Справа № 1490/1454/12 12.04.2012 12.04.2012 12.04.2012
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/1490/257/2012 Головуючий суду І інстанції
Категорія:ч. 1 ст. 185 КК України суддя Гаврасієнко В.О,
Доповідач апеляційної інстанції
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Ржепецького О.П.,.

суддів Чернявського А.С., Чебанової-Губарєвої Н.В.,

при секретарі Бойко М.А.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимий

- 19.05.2011 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

За вироком суду ОСОБА_2 02.09.2011 р. знаходячись на території АГК «Путеец», розташованого в м. Миколаєві, вул. Привокзальна, 1/1, скориставшись відсутністю уваги з боку охорони АГК «Путеец», тайно викрав стулку воріт. З місця скоєння злочину ОСОБА_2 зник, спричинивши АГК «Путеец» майнову шкоду в розмірі 1 500 грн., викраденим майном розпорядився за власним розсудом,

В апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, просить вирок суду скасувати через невірне застосування кримінального закону, а саме невірне вирішення питання про самостійність виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2011 р. Посилаючись на постанову Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», та ст. 78 КК України, вважає, що у випадку засудження особи за злочин, скоєний в період іспитового строку, суд повинен застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляції, засудженого, який просив залишити вирок без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину. Дії засудженого кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Ці висновки суду апелянтом не оспорюються.

Разом з тим, суд допустив помилку та невірно вирішив питання про самостійність виконання попереднього вироку.

При вирішенні питання про самостійне виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2011 р., судом не враховані вимоги ч. 3 ст. 78, та не застосовані вимоги ст. 71 КК України.

В постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. ст. 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності не відбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

До того ж, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, оскільки засудженим 19.05.2011 р. до 1 року обмеження волі і звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік ОСОБА_2 протягом іспитового строку 02.09.2011 р. вчинений новий злочин, то відповідно до вимог ч. 3 ст. 78 КК України, до покарання, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2011 р. повинно бути приєднано повністю покарання, призначене ОСОБА_2 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2011 р., від якого він був звільнений з випробуванням.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції скасувати у звязку з необхідністю застосування більш суворого покарання та постановити свій вирок в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 378 КПК України, с визначенням остаточного покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із самостійним виконанням призначених покарань.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2011 року відносно ОСОБА_2 скасувати в частині вирішення питання про самостійного виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.05.2011 р.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за цим вироком за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, остаточного призначити покарання у виді 1 року обмеження волі та штрафу в розмірі 850 грн., із самостійним виконанням покарань.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: