Справа № 1-13 2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року Тульчинський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Люлько В.В.

при секретарі Скавронській Т.О.

з участю прокурора Грималюка В.В.

адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тульчині кримінальну
справу

про обвинувачення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця с Мазурівка, Тульчинського району, Вінницької області, українця, гр. України, освіта середня, пенсіонера, одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше не судимого, в злочині, передбаченому ст. 121 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2003 року біля 23 год. в м. Тульчині в будинку по АДРЕСА_2, після закінчення весілля ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_4
ключі від холодильника, щоб поставити продукти харчування. ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_3, і не дала йому ключі, за що останній обізвав її
нецензурним словом, ОСОБА_4 в свою чергу також виразилась в адресу ОСОБА_3
нецензурними словами і між ними виникла сварка.
В цей час, щоб захистити свою маму, до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_5 та зробив зауваження ОСОБА_3., щоб той не обзивав його маму нецензурними словами. В цей час ОСОБА_3 схопив зі столу порожню скляну пляшку та наніс
нею удар по голові ОСОБА_5 від чого пляшка розбилася. Щоб
захистити свого сина, ОСОБА_4 стала перед ним, закриваючи його собою від ОСОБА_3. ОСОБА_3 розбитою вже скляною пляшкою з метою нанесення тілесних ушкоджень, навмисно
наніс ОСОБА_4 один удар в ліву сторону обличчя, причинивши
їй тілесні ушкодження у вигляді різаних ран. На місцях пошкоджень сформувалися невиправні деформуючі рубці, що призвели до знівечення обличчя та згідно акту судово-медичного
дослідження № 142 від 19.05.2004 року та висновку експерта №177 від
17.06.2004 року відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по
кінцевому результату та наслідкам.

Своїми діями ОСОБА_3, скоїв злочин яким спричинив непоправне знівечення обличчя.

В судовому засіданні підсудний свою вину в скоєнні злочину визнав повністю
та детально пояснив суду про обставини скоєння злочину.

Крім визнання своєї вини підсудним, його вина підтверджується показами потерпілої
та свідків.

2

Так потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що 10
серпня 2003 року було весілля її прийомного сина. До цього вона підсудного не
знала, бачила лише один раз.

На весілля все
робили вона і її чоловік - ОСОБА_6.
В холодильнику було, майже все їхнє. В перший день весілля їй сказали, щоб
вона подивилась, що роблять. Вона пішла на кухню і побачила, що підсудний з
жінкою та дочкою пакують сумки. Вона нічого не сказала і вийшла з кухні. Потім
знову зайшла, і побачила їх біля холодильника, вона знову нічого не сказала.

На другий день,
в вечері. Вона зайшла в зал, побачила в коридорі підсудного, який почав на неї
кричати, ображати нецензурними словами, вона зробила йому зауваження. Хлопці
сказали її синові ОСОБА_5, що його матір ображають. Тоді до неї підбіг ОСОБА_5
і сказав підсудному, щоб не ображав його матір. Підсудний у відповідь сказав
ОСОБА_5, що «ти щеня», образив ОСОБА_5, а потім вдарив рукою, вона побачила в
ОСОБА_5 кров і підійшла до нього. В цей час підсудний вдарив її пляшкою по
обличчі.

Свідок ОСОБА_6
показав суду, що ОСОБА_4 його дружина. 11.08.2003 року на другий день весілля,
біля 23.00 год. він і
дружина провели своїх гостей. Він пішов вперед, ОСОБА_4 йшла ззаду. ОСОБА_3
почав сваритися з дружиною. Потім він підійшов до дверей, які ведуть до залу і
побачив, як ОСОБА_3 схопив пляшку, вдарив сина ОСОБА_5, а потім дружину.

Свідок ОСОБА_7
показала суду, що після весілля її батько - ОСОБА_3 з ОСОБА_4 говорили за
ключі. ОСОБА_4 сказала батькові, що ключів вони не отримають. Батько образив
ОСОБА_4. Поруч стояли чоловік та син ОСОБА_4. ОСОБА_6 вдарив батька, потім
ОСОБА_4 ОСОБА_5 вдарив батька, вона відтягнула ОСОБА_5, він відштовхнув її і
вона впала, ОСОБА_5 став коліном їй на живіт і став душити її. ОСОБА_5 відтягнули жінки і він побіг. Вона
почула дзвін скла і побачила в руках ОСОБА_5 розбиту пляшку, батька хтось
вдарив, він зігнувся і ОСОБА_5 пляшкою вдарив ОСОБА_4 по обличчі. Вони почали
кричати, вона схопила батька і вони вибігли із залу.

Свідок ОСОБА_8 г оказала суду, що ОСОБА_4 її
тітка. Вона сиділа за столом і чула як розбилась пляшка, коли повернулась,
побачила у ОСОБА_3 у руках пляшку.

Сам момент нанесення удару вона не бачила.

Свідки ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 дали суду аналогічні покази.

Також вина
підсудного підтверджується матеріалами справи: актом судово-медичного
обстеження (а.с. 12, 13, 14, 19), висновком експерта (а.с. 43-44, 71-72, 73-74,
107-108).

Суд, дослідивши
зібрані по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 в умисному заподіянні
тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я, в
судовому засіданні повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 121
ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про покарання підсудного, суд враховує суспільну
небезпеку скоєного злочину, а також особу підсудного, який
характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної
відповідальності.

До обставин, що
пом'якшують відповідальність підсудного суд відносить щире каяття в скоєному
злочині.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного судом
не встановлено.

Враховуючи
наведені обставини, суд вважає можливим, призначаючи покарання підсудному,
застосувати ст. 75 КК України
і звільнити його від відбуття покарання з випробуванням.

Потерпіла в
судовому засіданні відмовилась від цивільного позову, так як вона помирилась з
підсудним.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

3

ОСОБА_3 за ст. 121 ч. 1 КК України до трьох років позбавлення
волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін
строком на 3 роки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню
-підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Вінницької області
протягом 15 діб.