Ухвала

іменем україни

11 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005329 за обвинуваченням

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Чернігова, зареєстрованого у АДРЕСА_1; проживаючого по АДРЕСА_2,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 5 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення кримінального процесуального закону, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, у порушення вимог закону, суд призначив покарання у виді штрафу у твердій грошовій сумі, не зазначив кратність неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, як того вимагає ст. 53 КК України. Вважає, що у разі несплати штрафу, таке призначення покарання унеможливить виконання вироку. Апеляційний суд, розглядаючи апеляцію прокурора з тих же підстав, вказані порушення вимог закону не виправив.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу і просив змінити судові рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2014 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України до штрафу в сумі 10000 грн.

Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 5 лютого 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1, визнаний винним у тому, що він у період часу з 5 серпня 2014 року по 9 жовтня 2014 року, не будучи зареєстрованим у встановленому законом порядку як суб'єкт господарювання, на території приватного домоволодіння по АДРЕСА_2, незаконно здійснював операції (заготівлю) з брухтом чорних та кольорових металів.

9 жовтня 2014 року під час проведення огляду домоволодіння по АДРЕСА_2 працівниками міліції виявлено та вилучено 270 кг брухту чорного металу та 41 кг брухту кольорового металу (алюмінію), який ОСОБА_1 з 5 серпня 2014 року купував у невстановлених слідством осіб та у подальшому зберігав.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, кваліфікація його дій та призначення покарання у виді штрафу у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону при визначенні розміру штрафу, то вони є слушними.

Згідно з статтею 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При цьому відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Суд першої інстанції порушив вимоги кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання у виді штрафу, визначив ОСОБА_1 штраф у сумі 10000 грн., а не у сумі, кратній встановленому неоподатковуваному мінімуму доходів громадян. Допощену помилку апеляційний суд не виправив.

Відповідно до ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

З огляду на викладене, вирок і ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_1 в частині призначеного покарання підлягають зміні.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2014 року у порядку, передбаченому ст. 433 КПК України, та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 5 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 змінити.

На підставі ст. 53 КК України розмір призначеного ОСОБА_1 покарання у виді штрафу зменшити. Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 213 КК України до штрафу в розмірі 580 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 9860 грн.

У решті судові рішення щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4