Ухвала

Іменем України

04
березня 2008 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого -
судді: Романова О.В.,

суддів: Михайловського
В.І., Заліщука М. С. ,

з участю прокурора
: Руденка В.І.,

адвоката: ОСОБА_1,

потерпілої: ОСОБА_2
,

засудженого: ОСОБА_3,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією
адвоката ОСОБА_1 у інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, не працюючого, не судимого,
-

засуджено
за ч. 1 ст. 286 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На
підставі ст. ст.
75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та зобов'язано повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Постановлено
стягнути із засудженого на користь потерпілої ОСОБА_2 161 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди, та 3500 грн. моральної
шкоди, а на користь Бердичівської
центральної міської лікарні витрати на лікування потерпілої в сумі 757 грн. 62
коп.

Постановлено
стягнути судові витрати у сумі 94 грн. 15 коп. на користь НДЕКЦ при УМВС
України в Житомирській області.

Питання
про речові докази вирішено відповідно до вимог
ст. 81 КПК України.

Справа №11-186/08 р Головуючий
у суді 1-ї інстанції Євстаф'єва T.A

Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач Заліщук
М. С.

Як
визнав суд, 26.07.2006 року приблизно о
19 год. 15 хв.
ОСОБА_3, керуючи автомобілем „DAIMLER СН PYSLER
638" транзитний знак НОМЕР_1, рухався
по вул. К. Лібкнехта в напрямку пл.
Соборної м. Бердичева. Поблизу буд. № 17 він невірно оцінив дорожню обстановку
проявив безпечність і неуважність, і
грубо порушуючи вимоги п.11. 1.5, 2.3 „б",
12.1, 12.3, 13.1,
18.4 Правил дорожнього руху України,
введених в дію з 01.01.2002 року,
не обрав безпечної швидкості руху,
не дотримався безпечної дистанції та не зменшив швидкості аж до зупинки
автомобіля або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, яку об'єктивно спроможний був виявити. В
результаті порушень вимог ПДР України,
допущених ОСОБА_3, сталося
зіткнення передньою частиною автомобіля „DAIMLER СН PYSLER
638" т.н.з. НОМЕР_1 та задньою частиною автомобіля „SKODA OKTAVIA"
д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 ,
що зупинився в районі нерегульованого пішохідного переходу для надання
дороги пішоходам. Внаслідок цього, пасажир автомобіля „SKODA OKTAVIA"
ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у
вигляді садини та крововиливу в лобній області ліворуч, закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалось струсом головного мозку з
пост травматичним арахноїдитом і ліквородинамічними порушеннями, які згідно висновку судово-медичної
експертизи №335 від 29.09.2006 року відносяться до середньої тяжкості тілесних
ушкоджень, що потягли за собою тривалий
розлад здоров'я.

В
апеляції адвокат ОСОБА_5 ставить питання про скасування вироку щодо його
підзахисного засудженого ОСОБА_3. Вважає вирок суду незаконним в силу
невідповідності його висновків фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд не з'ясував питання про те, чи знаходяться в причинному зв'язку допущені
засудженим ОСОБА_3 порушення правил дорожнього руху з тілесними ушкодженнями
виявленими у потерпілої. Вважає, що
потерпіла отримала тілесні ушкодження не в результаті зіткнення автомобілів, а при різкому гальмуванні автомобіля в якому
вона їхала. Просить кримінальну справу щодо його підзахисного закрити.

Заслухавши
доповідь судді, думку адвоката та
засудженого, які підтримали
апеляцію, міркування прокурора та
пояснення потерпілої щодо залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи в межах поданої
апеляції та обговоривши викладені в ній доводи,
колегія суддів визнала, що
апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вина
ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому досудовим слідством злочину за
обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених судом.

ОСОБА_3, свою вину у вчиненні
26.07.2006 року дорожньо -транспортної пригоди в наслідок якої сталося
зіткнення його автомобіля з автомобілем водія ОСОБА_4 , що зупинився в районі нерегульованого

пішохідного
переходу по вул. К. Лібкнехта в м. Житомирі,
на протязі всього досудового та судового розгляду справи не заперечував.

Твердження
в апеляції захисника та показання в ході судового розгляду справи ОСОБА_3 про
те, що потерпіла могла отримати тілесні
ушкодження не в результаті зіткнення автомобілів а при різкому гальмуванні
автомобіля в якому вона їхала, колегія
суддів визнає безпідставними, так як
вони спростовуються дослідженими судом доказами.

Так, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що при керуванні автомобілем, в якому перебувала потерпіла, він,
при під'їзді до нерегульованого пішохідного переходу, збавив швидкість до мінімуму також і в
наслідок того, що бачив поряд з дорогою
малолітню дитину, яка бігала без догляду
батьків. Коли дитина вибігла на дорогу то він зупинився без різкого
гальмування. Через незначний проміжок часу відчув сильний удар в наслідок
того, що автомобіль ОСОБА_3 зіткнувся своєю
передньою частиною з задньою частиною його автомобіля. При зіткненні його
відкинуло назад і він вдарився тильною стороною голови об підголівник, а потерпілу штовхнуло вперед і вона при цьому
також вдарилася головою.

Зазначені
показання свідка ОСОБА_4 повністю
підтвердила у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 , яка зокрема зазначила, що отримала тілесні ушкодження саме внаслідок
зіткненні автомобілів. Показала, що не
пам'ятає всіх обставин за яких вдарилася головою, проте відмітила, що коли автомобіль, в якому вона перебувала, зупинився перед пішохідним переходом, вона нахилилася вперед щоб взяти речі, які лежали біля її ніг, і в цей час відбулося зіткнення в наслідок
якого вона вдарилася головою(а.с. 201).

Очевидці
події допитані в якості свідків працівники міліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили
зазначені показання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Зокрема зазначили, що автомобіль
„Шкода" під'їжджав до перехрестя маючи незначну швидкість, при зупинці гальмівного шляху не мав.
Обставини події, очевидцями яких вони
були, підтвердили при їх відтворенні.

Аналіз
зазначених показань потерпілої та свідків,
які на протязі всього досудового та судового слідства були послідовними
та незмінними, давали всі підстави суду
визнати їх правдивими та покласти в основу вироку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується
дослідженими у судовому засіданні даними протоколу огляду місця пригоди згідно
яких на місці ДТП у автомобіля
„Шкода" відсутній гальмівний шлях (а.с. 6), даними висновку судмедєксперта за № 335 про
те, що виявлені у потерпілої тілесні
ушкодження відносяться до категорії середньої важкості і могли виникнути від
дії тупого, твердого предмета, можливо в наслідок удару об частини салону
автомобіля при зіткненні автомобілів(а.с.
91).

Згідно
висновку авто-технічної експертизи № 1872/715 саме невідповідність дій водія
Біланчука вимогам правил дорожнього руху призвело до дорожньо транспортної
пригоди.

З урахуванням
наведеного, колегія суддів приходить до
висновку, що дії „ОСОБА_3, що виразилися в порушенні правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинили
потерпілій середньої тяжкості
тілесні ушкодження є
такими, за які
настає кримінальна
відповідальність, передбачена ст.
286 ч. 1 КК України.

Суд
першої інстанції призначив покаранняОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65
КК України з урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпечності
вчиненого, даних про його особу, конкретних обставин справ та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Підстави для
зміни вироку за мотивами, викладеними в
апеляції, відсутні.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції адвоката ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 21 грудня 2007 року щодо ОСОБА_7 без змін.