Справа № 135/1501/14-к
Провадження у справі № 1-кп/135/4/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2015 м. Ладижин
Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000121, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Вінницька птахофабрика», не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12 червня 2014 року в період часу з 21 год. 30 хв. до 23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій місцевості, що розташована неподалік станції газового постачання у м. Ладижин Вінницької області, умисно, протиправно, наніс близько двох трьох ударів ногою в ділянку живота ОСОБА_6 , який перебував у положенні сидячи, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота - розриву селезінки, внутрішньої кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні зазначеного злочину не визнав і показав, що ОСОБА_6 він не бив і тілесних ушкоджень йому не спричиняв. Тілесні ушкодження ОСОБА_6 були спричиненні ОСОБА_8 .
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості не визнав, його вина у вчиненні злочину повністю стверджується сукупністю доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 12 червня 2014 року в період часу з 21 год. 30 хв. до 23 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій місцевості, що розташована неподалік станції газового постачання у м. Ладижин Вінницької області, умисно наніс йому два три удари ногою в живіт, в той час коли він перебував у положенні сидячи. Від цих ударів він відчув різкий біль в області селезінки і позови до блювоти. Потерпілий стверджує, що саме цими ударами йому було пошкоджено селезінку, внаслідок чого відбулось хірургічне втручання та видалено селезінку.
Свідки: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 суду показали, що12 червня 2014 року в період часу з 21 год. 30 хв. до 23 год. вони бачили як ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій місцевості, що розташована неподалік станції газового постачання у м. Ладижин Вінницької області, умисно наніс ОСОБА_6 два три удари ногою в живіт.
Із протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2014 року видно, що ОСОБА_6 показав місце, де йому було заподіяно тілесні ушкодження, та детально описав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, зазначивши, що два-три удари йому в живіт були нанесені носком стопи, коли він перебував у положенні сидячи. Після цих ударів в нього виникла блювота.
Із протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2014 року видно, що свідок ОСОБА_10 показав місце, де ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження та розповів, що ОСОБА_4 наніс два-три удари ногою в живіт потерпілого, коли той перебував у сидячому положенні.
Із протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2014 року видно, що свідок ОСОБА_9 показав місце де були спричиненні тілесні ушкодження потерпілому, зазначивши при цьому, що ОСОБА_4 наніс два удари ногою в живіт ОСОБА_6 , коли той перебував у положенні сидячи.
З висновку судово-медичної експертизи № 127 від 09.07.2014 року видно, що у ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження в вигляді закритої тупої травми живота розриву селезінки, внутрішньої кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння.
З висновку додаткової судово-медичної експертизи № 176 від 14.08.2014 року видно, що внаслідок нанесених ударів громадянином ОСОБА_4 взутою ногою в ділянку живота ОСОБА_6 , в останнього могли утворитись закрита тупа травма живота в вигляді розриву тканин селезінки, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, встановлених під час слідчих експериментів.
З показів судово медичного експерта ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_12 (лікаря хірурга) видно, що в ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота - розриву селезінки, внутрішньої кровотечі могли утворитися від двох-трьох ударів, нанесених ногою в живіт. У зв`язку з тим, що селезінка була розірвана ОСОБА_6 була проведена хірургічна операція і селезінку було видалено.
З довідки № 1304 від 17.06.2014 року Ладижинської МТМО видно, що ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії з 16.06.2014 року по час видачі довідки.
Ці докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог законів, ніким не оскаржуються і не суперечать один одному.
Покази потерпілого, свідків, судово медичного експерта є послідовними, мають між собою логічний зв`язок, не утримують розбіжностей і суперечностей. Вони дані добровільно, без стороннього тиску, і не мають на меті оговорити ОСОБА_4 .
Висновки судово медичних експертиз підтверджують покази потерпілого та свідків, вони науково обгрунтовані та базуються на глибоких знаннях досліджуваного предмету. Експерт, який давав ці висновки, має великий стаж роботи 26 років, він є експертом вищої кваліфікаційної категорії, а тому підсумки експертиз не викликають у суду сумнівів щодо до їх правдивості та об`єктивності.
Слідчі експерименти проведені уповноваженою на те посадовою особою. Протоколи, в яких зафіксовані результати слідчих експериментів, складено у відповідності до норм КПК України, вони підписані особами, які приймали участь при проведенні цих експериментів. Зауважень на дії слідчого від учасників експериментів на надходило. Результати слідчих експериментів логічно підтверджують покази потерпілого та свідків, розбіжностей і суперечностей не мають. Тому суд приймає їх як належні докази.
Суд не приймає до уваги заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 він не бив і тілесних ушкоджень йому не спричиняв, а ці тілесні ушкодження ОСОБА_6 були спричиненні ОСОБА_9 , оскільки вони спростовуються вище приведеними доказами. Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_9 дійсно в той же самий час і на тому ж місці спричинив ОСОБА_6 середньої та легкої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки; синців на заднє-боковій поверхні зліва та лівому стегні, закритої тупої травми грудей у вигляді тріщино-подібного перелому дев`ятого ребра зліва, зазначені у вище перерахованих судово медичних експертизах. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за спричинення цих тілесних ушкоджень було розглянуто Ладижинським міським судом 17.10.2014року.
Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_13 , оскільки він бачив вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 , а чи бив потерпілого ОСОБА_4 він не бачив.
Таким чином, у судовому засіданні доведено, що саме ОСОБА_4 умисно наніс удари ногою в живіт потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота - розриву селезінки, внутрішньої кровотечі.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, так як він спричинив потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: відповідно до ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких. ОСОБА_4 є особою, яка не має судимості; він на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не знаходиться; позитивно характеризується за місцем роботи; за місцем проживання компрометуючих матеріалів на нього немає; має на утриманні двох малолітніх дітей; є особою, постраждалою від Чорнобильської катастрофи.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Суд вважає, що за таких обставин виправлення та перевиховання обвинуваченого повинно відбуватися в місцях, пов`язаних з ізоляцією від суспільства.
По справі немає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.
Подана прокурором позовна заява про стягнення з обвинуваченого на користь місцевого бюджету м. Ладижин 3355,63 грн. витрат, понесених Ладижинською МТМО на лікування ОСОБА_6 , підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 позов не визнав, але його вина у вчиненні злочину та спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому доведена в судовому засіданні. На лікування потерпілого ОСОБА_6 , який перебував на стаціонарному лікуванні у Ладижинському МТМО з 16.06.2014 року до 30.06.2014 року, витрачено 3355,63 грн., що підтверджується довідкою Ладижинського МТМО № 195 від 14.10.2014 року.
Відповдно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Оскільки Ладижинське МТМО є закладом охорони здоров`я, який перебуває у власності територіальної громади м. Ладижин, то відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, кошти на відшкодування витрат на лікування з ОСОБА_4 слід стягнути на користь місцевого бюджету м. Ладижина.
Потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , згідно якого він просив стягнути із обвинуваченого на його користь матеріальну шкоду, заподіяну злочином в розмірі 5000 грн. та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У судовому засіданні доведено, що ОСОБА_4 вчинив відносно потерпілого злочин, заподіям йому тяжкі тілесні ушкодження. Для відновлення свого здоров`я потерпілий витратив 5000 грн., що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Стаття 23 ЦК України передбачає:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої;
3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Потерпілий ОСОБА_6 обґрунтовано переживав за своє життя, переніс значний фізичний біль, хірургічну операцію. Внаслідок поранення в нього змінився звичний спосіб життя. Він втратив життєво важливий орган, у зв`язку з чим змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого здоров`я та звичного способу життя.
За таких обставин відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. буде відповідати принципу розумності та справедливості.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним і засудити за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років.
Міру запобіжного заходу не обирати.
Строк відбування покарання відраховувати ОСОБА_4 з моменту затримання його по протоколу в порядку виконання вироку.
Цивільний позов прокурора м. Ладижин Вінницької області в інтересах Ладижинської міської ради задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Ладижинської міської ради (р/р 0008 в ГУДКСУ у м. Ладижин Вінницької області, МФО 802015, ) 3355,63 грн. витрат, понесених Ладижинським МТМО на лікування ОСОБА_6 .
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 5000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно, після його проголошення.
Суддя: