АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/18/15 Справа № 203/7084/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали кримінального провадження №0004072, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 жовтня 2014 року, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден, Німеччина, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14 січня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі, звільненого на підстав ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням на один рік,

за його апеляційною скаргою на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року, за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляції обвинувачений, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, та зменшити призначене судом першої інстанції. На переконання обвинуваченого, суд необґрунтовано залишив поза увагою обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні матері, та не врахував позитивну характеристику з місця проживання.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2014 року та остаточно визначено обвинуваченому покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , керуючи злочинним наміром, спрямованим на повторне незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, 15 жовтня 2014 року, близько 11.00 години, знаходячись біля Центрального автовокзалу м. Дніпропетровська, що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Курчатова, 10, у невстановленої слідством особи, за грошові кошти в сумі 150 грн., повторно незаконно придбав медичний шприц, об`ємом 0,5 мл, заповнений прозорою рідиною до відмітки 0,4 мл, який містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфітамін, маса якого складає 0,3284 г, та помістив його всередину журналу Космополітан, який поклав до сумки чорного кольору, що знаходилась при ньому, тим самим став повторно незаконно зберігати вказану психотропну речовину для особистого вживання без мети збуту.

Після чого, 15 жовтня 2014 року, близько 12.25 години, знаходячись біля Центрального автовокзалу м. Дніпропетровська, що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Курчатова, 10, став розпивати спиртні напої в громадському місці, тим самим порушував громадський порядок, у зв`язку з чим йому було зроблено зауваження та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП. Після чого, 15 жовтня 2014 року, в період часу з 12.32 до 12.49 години, на території Центрального автовокзалу в присутності двох понятих було проведено особистий огляд ОСОБА_6 , в ході якого в сумці чорного кольору, яка знаходилась при ньому в його правій руці, було виявлено журнал Космополітан, всередині якого було виявлено та вилучено медичний шприц разового застосування, об`ємом 0,5 мл з фрагментом захисного ковпачка, який був заповнений прозорою рідиною до відмітки 0,4 мл, яка згідно висновку експерта № 70/10-2757 від 30 жовтня 25014 року містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфітамін, який відповідно до Постанови КМУ № 770 від 06 травня 2000 року Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса метамфітаміна складає відповідно 0,3284 г, яку ОСОБА_6 повторно незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Разом з тим, вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції посилався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про його особу, а також обставини, що впливають на покарання. Зокрема, судом враховано, що обвинувачений раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення в період виправного строку, характеризується позитивно, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відніс пом`якшуючих покарання обставин. При цьому, таких, що його обтяжують, судом встановлено не було.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав сумніватись у достовірності встановлених судом відомостей.

Оцінюючи їх у своїй сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому призначене покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309 КК України за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за правилами ст. 71 України не суперечить закону України про кримінальну відповідальність та не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляції про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для врахування долученої обвинуваченим до апеляційної скарги характеристики з місця проживання, виходячи з того, що остання не була предметом оцінки у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2014 року щодо останнього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3