Ухвала

іменем україни

30 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2014 року у кримінальному провадженні № 000014 за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник просить змінити постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення: перекваліфікувати його діяння з п. 7 ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК, призначити покарання за цим кримінальним законом із застосуванням ст. 69 КК та звільнити від його відбування на підставі ст. 75 КК. Обґрунтовуючи свої вимоги захисник стверджує, що умислу на вбивство ОСОБА_3 у засудженого не було.

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Питання про речові докази та процесуальні витрати вирішено у відповідності до вимог КПК.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2014 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 04 лютого 2014 року близько 03.00 год. на вул. Одеській в м. Жмеринці, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті неприязних відносин, що виникли під час сварки через грубе звернення ОСОБА_3, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи малозначний та надуманий привід, повалив потерпілого на землю та з метою умисного вбивства 15 разів ударив йому ногою по обличчю, завдавши тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК, судом зроблено на підставі показань: свідка ОСОБА_4, який в судовому засіданні стверджував, що засуджений в день вчинення злочину зізнався йому у скоєному. Крім того, зазначав, що на кросівках ОСОБА_1 була кров; свідка ОСОБА_5, яка дала аналогічні показання; свідка ОСОБА_6, який також стверджував, що по приїзду швидкої допомоги засуджений йому повідомив, що вбив потерпілого. Крім того, ці висновки підтверджуються протоколом огляду місці події від 04 лютого 2014 року, а також даними, що містяться у висновках судово-медичої експертизи № 5 від 06 березня 2014 року, експертиз №№ 73, 74, 75, 76 від 06 лютого 2014 року, № 47, 48 від 28 лютого 2014 року, амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 66 від 11 лютого 2014 року, амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи № 49 від 20 лютого 2014 року, судової трасологічної експертизи № 116-Е від 25 березня 2014 року, які були досліджені та оцінені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Сукупність указаних доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3 з хуліганських мотивів.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 покарання місцевий суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії особливо тяжких, обставини та спосіб його вчинення, дані про особу винуватого, який позитивно характеризується за місцем навчання, раніше не судимий, на обліку в службах у справах дітей Жмеринської міської ради та кримінальної міліції у справах дітей Жмеринського РВ УМВС не перебував, був призером спортивних змагань, відсутність претензій у потерпілого та його думку з приводу призначення покарання. Крім того, судом враховано обставини, що пом'якшують покарання, а саме - сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а також обставину, що обтяжує покарання - стан алкогольного сп'яніння.

З огляду на все це місцевий суд, дотримуючись вимог статей 50, 65, КК призначив ОСОБА_1 покарання у мінімальних межах санкції кримінального закону, за який його засуджено, в умовах ізоляції його від суспільства

Призначене засудженому покарання є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом'якшення призначеного покарання із застосуванням ст. 69 КК, а також звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Зазначені доводи, крім іншого, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який аргументовано відмовив у їх задоволенні, навівши в ухвалі відповідні мотиви.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9