ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа№ 514/1758/14-к
Провадження по справі № 1-кп/514/2/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Саїци Каушанського району Республіки Молдова, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта неповна середня, перебувачої у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні 6 неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше не судимої
за ст. 166 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 проживаючи в будинку АДРЕСА_2 разом із своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 систематично не виконувала свої обов`язки по догляду за дитиною, не забезпечувала нормальний розвиток і виховання дитини, а також здоров`я та безпеку життя.
Фізичний розвиток дитини ОСОБА_6 при народженні відповідав середнім нормативам доношеної дитини: довжина 54 см., маса тіла 3320 гр., стан оцінювався як задовільний. Усвідомлюючи настання тяжких наслідків для дитини, реалізуючи злочинний намір направлений на злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово залишала дитину ОСОБА_6 одного, без нагляду дорослої людини. Тривалість залишення дитини без нагляду вимірювалась 2-3 днями. У зв`язку з чим дитині не було створено необхідних побутових умов, забезпечення його необхідним доглядом, а саме дитина в той період знаходилась в голодному та неохайному стані, була одягнута не по сезону.
В результаті ОСОБА_6 з січня 2014 року неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Тарутинської ЦРЛ з діагнозом: ОРВІ, ринофанготрахеит, білково-енергетичною недостатністю, гіпотрофія І ступені, залізодефіцитна анемія легкої ступені, перинатальна енцефалопатія, що стало результатом не набрання дитиною ОСОБА_6 ваги відповідної його віку.
У дитини ОСОБА_6 має місце дефіцит ваги тіла біля 20 %., що відповідає гіпотрофії І ступені. Розвиток даної патології напряму пов`язано з недостатнім та неправильним вигодовуванням дитини, відсутністю належного догляду. Хронічне порушення харчування, обумовлене недостатнім і неправильним вигодовуванням є фактором ризику частих респіраторних інфекцій внаслідок зниження імунітету, анемії, при прогресуванні гіпотрофії може розвинутись затримка психомовного розвитку дитини.
Так, 24 березня 2014 року малолітня дитина ОСОБА_6 була відвідана за місцем мешкання, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_7 знаходився в домоволодінні один, в домі відсутня електроенергія. Дитина не годована, руки та ноги холодні. В будинку відсутні прилади обігріву, в зв`язку з чим в ньому було холодно. Як результат дитина була направлена на стаціонарне лікування до Тарутинської ЦРЛ.
Мати, обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово допускаючи захворювання дитини та злісно не виконуючи обов`язки по догляду за дитиною, що виразилось в безпідставному обмеженні харчування, не вжила заходів для недопущення виникнення тяжкого захворювання у ОСОБА_6 ..
Таким чином, злісним систематичним невиконанням обвинуваченою ОСОБА_4 встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, які виразилися в не однократному залишенні впродовж тривалого строку потерпілого ОСОБА_6 без будь якого нагляду, умисному безпідставному обмеженні в харчуванні, неналежному догляді за дитиною та її тяжкими наслідками захворювання на ринофаринготрахеит, білково-енергетичну недостатність, гіпотрофію І ступеню, залізодефіцитну анемію легкої ступені, перинатальну єнцифалопатію, є прямий причинний зв`язок.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю визнала та пояснила суду, що вона перебуває у фактичному шлюбі та на її утриманні знаходяться шестеро неповнолітніх дітей. Син ОСОБА_7 народився в неї ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вона неодноразово зверталася до лікарні у зв"язку з захворюванням дитини. Дійсно, вона згодна з тим, що в результаті неналежного догляду з її сторони за дитиною остання часто хворіла і знаходилася на лікуванні в лікарні. В березні 2014 року вона залишила малолітню дитину своїй сестрі, а сама поїхала в гості. Коли вона повернулася, то дитини вдома не було, оскільки сестра дитину залишила і останню відвезли до лікарні.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що в скоєному вона розкаюється і просила суд, застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити її від призначеного покарання.
В судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 пояснила, що сім"я обвинуваченої ОСОБА_4 знаходиться на обліку в службі у справах дітей Тарутинської РДА Одеської області на протязі декількох років як неблагополучна. ІНФОРМАЦІЯ_3 обвинувачена ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_7 . Дитина народилася здоровою, без відхилень, але в результаті того, що обвинувачена ОСОБА_4 не доглядала за дитиною належним чином, залишала її доглядати іншим своїм дітям, в зв"язку з цим дитина не отмувала належного харчування та догляду. Ці обставини привели до того, що дитина часто хворіла, не набирала вагу. 24 березня 2014 року службі у справах дітей Тарутинської РДА стало відомо, що обвинувачена ОСОБА_4 залишила малолітню дитину без догляду і виїхала в невідомому напрямку. Коли працівники служби у справах дітей Тарутинської РДА виїхали за місцем проживання дитини, то дійсно виявили той факт, що дитина знаходилася в холодному будинку голодна. В цей час обвинувачена ОСОБА_4 вдома не знаходилася. В зв"язку з цим, малолітня дитина ОСОБА_8 та інші діти були вилучені з сім"ї та влаштовані до державного закладу, а малолітній ОСОБА_8 був направлений до лікарні для лікування. На теперішній час всі діти проживають з обвиунваченою ОСОБА_4 ..
Враховуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 те, що вона не оспорює фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду відсутні сумніви в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів в повному обсязі відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , дослідженням доказів, що стосуються факту вилучення дітей у обвинуваченої ОСОБА_4 та доказів, які характеризують особу обвинуваченої, при цьому інші учасники процесу проти цього не заперечували.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дійсно малолітня дитина ОСОБА_8 та інші неповнолітні діти обвинуваченої ОСОБА_4 були вилучені з сім"ї 24 березня 2014 року і в цей же час малолітній потерпілий був направлений на лікування до лікарні, що підтверджується актом про вилучення дітей ОСОБА_4 від 24.03.2014 року /а.с.32/ та актом обстеження умов проживання ОСОБА_4 від 24.03.2014 року /а.с. 33-34/.
Суд, вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані: за ст. 166 КК України, а саме: злісне невиконання батьками встановлених обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно зі ст. 12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості та вважає можливим призначити їй покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, беручи до уваги особу обвинуваченої ОСОБА_4 те, що вона щиро розкаялася, відношення обвинуваченої до вчиненого злочину, визнання нею своєї вини, знаходження на утриманні неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, в зв"язку з цим до обвинуваченої можливо застосувати ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з іспитовим строком.
В судовому засіданні суд прийшов до висновку, що відносно обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, звільнивши її від призначеного покарання.
Згідно з п.в ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З огляду на викладене, враховуючи те, що обвинувачена вчинила умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, не позбавлена батьківських прав щодо дітей, яким не виповнилося 18 років, ОСОБА_4 на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання.
Цивільний позов по справі не поданий.
Процесуальні витрати відсутні. Запобіжні заходи не застосовувались.
На підставі викладеного ст. 86 КК України, п.в ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, керуючись ст.ст. 368-371; 373-376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України і призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п.в ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Тарутинський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку обвинуваченій та прокурору вручити негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1