Справа № 310/6726/14-к
Провадження №1-кп/310/455/14
ВИРОК

Іменем України

18 вересня 2014 року
м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді Пшеничного І.А.

при секретарі Тімченко В.М.

за участю прокурора Матвіїшина
Т.М.

потерпілої ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження, внесене 09.06.2014 року до ЄРДР
за №0002431, за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Бердянська Запорізької області,
громадянина України, з середньою
освітою, не одруженого, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше судимого:

1) 02.11.1990 року Бердянським міським
судом за ч.1 ст.2296, ст.251 КК України 1960
року до 1 року 6 місяців позбавлення
волі умовно з обов'язковим залученням
засудженого до праці;

2) 18.12.1991 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140, ст.43 КК
України 1960 року до 2 років позбавлення
волі, звільненого 26.04.1993 року по
закінченню відбування покарання;

3) 29.07.1998 року Бердянським міським
судом за ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 2
років позбавлення волі, постановою
Оріхівського районного суду від 04.09.1998
року невідбута частина покарання
скорочена до 10 місяців 8 днів на
підставі ст.7 Закону України «Про
амністію» від 24.07.1998 року, звільненого
21.06.1999 року по закінченню відбування
покарання;

4) 23.05.2000 року Комунарським
районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.2296
КК України 1960 року до 1 року 6 місяців
позбавлення волі, звільненого 09.10.2001
року по закінченню відбування
покарання;

5) 13.06.2002 року Бердянським міським
судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК
України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, звільненого 23.04.2005 року по
закінченню відбування покарання;

6) 02.02.2006 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.69 КК
України до 1 року позбавлення волі,
звільненого 14.03.2007 року по закінченню
відбування покарання;

7) 16.06.2007 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185,
ст.70 КК України до 3 років позбавлення
волі;

8) 10.08.2007 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст.69, ч.4
ст.70 КК України до 3 років позбавлення
волі, звільненого 16.06.2010 року по
закінченню відбування покарання;

9) 23.03.2011 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК
України до 4 місяців арешту,
звільненого 10.05.2011 року по закінченню
відбування покарання;

10) 29.08.2011 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185
КК України до 3 років позбавлення волі,
ухвалою Оріхівського районного суду
від 16.10.2013 року звільненого
умовно-достроково 24.10.2013 року на
невідбутий строк 11 місяців 4 дні;

11) 20.08.2014 року Бердянським
міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ст. ст.
71, 81 КК України до 3 років 9 місяців
позбавлення волі;

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, будучи раніше засудженим за
вчинення умисних корисливих злочинів,
судимість за які не знята і не погашена,
на шлях виправлення не став та знову
вчинив умисний корисливий злочин за
наступних обставин.

Так, 09 червня 2014 року, приблизно об 11
год. 30 хв., знаходячись біля будинку
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою таємного
викрадення чужого майна, будучи
впевненим, що за його злочинними діями
ніхто не спостерігає, через незачинену
хвіртку зайшов на територію двору
приватного домоволодіння АДРЕСА_1, де
через незачинені двері проник в
приміщення квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний
умисел, знаходячись в приміщенні
квартири, пройшов на кухню, де з жіночої
сумки, належної ОСОБА_1, повторно,
таємно викрав: мобільний телефон «Nokia
5130» вартістю 300 грн. 00 коп., в якому
знаходилась сім-карта оператора
мобільного зв'язку «МТС», яка для
потерпілої матеріальної цінності не
становить; мобільний телефон «Samsung Galaxy
X2S» вартістю 900 грн. 00 коп., в якому
знаходилась сім-карта оператора
мобільного зв'язку «МТС», яка для
потерпілої матеріальної цінності не
становить.

Після чого ОСОБА_2 з вказаним майном з
місця скоєння злочину зник,
розпорядившись ним на власний розсуд,
чим завдав ОСОБА_1 майнову шкоду на
загальну суму 1200 грн. 00 коп.

Допитаний під час судового розгляду
обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість
у вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю та
пояснив, що 09.06.2014 року, в денний час,
через незачинені двері він зайшов до
квартири потерпілої, звідки вчинив
крадіжку двох мобільних телефонів, які
він продав, а отримані від продажу
гроші витратив на власні потреби.
Цивільний позов потерпілої, про
відшкодування майнової шкоди на суму
1200 грн. 00 коп., він визнає в повному
обсязі та зобов'язується
відшкодовувати під час відбування
покарання. Стверджував, що він сприяв
працівникам міліції у розкритті
злочину, усвідомлює протиправний
характер своїх дій, у вчиненому
розкаюється та просить суд суворо не
карати.

Потерпіла ОСОБА_1 пояснила, що 09.06.2014
року, вона виявила крадіжку мобільних
телефонів «Nokia» та «Samsung», які
знаходилися в її сумці в квартирі.
Після чого вона звернулася до
працівників міліції. Майнову шкоду,
завдану злочином на суму 1200 грн. 00 коп.,
обвинувачений не відшкодував, тому
вона підтримує та просить задовольнити
пред'явлений під час судового
провадження цивільний позов.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, за згодою всіх учасників
судового розгляду, суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються, при
цьому судом з'ясовано, що учасники
судового розгляду правильно розуміють
зміст цих обставин, їх позиція є
добровільною та істинною та їм
роз'яснено, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці
фактичні обставини у апеляційному
порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши
обвинуваченого та потерпілу,
дослідивши матеріали, що
характеризують особу обвинуваченого,
суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні інкримінованого йому злочину
при обставинах, викладених у вироку,
доведена повністю та дії
обвинуваченого правильно
кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене повторно, поєднане з
проникненням у житло та інше
приміщення.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, у відповідності
зі ст. ст. 65-69 КК України, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
сукупність усіх обставин, що його
характеризують, особу винного й
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставиною, яка пом'якшує покарання
ОСОБА_2, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд
визнає: активне сприяння розкриттю
злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання
ОСОБА_2, згідно з ч.1 ст.67 КК України, суд
визнає: рецидив злочинів.

З урахуванням обставин справи та особи
обвинуваченого ОСОБА_2, який має сім'ю
та місце проживання, де
характеризується задовільно,
наявність не знятих та не погашених
судимостей, зважаючи на його
відношення до вчиненого, суд приходить
до висновку про доцільність
призначення покарання, необхідного і
достатнього для виправлення у вигляді
позбавлення волі в межах мінімальної
санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК
України, оскільки саме це покарання
найбільше відповідатиме меті його
призначення відповідно до ст.50 КК
України, та визначити остаточне
покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70
КК України за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим за попереднім
вироком Бердянського міськрайонного
суду від 20.08.2011 року за ч.3 ст.185 КК
України.

Пред'явлений під час судового
провадження цивільний позов ОСОБА_1 на
суму 1200 грн. 00 коп., відповідно до вимог
ст. ст. 128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК
України, з урахуванням визнання
позовних вимог обвинуваченим та
доведеністю, підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Підстав для обрання запобіжного заходу
щодо обвинуваченого суд не встановив,
оскільки вироком Бердянського
міськрайонного суду від 20.08.2014 року,
який набрав законної сили,
обвинувачений ОСОБА_2 засуджений до
позбавлення волі на строк 3 роки 9
місяців, утримається у Вільнянському
слідчому ізоляторі УДПС України в
Запорізькій області та строк
відбування покарання обчислюється з
моменту його фактичного затримання -
22.07.2014 року.

Речові докази та процесуальні витрати
у кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК
України, та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 3
(три) роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до
вимог ч.4 ст.70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим за попереднім вироком
Бердянського міськрайонного суду від
20.08.2014 року за ч.3 ст.185 КК України,
визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у
вигляді позбавлення волі на строк 3
(три) роки 9 (дев'ять) місяців.

Початок строку відбування покарання
ОСОБА_2 обчислювати з моменту його
затримання - 22.07.2014 року.

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування майнової шкоди суму 1200
грн. 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили щодо ОСОБА_2 не обирати.

На вирок протягом тридцяти днів з дня
його проголошення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не буде подана
учасниками провадження у вказаний
строк. У разі подання апеляційної
скарги вирок, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя
І.А. Пшеничний