Справа № 1627/38/12
провадження № 1/1627/22/12.
Семенівський районний суд Полтавської
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2012

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого -судді Халявки В.І.

при секретарі -Козулі Н.П.

з участю прокурора -Дяченко Ю.О.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Семенівка
справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 року, уродженця
с.Кривці Хорольського району
Полтавської області, українця,
громадянина України, з середньою
освітою, неодруженого, не працюючого,
мешканця АДРЕСА_1 призовника, раніше
судимого:

27 вересня 2011 року Хорольським районним
судом Полтавської області за ст.. 185 ч.3
КК України до 3 років позбавлення волі,
звільненого від відбування
призначеного покарання з
випробуванням з іспитовим строком у 2
роки;

в злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК
України

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
с.Кузубівка Хорольського району
Полтавської області, українця,
громадянина України, з середньою
освтою, не одруженого, не працюючого,
жителя АДРЕСА_2, раніше не судимого,

в злочині, передбаченому ч.3 ст. 185 КК
України ,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця та
жителя АДРЕСА_3, українця, громадянина
України, з середньою освітою,
одруженого, працюючого начальником
охорони в ТОВ «Гая -агро», раніше
судимого:

18 липня 2005 року Полтавським районним
судом Полтавської області за ст.. ст.. 187
ч.4, 69; 186 ч.4, 69; 141 ч.2,69; 86 ч.2,69,70 КК України
до 5 років позбавлення волі,
звільненого із місць позбавлення волі
30 грудня 2009 року із заміною на виправні
роботи на невідбутий строк 1 рік 7
місяців і 5 днів з утриманням 20 %
заробітку, знятого з обліку 15,09,2011 року
по відбутті покарання,

В злочині, передбаченому ст..198 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили
злочин, передбаченийст.185 ч.3 КК України,
а підсудний ОСОБА_4 злочин,
передбачений ст..198 КК України, за таких
обставин.

В ніч з 25 жовтня 2011 року на 26
жовтня 2011 року підсудний ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння прийшов до домогосподарства
ОСОБА_5, що по АДРЕСА_4 та з метою
викрадення чужого майна проник до
приміщення сараю, що не був замкнений
на ніч. Із вказаного сарая ОСОБА_2
таємно викрав велосипед марки
«Україна»вартістю 333 грн 33 коп,
завдавши потерпілому ОСОБА_5 шкоди на
вказану суму. На викраденому
велосипеді ОСОБА_2 приїхав до місця
свого проживання та кілька днів
зберігав велосипед, аж поки він не був
вилучений у нього самим потерпілим.

Він же, ОСОБА_2, та підсудний
ОСОБА_3 28 жовтня 2011 року близько 15
години, перебуваючи на території
домогосподарства ОСОБА_6, що по АДРЕСА_5
вирішили здійснити крадіжку майна
останнього. З цією метою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зірвали навісний замок з дверей
сарая, проникли в середину та викрали
звідти газовий таганок вартістю 75 грн 83
коп, три газові балони кожен вартістю 98
грн 33 коп на суму 294 грн 99 коп, а всього
викрали майна на 370 грн 82 коп, завдавши
потерпілому ОСОБА_7 шкоди на вказану
суму. ОСОБА_7 є власником жилого будинку
по АДРЕСА_5 який він здає в найм матері
ОСОБА_3 ОСОБА_10. Вказаний сарай ОСОБА_7
не надавав у користування ОСОБА_10.

В цей же день 28 жовтня 2011 року
близько 15 години підсудний ОСОБА_11,
знаходячись на території
домогосподарства ОСОБА_6, жилий будинок
в якому винаймає його дружина ОСОБА_10,
достовірно знаючи, що підсудні ОСОБА_2
та ОСОБА_3 викрали із сарая ОСОБА_6 та
мають намір збути газовий таганок
вартістю 75 грн 83 коп і три газові балони
загальною вартістю 294 грн 99 коп., маючи
умисел, спрямований на заздалегідь
необіцяний збут майна, завідомо
одержаного злочинним шляхом, погодився
збути, а саме продати разом з ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 вказані речі на металобрухт.
Підсудний ОСОБА_4 погодився перевести
власним автомобілем викрадені речі в
пункт прийому металобрухту в м. Хорол
Полтавської області.

Викрадені таганок та газові
балони всіма трьома підсудними були
транспортовані на автомобілі ОСОБА_4 в
пункт прийому металобрухту та продані,
а виручені кошти поділені між всіма
підсудними.

Допитаний в якості підсудного
ОСОБА_2 вину у вчиненні злочину визнав
повністю, щиро розкаявся та показав, що
він товаришує з ОСОБА_3. 24 жовтня 2011 року
він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі
останнього поїхали в с.Пузирі
Семенівського району до матері ОСОБА_3
та дружини ОСОБА_4 ОСОБА_10, яка винаймає
жилий будинок. Наступного дня, тобто 25
жовтня 2011 року вони втрьох перебували в
гостях у незнайомого йому чоловіка в
с.Лукашівка Семенівського району. Він
та ОСОБА_3 розпивали спиртні напої і
йому після випитого зробилося зле. Він
не поїхав разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а
сказав їм що буде добиратися додому сам
пішки. Він вийшов надвір та попрямував
додому. При цьому заблукав та потрапив
на якесь подвір'я. Побачивши на подвір'ї
сарай, він зайшов до нього через
незамкнені двері та побачив в
приміщенні сараю велосипед «Україна».
Вказаний велосипед він викрав і на
ньому поїхав в с.Пузирі до матері
ОСОБА_3, в якої вони тимчасово мешкали.
Приїхавши до ОСОБА_10 в с.Пузирі він
поставив велосипед у дворі, а сам ліг
спати. Наступного дня він, побачивши
велосипед, не зміг пригадати де він
його взяв. Через кілька днів об'явився
власник велосипеда і забрав його з
собою.

ОСОБА_2 також показав, що він,
перебуваючи у матері ОСОБА_3 в с.Пузирі
Семенівського району 28 жовтня 2011 року
разом з останнім вирішили викрасти із
сарая ОСОБА_12, який він не надавав у
користування матері ОСОБА_3, металеві
вироби, щоб здати їх на металобрухт.
Вони з ОСОБА_3 зірвали навісний замок із
сарая, проникли в середину та викрали з
приміщення газовий таганок, три
газовиз балони. Викрадене вони склали
до багажника автомобіля ВАЗ, що належав
ОСОБА_4 та стояв на подвір'ї. В цей час
ОСОБА_4 на подвір'ї не було. Вони
попросили ОСОБА_4 відвезти викрадене в
м.Хорол щоб здати на металобрухт. Коли
ОСОБА_4 дізнався, що таганок та газові
балони викрадено із приміщення сарая,
то відмовився їх везти та погрожував
зателефонувати власнику майна ОСОБА_6.
Згодом ОСОБА_4 погодився відвезти
власним автомобілем викрадене в
м.Хорол для здачі на металобрухт. Вони
втрьох поїхали до м.Хорол, де здали
викрадені речі в пункт прийому
металолому.

Допитаний в якості підсудного
ОСОБА_3 показав, що він товаришує з
ОСОБА_2, а ОСОБА_4 є чоловіком його
матері ОСОБА_10, яка проживає в с.Пузирі
Семенівського району у будинку ОСОБА_6,
який винаймає. В жовтні 2011 року він,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на автомобілі
останнього поїхали до матері в с.Пузирі
Семенівського району. 28 жовтня 2011 року
близько 13 години, перебуваючи у матері,
він та ОСОБА_2 вирішили викрасти
металіві вироби із сарая ОСОБА_6 З цією
метою він зірвав із вхідних дверей
сарая навісний замок і вони вдвох з
ОСОБА_2 проникли до сарая. Звідти вони
таємно викрали газовий таганок та три
газових балони. Викрадені речі вони
перенесли до сінника. Згодом вони
попросили ОСОБА_4 перевезти викрадені
речі в м.Хорол для здачі їх на
металобрухт. ОСОБА_4 погодився, а коли
побачив, що йому в багажник завантажили
газові балони, а в салон таганок,
здогадався, що речі викрадені із сарая
та погрожував зателефонувати власнику
садиби ОСОБА_6. Він, ОСОБА_3, умовив
ОСОБА_4 не робити цього і той згодом
погодився відвезти викрадене в м.Хорол.
Вони всі втрьох поїхали до м.Хорол і
здали викрадені речі в пункт прийому
металобрухту. Із виручених коштів він
дав ОСОБА_4 100 грн на бензин.

Допитаний в якості підсудного
ОСОБА_4 показав, що мати ОСОБА_3 є його
дружиною і проживає в будинку в
с.Пузирі Семенівського району, який
винаймає у ОСОБА_6.

28 жовтня 2011 року близько 15 години
вони всі троє були у його дружини в
с.Пузирі. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 попросили
його перевезти до м.Хорола металеві
вироби, на що він погодився. Коли
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 завантажували
автомобіль металобрухтом він не бачив.
Згодом, коли вже збиралися від'їжджати
з дому він побачив у багажнику свого
автомобіля три газові балони, а в
салоні автомобіля таганок. ОСОБА_3
почав переконувати його, що вказані
речі вони з ОСОБА_2 знайшли на смітнику,
але він їм не повірив. Згодом ОСОБА_3
зізнався, що він разом із ОСОБА_2
проникли до сарая ОСОБА_6 та звідти
викрали газові балони і таганок. Він
відмовився везти речі для здачі на
металобрухт та погрожував ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 зателефонувати до власника
садиби і повідомити йому про крадіжку.
Згодом ОСОБА_3 умовив його не робити
цього і він погодився перевезти
викрадене в м.Хорол. Вони всі втрьох
поїхали до м.Хорол та здали на
металобрухт балони і таганок. Із
вилучених грошей йому, ОСОБА_4
дісталося 100 грн, які він витратив на
пальне.

Щодо крадіжки ОСОБА_2 велосипеда
ОСОБА_4 показав, що в жовтні 2011 року він,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були в с.Лукашівка
Семенівського району в гостях у дядька
ОСОБА_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 там розпивали
спиртне. Коли вони зібралися їхати
додому ОСОБА_2 сказав, що йому погано і
він піде додому пішки. Вони із ОСОБА_3
поїхали додому, а ОСОБА_2 залишився.
Вранці наступного дня він, ОСОБА_4,
побачив на подвір'ї велосипед. На його
запитання де взявся велосипед ОСОБА_2
відповів, що не знає, оскільки вчора був
дуже п'яний і не пам'ятає. Через пару
днів до них прийшов власник велосипеда
і забрав його з собою.

В порядку ст..299 КПК України судом
не досліджувалися докази про обставини
справи, які ніким не оспорюються.

Вислухавши показання всіх трьох
підсудних, які є логічними та
послідовними, такими, що відповідають
пред'явленому обвинуваченню, суд не
сумнівається в їх істинності та
правдивості, а вину всіх трьох
підсудних вважає доведеною.

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше
судимим за крадіжку чужого майна, знов
вчинив викрадення чужого майна
спочатку сам, а згодом за попередньою
змовою з ОСОБА_3, тому його дії
правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК
України за ознакою повторності,
попередньої змови групи осіб та
проникнення у інше приміщення.

Підсудний ОСОБА_3 вчинив крадіжку
чужого майна за попередньою змовою з
ОСОБА_2 із сарая потерпілого, тому його
дії правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185
КК України за ознакою попередньої
змови групи осіб та проникнення в інше
приміщення.

Підсудний ОСОБА_4 достовірно
знаючи, що майно викрадене, заздалегідь
не обіцяючи, збув майно, завідомо
одержане злочинним шляхом, тому його
дії правильно кваліфіковано за ст..198 КК
України за ознакою збуту майна
завідомо одержаного злочинним шляхом.

При призначенні покарання
підсудному ОСОБА_2 суд в якості
обставини, що пом'якшує покарання,
визнає щире каяття.

В якості обставини, що обтяжує
покарання, суд визнає вчинення злочину
в стані алкогольного сп'яніння.

Суд також враховує, що ОСОБА_2
негативно характеризується як особа,
злочин вчинив в період іспитового
строку, що відбуваючи покарання за
попереднім вироком, порушував умови
відбування покарання, у зв'язку з чим
КВІ ставилося питання про скасування
звільнення від відбування покарання та
направлення засудженого в місця
позбавлення волі.

Порушення умов відбування
покарання за попереднім вироком та
вчинення злочину в період іспитового
строку свідчить про явне небажання
ОСОБА_2 ставати на шлях виправлення.

З урахуванням викладеного суд
вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе
лише в умовах ізоляції його від
суспільства.

ОСОБА_2 скоїв злочин в період
іспитового строку, тому йому покарання
слід визначити за правилами ст..71 КК
України за сукупністю вироків.

При призначенні покарання
підсудному ОСОБА_3 суд в якості
обставини, що пом'якшує покарання,
визнає щире каяття. Суд також враховує,
що до вчинення злочину ОСОБА_3
позитивно характеризувався за місцем
проживання, що він вперше притягається
до кримінальної відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_3, не встановлено.

З урахуванням викладеного суд
вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе
без відбування ним призначеного
покарання.

Суд вважає за необхідне
призначити ОСОБА_3 мінімальне
покарання, передбачене санкцією ст..185
ч.3 КК України, звільнивши його від
відбування призначеного покарання на
підставі ст..75 КК України.

При призначенні покарання
підсудному ОСОБА_4 суд в якості
обставини, що пом'якшує покарання,
визнає щире каяття та добровільне
відшкодування завданої шкоди. Суд
також враховує, що ОСОБА_4 посередньо
характеризується як особа.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_4 не встановлено. З урахуванням
викладеного суд вважає, що виправлення
ОСОБА_4 можливе без відбування
призначеного йому покарання.

Відповідно до ст..75 КК України суд
вважає за можливе призначити ОСОБА_4
покарання у виді позбавлення волі та
звільнити його від відбування
призначеного покарання з
випробуванням.

Цивільні позови у справі не
заявлялися.

Долю речових доказів слід
вирішити відповідно до вимог ст..81 КПК
України.

Судові витрати по справі
відсутні.

Керуючись ст..ст. 323,324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох)
років позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України до
призначеного покарання приєднати
частково невідбуту частину покарання
за вироком Хорольського районного суду
Полтавської області від 27 вересня 2011
року та визначити ОСОБА_2 за сукупністю
вироків остаточне покарання у виді 3
(трьох) років і 1 (одного) місяця
позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до вступу
вироку в законну силу змінити з
підписки про невиїзд з місця
проживання на взяття під варту.

ОСОБА_2 взяти під варту в залі суду.

Початок строку покарання для ОСОБА_2
рахувати з 16 лютого 2012 року.

ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох)
років позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України ОСОБА_3
звільнити від відбування призначеного
покарання з випробуванням, встановивши
іспитовий строк в 1 (один) рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до вступу
вироку в законну силу залишити
попередній -підписку про невиїзд з
місця проживання.

Відповідно до п.п.2 та 3 ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції та повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

ОСОБА_4 за ст..198 КК України до 1 (одного)
року позбавлення волі.

Відповідно до ст..75 КК України
звільнити ОСОБА_4 від відбування
призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк в 1 (один) рік.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до вступу
вироку в законну силу залишити
попередній -підписку про невиїзд з
місця проживання.

Відповідно до п.п.2 та 3 ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально-виконавчої
інспекції та повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Речовий доказ -велосипед
«Україна»передати потерпілому ОСОБА_5,
анулювавши схоронну розписку (а.с.91)

На вирок суду протягом 15 діб може бути
подана апеляція до Апеляційного суду
Полтавської області засуджений ОСОБА_2
з часу отримання його копії, рештою
учасників -з часу проголошення вироку.

Головуючий -підпис

З оригіналом згідно

Заступник голови Семенівського
районного суду

Полтавської області
В.І.Халявка