Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кс/711/1646/15
Справа № 711/5543/15-к
У Х В А Л А
про арешт майна
1 липня 2015 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду ОСОБА_1 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 30.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України про накладення арешту на майно підозрюваного, яке йому належить на праві власності, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , за погодженням заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби в Черкаській області №171о/с від 04.09.2013 працюючи на посаді старшого інспектора (з організації речового та побутового забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення Черкаської виправної колонії Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), маючи спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби та в силу Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» будучи працівником правоохоронного органу, незаконно зберігав з метою збуту у місця позбавлення волі особливо небезпечні наркотичні засоби за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 працюючи на зазначеній посаді, будучи зобов`язаним відповідно до вимог Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» забезпечувати правопорядок, додержуватись вимог режиму, правил внутрішнього трудового розпорядку в установах виконання покарань, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що він явно виходить за межі наданих йому повноважень, з метою збуту наркотичної речовини, 30.04.2015 року близько 18-18.30 год. отримав від невстановленої особи на ім`я ОСОБА_6 , на автодорозі біля ТОВ «Маїс», поблизу території Черкаської виправної колонії Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), розташованої за адресою: м. Черкаси, вул. Сурікова, 30, два пакунки із подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, перемотаних скотчем, із захованими трьома мобільними телефонами всередині.

Продовжуючи свої умисні дії, направлені на збут особливо небезпечного наркотичного засобу в місця позбавлення волі, ОСОБА_5 під час перебування на чергуванні відповідно до наказу №120 від 30.04.2015 начальника установи про забезпечення охорони та нагляду на добу, близько 18.40-19.00 год. намагався пронести зазначені пакунки на територію Черкаської виправної колонії Державної пенітенціарної служби в Черкаській області (№62), для подальшої передачі засудженим та не довів свій умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був викритий співробітниками Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

01.05.2015 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01.05.2015 ОСОБА_5 оголошено про підозру його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Будучи допитаним в якості підозрюваного ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав, повідомив про обставини його вчинення.

Вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме протоколи допитів свідків, протокол огляду місця події, інші.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Санкція вказаної статті передбачає конфіскацію майна, у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у постійному користуванні підозрюваного ОСОБА_5 , та виступило знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме: автомобіль ВАЗ 2107, 1995 р.в., куз. № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на якому останній перевозив наркотичні засоби.

Право власності на майно, що належить арештувати, підтверджується довідкою даними УДАІ УМВС України в Черкаській області.

В судовому засідання слідчий клопотання про накладення арешту на майно підтримав та прохав його задовольнити, пояснивши, що санкція інкримінованої статті передбачає конфіскацію майна, а вказаний автомобіль визнається предметом вчинення злочину.

Суд, заслухавши доводи слідчого, вважає, що в судовому засіданні органом досудового розслідування не наведено достатньо підстав для накладення арешту на зазначене майно.

Ч.3 ст.170 КПК України чітко регламентує, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого з метою забезпечення можливої конфіскації майна та наявного цивільного позову.

Із матеріалів провадження слідує, що відповідальність за злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає конфіскацію особистого майна. Однак із поданих матеріалів клопотання слідує, що автомобіль на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує із дослідженої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 08.10.2014 року та надісланої відповіді начальника Управління ДАІ від 19.06.2015 року.

ОСОБА_7 ніякого відношення до вказаного кримінального провадження не має. Власнику автомобіля не належить ні статус підозрюваного, ні статус обвинуваченого, ні статус особи, яка несе цивільну відповідальність. Враховуючи наведене, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.173 КПК України та ч.1 ст.170 цього Кодексу відсутні правові підстави для арешту вказаного майна. Ч.1 ст.170 КПК України аргументовано зазначає, що арешт може бути накладено виключно на майно процесуальних осіб підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Посилання слідчого в клопотанні як на підставу накладення арешту, що автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення юридично неприпустиме при розгляді питання щодо накладення арешту на майно підозрюваного у тому вигляді, в якому воно подано.

Із доданих до клопотання документів, а саме копії постанови прокурора ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні речовим доказом від 26.06.2015 року та копії протоколу огляду місця події від 30.04.2015 року слідує, що ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 має статус тимчасово вилученого майна, так як його було вилучено до спец майданчику Придніпровського РВ в м.Черкаси, вул.Грибоєдова, 61 та визнано процесуальним прокурором речовим доказом.

В даному випадку твердження що автомобіль виступив знаряддям вчинення злочину є хибним та незаконним. Знаряддями вчинення злочину виступають ті предмети, використовуючи які особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти (транспортні засоби, вогнепальна і холодна зброя, технічне устаткування тощо). У законі про кримінальну відповідальність знаряддя вчинення злочину обмежені і певно визначені, знаряддя вчинення злочину, передбаченого ст. 307 законодавчо не визначено. В даному випадку автомобіль відноситься до засобу вчинення злочину, покликаного для полегшення та прискорення особою вчинення злочину.

До такого детального аналізу поданого клопотання спонукало положення п.18 ч.1 ст.3 КПК України.

Відповідно до положення ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Дане положення жодних виключень не передбачає.
Ч.3 ст.173 КПК України вказує, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 7, 40, 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 30.04.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України про накладення арешту на майно, яким користувався підозрюваний ОСОБА_5 , а направі власності належить ОСОБА_7 відмовити.

Автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 негайно повернути власнику чи особі, яка має право ним користуватися.

Негайне виконання даної ухвали покласти на процесуального прокурора.

Ухвала підлягаю негайному виконанню та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1