задоволені.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а саме її часткове відшкодування шкоди потерпілому та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, особу винної.
Однак, суд помилково зазначив в мотивувальній частині вироку що обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості, оскільки, відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, через що у вирок суду необхідно внести відповідні зміни.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде найм`якіше відповідно до ст. 51 КК України покарання у виді штрафу, в розмірі визначеного судом першої інстанції в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
Підстав для призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на більш тривалий строк, як і підстав для пом`якшення їй призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.
Приймаючи рішення про стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_16 моральної шкоди суд першої інстанції належним чином врахував те, що діями обвинуваченої була заподіяна шкода здоров`ю потерпілого, та, з урахуванням моральних страждань останнього внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, обґрунтовано стягнув з неї моральну шкоду в розмірі 25000 грн., через що апеляційні вимоги обвинуваченої в цій частині також не можуть бути задоволені.
Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України, Долинський районний суд, вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних із залученням експертів, помилково не зазначив що витрати за проведення експертиз в розмірі 687,96 грн. підлягають стягненню на користь держави, через що у вирок суду стосовно ОСОБА_8 слід внести відповідні зміни.

В решті вирок суду стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

Змінити вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2014 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, замінивши в мотивувальній частини вироку слова «обвинувачена вчинила злочин середньої тяжкості» на «обвинувачена вчинила злочин невеликої тяжкості». В резолютивній частині вироку також слід уточнити, що витрати за проведення експертиз по кримінальному провадженню в сумі 687,96 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4