ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Справа
№1-71/2008 рік

31 березня 2008 року Малинський
районний суд Житомирської області

під
головуванням судді Збицької
К.Д.

з
участю прокурора Михайлова
Є.Б.

секретаря Гузікової
І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, нежонатого,
який працює педагогом-організатором в ЗНВК Школа-ліцей №1 ім.
Н.Сосніної, не судимого

за ст.ст.162
ч.1, 122 ч.1 Кримінального кодексу України

встановив
:

07 січня
2008 року біля 15-ї години ОСОБА_1,
приїхавши в село Пиріжки Малинського району, де проживає його мати, з метою
попередити в подальшому висловлюванню ОСОБА_2 погроз в адресу матері, шляхом
вільного доступу через незачинені двері без дозволу господарів та в порушення
ст.30 Конституції України незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_2, який
знаходиться АДРЕСА_2, провів огляд будинку, чим порушив конституційне право
потерпілого на недоторканність житла. Всередині будинку на грунті особистих
неприязних стосунків ОСОБА_1 штовхнув у груди ОСОБА_2, після чого умисно наніс
йому кілька ударів руками в область
тулуба та голови та кілька ударів рукою та ногою на подвір'ї, чим заподіяв
середньої тяжкості тілесні
ушкодження у вигляді синцю тулубу,
перелому 8-9 ребер справа, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло наслідків, передбачених ст.121 Кримінального кодексу
України, але потягло за собою тривалий розлад здоров'я.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю та показав
суду наступне.

5 січня цього
року вночі до нього зателефонувала мати, яка проживає в селі Пиріжках, повідомила, що до неї хтось лізе в хату.
Через годину він приїхав в село,
побачив, що в хаті все розкидане, виявив сина потерпілого ОСОБА_3, про що
повідомив в міліцію. Після того, як міліція почала перевірку, 7 січня після
обіду мати знову зателефонувала йому та
поскаржилась, що ОСОБА_2 погрожує
їй, примушуючи забрати заяву з міліції. Зразу ж він з синами приїхав у
село, зайшов у хату ОСОБА_2. Чи дозволяли господарі зайти не пам'ятає Був
збуджений повідомленням матері та хотів захистити її від нападів сусіда. Між
ними зав'язалась сварка, яка переросла у бійку.
Спочатку він штовхнув
потерпілого, який впав на ліжко, потім став бити кулаками по тілу. Дружина
потерпілого знаходилась у другій кімнаті, кричала, її утримував його син
ОСОБА_4. Після того, як вийшли з хати,ОСОБА_2
також вискочив на вулицю, ображав його, тому він повернувся до нього,
штовхнув, а коли той впав, наніс кілька ударів ногою. Кається.

Аналогічні показання підсудний давав на
досудовому слідстві під час відтворення обстановки та обставин події
(а.с.36-41).

Крім
визнавальних показань самого підсудного його винуватість підтверджується такими
доказами.

З
показань потерпілого ОСОБА_2 він дійсно 7 січня на Різдво приходив до матері
підсудного по горілку, але вона йому не продала. Розмовляв через вікно.
Заперечує, що погрожував їй та вимагав забрати з міліції заяву на сина. Через
деякий час після того, як він повернувся додому, до хати забіг підсудний з
двома синами. Він штовхнув його на ліжко, наносив удари руками, а

2.

коли він сповз на підлогу, бив ногами. Також бив ногами
на вулиці. Дружина в цей час була в другій кімнаті, де її притримував один із
синів підсудного. Неповнолітня донька ОСОБА_5 вискочила й побігла до сусідки
ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що підсудний
зайшов до їхньої хати без будь-якого дозволу. В цей час вона білила грубу в
другій кімнаті, чоловік розпалював грубу в першій. Коли зайшов ОСОБА_1, чоловік
піднявся. ОСОБА_1 став бити його руками й ногами, штовхав на ліжко. Вона стала
кричати. Син підсудного закривав їй рот, не пускав до них. На вулиці ОСОБА_1
знову штовхнув чоловіка, той впав на землю і підсудний наносив удари ногами.

Як бив у
хаті підсудний потерпілого бачила і неповнолітній свідок дочка
потерпілого ОСОБА_5, яка до приходу ОСОБА_1 лежала на лежанці.

Свідок
ОСОБА_7 показала, що через день після проникнення до її будинку сина
потерпілого до неї приход ив ОСОБА_2, стукав у вікно, вимагав забрати заяву з
міліції на сина ОСОБА_3, погрожував
знищити її та рідних, спалити. В цей
час у неї перебувала ОСОБА_8. Двері ОСОБА_2 вона не відчинила, але, будучи
наляканою, сповістила про цей візит свого сина ОСОБА_1. Про те, що він
приїжджав до ОСОБА_2, дізналася уже після бійки.

Ту обставину, що ОСОБА_2 дійсно приходив до
матері підсудного і погрожував їй у разі, коли та не забере заяву, підтвердила
свідок ОСОБА_8. Вона показала, що на Різдво йшла на кладовище. По дорозі її
запросила до себе ОСОБА_7 подивитися, що робиться у неї в хаті. Побачила, що
там безлад, все розкидане. Разом вони пом'янули її доньку. Перед тим як вона
збиралася йти додому, у вікно хтось постукав. ОСОБА_1 пішла на стук, звідки
вона почула голос ОСОБА_2, який погрожував ОСОБА_7.

Не
заперечили факту спричинення підсудним тілесних ушкоджень потерпілому і свідки
ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_9, показання якого на досудовому слідстві оголошені
судом (а.с.34). Вони ствердили, що приводом приїзду до ОСОБА_2 був дзвінок
бабусі, яку залякувавОСОБА_2.

Свідок
ОСОБА_6, до якої прибігла дочка потерпілого ОСОБА_5 та повідомила, що б'ють
татка, на досудовому слідстві показала,
що в хаті потерпілого не була, а лише зі свого двору бачила, як ОСОБА_1 вийшли
з будинку ОСОБА_2. Чула крик. Зробила їм зауваження. ОСОБА_1 з синами виходив з двору, але ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ображали їх.
Тоді ОСОБА_1 повернувся у двір, штовхнув ОСОБА_2 в сніг та наносив удари ногами
(а.с.31).

Наявність
у потерпілого ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
у вигляді синцю та садна обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
без розладу здоров'я, та синцю тулубу й перелому 8-9 ребер справа, які
відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що потягли за собою
тривалий розлад здоров'я, підтверджений висновком судово-медичного експерта №37
від 31.01.2008р. (а.с.22-23).

Аналізуючи
досліджені судом докази в їх сукупності суд дійшов висновку про доведеність
винуватості підсудного ОСОБА_1 як у порушенні недоторканності житла, так й у
вчиненні умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження, що
спричинило тривалий розлад здоров'я, та
кваліфікує його дії за ст.162 ч.1 та
ст.122 ч.1 Кримінального кодексу України.

Призначаючи
покарання, суд враховує, що підсудний раніше до кримінальної відповідальності
не притягувався, вперше вчинив злочини
невеликої та середньої тяжкості. Він
працює. Характеризується за місцем проживання та місцем роботи виключно
позитивно.

3.

Свою вину він
визнав, щиро розкаявся, є потерпілим від аварії на ЧАЕС, що відповідно до ст.66
Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, які пом'якшують
покарання. Обставин, які згідно зі ст.67
цього Кодексу обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи ступінь
тяжкості вчинених злочинів та відсутність тяжких наслідків, а також ту
обставину, що приводом їх вчинення стали неправомірні дії потерпілого, суд
находить за необхідне й достатнє для виправлення підсудного та попередження
вчинення ним нових злочинів призначити
покарання в межах санкції статей, за якими він засуджується, у виді
обмеження волі із застосуванням ст.75 КК
України - звільнення від відбування покарання, встановлення іспитового строку та покладення на нього
відповідно до ст.76 КК обов'язків.

Керуючись
ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив
:

визнати винним
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162 та ч.1
ст.122 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

- за ч.1 ст.162
КК - один рік обмеження волі,

- за ч.1 ст.122 КК
- два роки обмеження волі.

На підставі ч.1
ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим визначити ДВА
РОКИ обмеження волі.

Відповідно
до ст.75 Кримінального кодексу України звільнити засудженого від відбування призначеного
покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку терміном ОДИН РІК не вчинить нового злочину та виконає
покладений на нього відповідно до п.3 ч.1 ст.76 цього Кодексу обов'язок
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та
роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної
сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок суду
може бути подана апеляція до
апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча