Справа: №11-766
першій інстанції Цибук І.М.
Доповідач: Крегул М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2007
року м. Ужгород

Колегія суддів
апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Гошовського
Г.М.(головуючого), Крегула М.М., Стана І.В.

з участю
прокурора - Фрицюк В.В. захисника адвоката
ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок
Великоберезнянського районного
суду від 22 листопада 2007 року. Цим
вироком засуджено

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженця та

мешканця АДРЕСА_1з

середньою
спеціальною освітою, працює

майстром
лісу Великоберезнянського

держспецлісгоспу,
не
судимого,

перебуває
в незареєстрованому шлюбі, громадянина України,

за ст.
332 4.2 КК України із застосуванням ст. 69 ч. 1 КК України до одного року шести
місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_2. змінено судом з підписки
про невиїзд на тримання під вартою.

Початок строку
відбуття покарання ОСОБА_2. зараховано з 22 листопада 2007 року.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за
те, що він 1 вересня 2007 року в період
з 19-ї до 20-ї години за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, АДРЕСА_2 організував незаконне переправлення
через державний кордон України 10 нелегальних мігрантів до Словацької
Республіки. Однак, біля 20-ї години вони
були виявлені прикордонним нарядом і ОСОБА_2. затриманий на місці події.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2.,
не заперечуючи своєї вини,
наводить обставини, що
пом'якшують покарання, вказує на
суворість призначеного йому покарання,
просить на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування
покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який вважає,
що підстав для

задоволення
апеляції засудженого немає, пояснення
захисника, про задоволення апеляції
, дослідивши доводи апеляції, матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_2. підлягає до задоволення
із таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2. у вчиненні
інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і

підтверджуються сукупністю доказів,
досліджених при розгляді справи і наведеними у вироку.

В судовому засіданні ОСОБА_2. винним себе в інкримінованому йому злочині
визнав повністю і пояснив, що дійсно на
прохання незнайомих йому осіб, 1 вересня
2007 року в період з 19-ї супроводив до кордону Словацької Республіки
незнайомців, за що йому було обіцяно
заплатити 200 доларів США.
Він підвів незнайомих осіб до лінії кордону, однак вони були виявлені
прикордонниками, а він та деякі інші
особи, що він їх супроводжував, затримані.

Його винуватість стверджується, крім
того, протоколом про адміністративне
затримання ОСОБА_2. за порушення прикордонного режиму, з якого вбачається, що останній затриманий за 1500 метрів від
державного кордону України .протоколами про адміністративне затримання 2-х громадян
Республіки Сомалі, громадянина Іраку та
громадянина Республіки Афганістан за спробу порушення державного кордону
України в районі 64 прикордонного знаку ,
протоколом огляду місця події від 02.09.2007 року та фототаблицями до
нього, яким оглянуто та зафіксовано
місце затримання ОСОБА_2. та нелегальних мігрантів, яких він супроводжував до лінії державного
кордону України, протоколом відтворення обстановки і обставин події та
фототаблицями до нього з участю підсудного,
в ході якої він показав та розказав про обставини його участі у незаконному
переправленні нелегальних мігрантів через державний кордон України, протоколами впізнання осіб по
фотознімкам, відповідно до яких свідки
ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 серед пред'явлених їм фотокарток осіб для
впізнання, впізнав на фотознімках
ОСОБА_2, як особу, що супроводжувала їх до державного кордону
України та іншими доказами, дослідженими
у відповідності до положення ст. 299 КПК України.

Оцінивши всі докази в їх сукупності,
суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні
злочину і правильно кваліфікував його дії за ст. 332 ч.2 КК України.

Разом з
тим, в мотивувальній частині вироку
суд, всупереч вимогам ст..ст.275, 277 КПК України вийшов за межі обвинувачення, пред'явленого ОСОБА_2., вказавши що останній за попередньою змовою
групою осіб вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний
кордон України, в той час як органами
досудового слідства йому було пред'явлено обвинувачення у сприянні в
організації такого переправлення, що є
різними кваліфікуючими ознаками злочину,
передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 332 КК України. Тому, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_2. слід кваліфікувати як
сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон
України, що значно знижує ступінь
тяжкості злочину, вчиненого винним.

Крім того, у вироку допущено окремі
тлумачення дій ОСОБА_2., як
обставини, що негативно характеризують
його, а саме, що він перші визнавальні покази дав більш як
через місяць, що суперечить положенням
ст. 43, 43-1 КПК України про право підозрюваного, обвинуваченого давати показання. З протоколів
же його допиту від 5, 10 вересня 2007
року видно, що ОСОБА_2. відмовився від
дачі показань з посиланням на своє право,
передбачене ст.. 63
Конституції України. У всіх інших своїх показаннях ОСОБА_2. став визначати свою
вину, давав показання, які визнано судом правдивими, їх покладено в основу вироку та на їх
підставі, суд обмежив дослідження інших
доказів, у відповідностідо ст:т299 КПК
України.

Враховуючи такі обставини, висновки
суду першої інстанції про те, що не
можна визнати щире каяття ОСОБА_2., як
обставини, що помякшують покарання є
невірними.

При призначенні
ОСОБА_2. покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини,
що пом'якшують- локарання і визначив йому -покарання із застосуванням
ст. 69 КК України.

Однак, як наведені у вироку суду обставини, що пом'якшують покарання, так і те що ОСОБА_2 вчинив злочин вперше, у вчиненому щиро кається, по місцю роботи та проживання
характеризується виключно позитивно,
проживає з престарілим батьком,
сестрою, яка не працює та її
двома малолітніми дітьми, допомагає
їм, а також згідно наданої апеляційному
суду довідки №323 від 19 грудня 2007 року перебуває в незареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_6., яка є вагітною та, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, у суду першої інстанції були всі підстави для
звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України.

Враховуючи наведене,
колегія суддів вважає, що є
можливість виправлення засудженого ОСОБА_2. без відбування покарання.

На підставі
наведено апеляція підлягає до задоволення,
а вирок до зміни.

Керуючись
СТ..СТ. 365, 366 КПК України колегія
суддів, -

Ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2. задовольнити,
вирок Великоберезнянського районного суду від 22 листопада 2007 року
щодо нього - змінити.

На підставі ст..
75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання за даним вироком з
випробуванням та іспитовим строк на один рік,
звільнивши його з-під варти.

Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_2 покласти
обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок
суду залишити без зміни.