справа № 1007/3641/2012
В И Р О К

Іменем України

5 квітня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді Батюка В.В.

при секретарі Юхимович О.В.

за участю прокурора Кравчук Л.В.

захисника _ ОСОБА_1

законного представника підсудного ОСОБА_2

представника служби в справах

неповнолітніх ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, студент 1 курсу Броварського професійного ліцею, проживаючого- Київська область, ІНФОРМАЦІЯ_3, кімната 29, раніше не судимого

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

20.01.2012 року близкьо 19-ої' години на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в парку Перемога в м. Бровари Київської області зі сторони вулиці Грушевського, навпроти будинку № 7 вказаної вулиці, виникла сварка, яка переросла у бійку. Під час бійки між вищевказаними особами, ОСОБА_4 знаходячись в безпосередній близькості біля місця бійки, побачив, що у ОСОБА_6 випав мобільний телефон, після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефона. Скориставшись тим, що за його діями ніхто на спостерігає, ОСОБА_4таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон «Нокіа 5130», вартістю 940 гривень з сім- карткою оператора мобільного зв'язку Лайф, вартістю 15 гривень.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 955 гривень.

Підсудний в судовому засіданні вину свою в інкримінованому злочині визнав повністю, пояснив, що 20.01.2012 року у вечірній час він з друзями в парку «Перемога» катались із гірки на ковзанці Коли вони катались, то між ОСОБА_5 та наглядно знайомим ОСОБА_6 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 дав ляпаса правою рукою ОСОБА_6, в результаті чого у ОСОБА_6 випав його мобільний телефон. Побачивши це, у нього виник умисел на його крадіжку. Скориставшись тим, що його товариші розмовляли із ОСОБА_6, він таємно та непомітно для інших осіб взяв вказаний телефон, вимкнув його, витягнув сім-картку, яку викинув та помістив собі в праву кишеню куртки та пішов на на ковзанку. Наступного дня близько 11 години він зустрівся з ОСОБА_7 та запропонував йому разом продати мобільний телефон та заробити гроші. ОСОБА_7 зателефонував їх спільному товаришу ОСОБА_8 та попросив його, щоб він на свій паспорт здав в ломбард телефон, той відмовився, але познайомив їх з товаришем на ім'я Антон, якому вони дали мобільний телефон на реалізацію.Отримані гроші він витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється, скоєне пояснює своєю безвідповідальністю.

Від дослідження письмових та інших доказів по справі підсудний відмовився, визнавши свою вину повністю в предявленому обвинуваченні. Тому суд визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного, та матеріалів справи, які його характеризують.

З цього приводу підсудному та учасниками судового розгляду судом розяснено вимоги ст. 299 КПК України, про те, що вони позбавлені права посилання на докази, які судом не досліджувалися, в апеляційній інстанції.

Таким чином, суд, оцінюючи вищевикладене, вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який злочин вчинив вперше, по місцю проживання характеризується посередньо, за місцем навчання позитивно, конкретні обставини справи.

Призначаючи покарання неповнолітньому підсудному ОСОБА_4. суд крім того враховує, що він має непогані розумові здібності, за характером спокійний, врівноважений, доброзичливий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, піддається контролю з боку батьків, які позитивно характеризуються.

Виховується в повній сім»ї, має добрі житлово-побутові умови. Дорослих підмовників до вчинення злочину не виявлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не виявлено.

До обставин, що помякшують покарання суд відносить те, що підсудний злочин вчинив будучи неповнолітнім, давав правдиві покази, у вчиненому розкаявся.

Судом враховується, що тяжких наслідків в результаті його дій не наступило, а тому враховуючи всі вищевикладені обставини суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе і без ізоляції від суспільства, а міра покарання йому повинна бути обрана у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324,332,445,446 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України і призначити по ній покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі на строк 1(один) рік.

У відповідності до ст. ст. 75, 76, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з річним строком випробовування і покладенням на нього обовязків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання роботи та навчання; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити без змін - підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 5130», що знаходиться на зберіганні в Броварському МВ - передати ОСОБА_6.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя