Дата документу 23.03.2015
Справа № 334/62/15-к
Провадження № 1-кп/334/76/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0004646 від 30.11.2014р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2014р., приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №7 по проїзду Дружньому у м. Запоріжжі, на ґрунті виниклих неприязних відносин з раніше знайомою ОСОБА_5 , не передбачаючи можливості настання подальших суспільно небезпечних наслідків свого діяння, умисно наніс останній один удар долонею лівої руки в область голови. Від цього удару ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на лівий бік, вдарившись об землю, в результаті чого заподіяла тілесне ушкодження, згідно висновку експерта №5063 від 03.12.2014р., - закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщень обломків, синець з набряком м`яких тканин в області лівої кисті, що в сукупності кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день.

ОСОБА_4 не передбачав можливості настання подальших суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, враховуючи свої фізичні дані та явну перевагу над потерпілою у зрості, вазі та віці.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що потерпіла з літа 2014 року відвідує квартиру АДРЕСА_2 , яка знаходиться у будинку, де він проживає. Вона також доглядає бездомних собак, які постійно знаходяться у дворі їхнього будинку, в під`їзді, де залишаються сліди їхньої життєдіяльності, з приводу чого сусіди і він неодноразово висловлювали ОСОБА_5 своє незадоволення. Повертаючись вечором 30.11.2014р. додому і підходячи до свого будинку, він послизнувся і впав, втрапивши правою рукою у собачі екскременти. Піднявшись, побачив ОСОБА_5 , яка стояла з жінкою, та її собак, підійшов до неї і вимагаючи прибирати після собак, в ході словесного конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, наніс ОСОБА_5 долонею лівої руки один удар в область голови. Від удару ОСОБА_5 втратила рівновагу та впала на лівий бік, падаючи, вона виставила ліву руку, внасділок чого і отримала травму у виді перелому руки. Наміру спричинити ОСОБА_5 такого роду тілесні ушкодження він не мав і не передбачав, що таке може статися. Щиро кається у скоєному, просить суворо не карати. Не відшкодував потерпілій витрати на лікування, оскільки потерпіла зажадала значну суму, яку він вважав необґрунтованою і сплатити не міг. Цивільний позов визнає частково. При вирішенні цивільного позову просить врахувати, що потерпіла не надала належних доказів на підтвердження заявленої суми матеріальної шкоди, не довела спричинення моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн., витрати на правову допомогу також визнає частково.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у скоєнні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 30.11.2014р. вона разом з ОСОБА_7 підійшла до свого під`їзду, повз них пройшов ОСОБА_4 та ще дві жінки, одна з яких сказала, що якщо собака ОСОБА_5 буде завивати у під`їзді, вона викличе міліцію. ОСОБА_4 повернувся і почав кричати на неї, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 кулаком лівої руки наніс їй один удар в область голови з правої сторони. Від удару вона впала на лівий бік, під час падіння у неї підвернулась рука. Впавши, вона вдарилася рукою, відчула різкий біль в руці і короткочасно втратила свідомість. В лікарні з`ясувалося, що вона отримала травму руки у виді закритого перелому лівої променевої кістки.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується також показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що вечором 30.11.2014р., вийшовши з магазину разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , вона пішла провести ОСОБА_5 до її будинку, щоб допомогти нести пакети з продуктами. Довівши її до під`їзду, вона направилася в сторону свого будинку. Відійшовши недалеко, почула шум, повернулася і побачила з відстані 3-4 метрів, як обвинувачений вдарив ОСОБА_5 рукою в область голови, від чого та впала на руку. ОСОБА_5 почала збирати продукти, що розсипалися з пакетів, свідок хотіла допомогти, але злякавшись, що обвинувачений побіжить за нею, побігла до ОСОБА_8 щоб викликати міліцію. Пізніше стало відомо, що внаслідок падіння ОСОБА_5 отримала травму руки.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вечором 30.11.2014р., вийшовши з магазину разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , вони розійшлися по домівках. Приблизно через 15 хвилин прибігла ОСОБА_7 і розповіла, що біля під`їзду ОСОБА_5 до останньої підійшов сусід і вдарив її по голові, від чого та впала. Вона хотіла допомогти ОСОБА_5 піднятися, однак злякалася поведінки ОСОБА_4 і побігла до ОСОБА_8 повідомити про це. Після цього вони разом направилися до місця події, де були приблизно через 7-10 хвилин, протягом цього часу вона двічі спілкувалася з ОСОБА_5 по телефону. Коли вони прийшли до місця події, ОСОБА_5 уже там не було, вона і ОСОБА_4 в цей час з працівниками міліції їхали до районного відділення міліції.

Крім показань свідків, вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме, протоколом огляду місця події від 30.11.2014р. з додатками (фото таблиця), протоколом проведення слідчого експерименту від 30.12.2014р., в ході якого потерпіла описала та показала на манекені удар долонею в область голови та пояснила траєкторію падіння, що повністю підтвердив ОСОБА_4 , а також пояснила, що після її падіння ОСОБА_4 направився до себе додому і не допоміг їй піднятися з землі.

Згідно висновку експерта №5063 від 03.12.2014р. про те, що закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщень обломків, синець з набряком м`яких тканин в області лівої кисті, в сукупності у ОСОБА_5 кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від одного травматичного впливу.

Дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_5 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження внаслідок злочинної недбалості повністю доведена. Доводи потерпілої, що ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, свого підтвердження не знайшли.

Також судом не встановлено, що злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій були спричинені ще інші тілесні ушкодження, які ОСОБА_4 наніс їй ударами ніг по голові і по спині.

Такий висновок суду підтверджується висновком експерта №5063 від 03.12.2014р., згідно дослідницької частини якого при огляді потерпілої експертом виявлено в області лівої кисті гіпсову лонгету, м`які тканини лівої кисті синюшні, набряклі, болісні при пальпації. Інших пошкоджень не виявлено. Згідно наданої довідки міської клінічної лікарні екстреної і швидкої медичної допомоги, 30.11.2014р. ОСОБА_5 відвідала травмпункт, діагноз: забій м`яких тканин голови, закритий перелом лівої променевої кістки в типовому місці без зміщення. Огляд нейрохірурга, травматолога. Гіпс. Рекомендовано амбулаторне лікування. Згідно зафіксованих зі слів ОСОБА_5 обставини справи, остання повідомляла експерта про нанесення ударів по обличчю, від яких та впала на лівий бік та на ліву руку, яка опинилася під тілом. Скаржилася на біль в області лівої верхньої кінцівки, біль в місцях пошкодження.

Свідок ОСОБА_7 також не підтвердила пояснення потерпілої, що обвинувачений наносив їй удари ногами по спині і голові. Зазначені доводи потерпілої не узгоджуються зі змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 30.12.2014р.

Потерпілою не надано доказів на підтвердження своїх доводів про спричинення їй тілесних ушкоджень більшого ступеня тяжкості, ніж тих, що встановлені висновком експерта №5063 від 03.12.2014р., письмове клопотання від 14.01.2015р. в порядку, передбаченому ст.333 КПК України, потерпілою під час судового розгляду підтримано не було.

Таким чинном, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст.128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, враховує особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, пенсіонер, а також визнання ним вини, щире каяття, що визнається судом як обставина, що пом`якшує покарання. Обставин, що обтяжують покарання, суд судом не встановлено.

Санкцією ст. 128 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 56, ч.2 ст. 57, ч.3 ст. 61 КК України, покарання у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі не призначаються особам, які досягли пенсійного віку.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 від 12.10.2013р. Таким чином, жоден з передбачених санкцією ст. 128 КК України видів покарання не може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на його вік.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.8 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003р. Про практику призначення судами кримінального покарання, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене та враховуючи відсутність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України, його необхідно звільнити від покарання за цей злочин на підставі ч.1 ст. 74 КК України, відповідно до ч.2 ст.373 КПК України у зв`язку з відсутності процесуальної можливості призначення покарання.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_5 до початку судового розгляду справи і уточненого заявою про збільшення позовних вимог від 12.03.2015р., суд приходить до висновку, що завдану потерпілій ОСОБА_5 шкоду повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , вина якого повністю доведена.

ОСОБА_4 визнає, що він повинен відшкодувати потерпілій понесені нею витрати на придбання лікарських препаратів, бинтів у зв`язку з отриманою травмою. В іншій частині цивільний позов не визнає у зв`язку з його необґрунтованістю.

Потерпілою заявлено про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, яка складається з вартості дверей квартири у сумі 1000,00 грн. і з витрат, пов`язаних з лікуванням, у сумі 5920,00 грн. (а.с.71), моральної шкоди у сумі 25000,00 грн., а також витрат на правову допомогу.

Вимоги позову про відшкодування вартості дверей квартири у сумі 1000,00 грн. нічим не обґрунтовані і не підтверджені, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Вимоги про відшкодування витрат на придбання призначених у зв`язку з травмою медичних препаратів Кальцій Д3 Нікомед, Серрата, Дексалгін (а.с.73, 78), Кавитон, Вольтарен, Фастум-гель (а.с.75, 77), Предуктал, Кардиомагніл, Нейровитан, Адаптол (а.с.74), а також на придбання бинтів, суд вважає обґрунтованими. Згідно наданих потерпілою чеків та квитанцій, на придбання таких ліків та бинтів витрачено всього 444,39 грн., а тому з урахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає що ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 .

В іншій частині позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди не обґрунтовані, потерпілою не доведено, що медичні препарати та продукти харчування, відображені у наданих нею копіях чеків, призначені лікарями у зв`язку з лікуванням отриманої потерпілою 30.11.2014р. травми руки, як і належність цих чеків потерпілій. Надані потерпілою документи на підтвердження виклику швидкої медичної допомоги 12.12.2014р., 09.01.2015р., 13.01.2015р., 02.03.2015р. з приводу гіпертонічної хвороби не містять доказів на підтвердження заявленого цивільного позову (а.с.72).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Суд погоджується з тим, що ОСОБА_5 терпіла фізичний біль та душевні страждання через заподіяння їй тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому лівої руки. Доводи цивільного позову, що моральні страждання потерпілій спричиняють також виникаючі через отриману травму руки болі в області нирок, оніміння рук та ніг, загострення серцево-судинних захворювань, свого підтвердження під час судового розгляду справи не знайшли. Також позивачем не доведено і судом не втсновлено здійснення обвинуваченим психологічного насилля щодо потерпілої та спричинення цим моральної шкоди.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.

Згідно ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження. Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно квитанції від 11.03.2015р., потерпіла ОСОБА_5 оплатила витрати на правову допомогу у загальному розмірі 4967,00 грн. за 10 годин роботи адвоката, підтверджених розрахунком, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Таким чином, цивільний позов підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню матеріальна шкода у сумі 444,39 грн., моральна шкода у сумі 3000,00 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 4967,00 грн., а всього 8411,39 грн.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та на підставі ст.74 КК України звільнити від покарання за скоєння злочину, передбаченого ст.128 КК України, у зв`язку з неможливістю застосування до нього жодного з покарань передбачених в санкції ст.128 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 444,39 грн., на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 4967,00 грн., а всього 8411,39 грн. (вісім тисяч чотириста одинадцять грн. 39 коп.). В іншій частині позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1