Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/45/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі- ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судукримінальне провадження внесеного 16 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006519стосовно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за апеляційними ОСОБА_9 , який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, що не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01 липня 2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_8 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції,

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК Україниіз застосуванням ст. 71 КК України остаточно до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави 393 грн. 60 коп. судових витрат, відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 25 липня 2014 року в період з 08.00 по 12.00 год. перебуваючи в квартирі ОСОБА_10 за АДРЕСА_2 , помітив як останній сховав в стелі коридору, належні йому вироби з дорогоцінних металів, після чого у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи, таємно, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_10 вироби з дорогоцінних металів, а саме: срібну каблучку з камінцем прозорого кольору, 925 проби, вагою згідно довідки ПрАТ «Рубін» 2,54 грами, вартістю згідно висновку експерта № 1570 від 02 вересня 2014 року - 50,80 грн.; срібну каблучку з камінцем червоного кольору 925 проби, вагою згідно довідки ПрАТ « Рубін»2,16 грами, вартістю згідно висновку експерта № 1570 від 02 вересня 2014 року - 43,20 грн.; срібний хрестик з зображенням Ісуса розп`ятого на хресті, з відламаним вушком та кріпленням 925 проби, вагою згідно довідки ПрАТ «Рубін» 0,75 грам, вартістю згідно висновку експерта № 1570 від 02 вересня 2014 року - 5,47 грн.; пару золотих сережок в суцільній формі вісімки, рифлених, 583 проби, вагою згідно довідки ПрАТ «Рубін» по 1,91 грами кожна, вартістю згідно висновку експерта № 1570 від 02 вересня 2014 року - 1337,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 1436,47 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок і призначити йому покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, вказуючи на те, що при призначенні покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що він за місцем проживання характеризується позитивно, розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті інкримінованого йому злочину, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду, який не має до нього ніяких матеріальних або моральних претензій.

Крім того, ОСОБА_8 зазначає про те, що на утриманні має малолітню дитину 2008 року народження, мати, яка страждає від сердцево-судинних захворювань, стверджує про відсутність обставин, які обтяжують та наявність обставин, які пом`якшують йому покарання.

Прокурор, який брав участь в суді першої інстанції не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні просить змінити вирок районного суду, у зв`язкуз неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка пом`якшує ОСОБА_8 покарання - сприяння слідству, оскільки вказана обставина ч.1 ст. 66 КК України не передбачена і судом під час розгляду справи дана обставина не досліджувалась.

До початку розгляду справи по суті прокурор ОСОБА_11 , відповідно до ст. 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги на вказаний вирок суду.

Заслухавши доповідача, в дебатахдумку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у повторному викраденні у потерпілого ОСОБА_10 виробів з дорогоцінних металів, загальною вартістю 1436, 47 грн., при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження було встановлено, що наведені у вироку висновки про ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених судом доказів.

Вапеляційних скаргах кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) також не встановлено.

При ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу ОСОБА_8 , який будучи судимий за вчинення аналогічного, умисного, корисливого злочину, в період іспитового строку вчинив новий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно.

Також при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом враховано обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння слідству у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлені.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді реального позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що підставидля задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції - відсутні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що при призначенні остаточного покарання судом першої інстанції не враховано його характеризуючи дані, наявність утриманців та хворої мати не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, не представлено таких доказів і його захисником.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду законних підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_8 остаточного покарання не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_14 за ч.2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4