Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 щодо відмови у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження № 0000499 за підозрою ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_6 оскаржує рішення прокурора, що яке є предметом оскарження в аспекті ст.303 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 від 26.03.2015 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000499 за підозрою ОСОБА_7 і зобов`язати прокурора розглянути клопотання відповідно до вимог ст.ст.9, 220 КПК України з наданням належної правової оцінки кожному доводу щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 та прийняти мотивоване, законне та неупереджене рішення.

_________________________________________
Провадження № 11сс/796/1147/2015
Категорія: ст.303 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що досудове розслідування та процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України здійснюється Генеральною прокуратурою України. 24.03.2015 року захисником подано клопотання про закриття кримінального провадження, у задоволенні якого постановою, прийнятою прокурором ОСОБА_8 , відмовлено. Захисник наголошує, що предметом оскарження є не дії прокурора щодо відмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, як про це зазначив слідчий суддя, а, навпаки, бездіяльність прокурора, зокрема, недотримання ним вимог ст.ст.110, 220 КПК України, оскільки в постанові не наведено жодного обґрунтування і відсутні посилання на докази, які дали підстави дійти висновку про спростування правової позиції сторони захисту по кожному доводу, у тому числі щодо відсутності доказів заподіяння державі збитків діями підозрюваної. Виконати ж такі вимоги можливо лише шляхом прийняття нової постанови.

За таких обставин, як стверджує захисник, рішення слідчого судді про відсутність підстав для відкриття провадження суперечить фактичним обставинам справи і постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне рішення.

Заслухавши доповідь судді; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, зазначивши, що оскаржує бездіяльність прокурора стосовно недотримання вимог ст.220 КПК України, що полягає у відсутності мотивації в постанові про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою і вмотивованою; перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами провадження № 1-кс-9157/15 (№ 757/12122/15-к), 06.04.2015 року ОСОБА_6 звернувся із скаргою в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора ОСОБА_8 щодо відмови в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, в якій просив вказану раніше постанову скасувати і зобов`язати прокурора розглянути клопотання захисника від 24.03.2015 року про закриття кримінального провадження, надавши належну правову оцінку кожному доводу.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, про те, що захисник оскаржує рішення прокурора, що не підлягає оскарженню, є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження можуть бути рішення прокурора про зупинення досудового розслідування, про закриття кримінального провадження, про відмову у визнанні потерпілим, рішення при застосуванні заходів безпеки, про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних (розшукових) дій, про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Як правильно зазначив слідчий суддя, фактично, предметом оскарження ОСОБА_6 є рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Доводи в апеляційній скарзі про незаконність ухвали з огляду на те, що слідчим суддею невірно встановлено предмет оскарження, яким є бездіяльність прокурора, не спростовують таких висновків суду.

Зміст скарги ОСОБА_6 , в якій він зазначає про відсутність належного обґрунтування в постанові про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження від 26.03.2015 року, а також вимоги про її скасування, свідчать саме про незгоду з прийнятою прокурором постановою.

До того ж, навіть з урахуванням доводів захисника, що предметом оскарження є бездіяльність прокурора стосовно недотримання вимог ст.220 КПК України, що полягає у відсутності мотивації в постанові про відмову у задоволенні клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно з ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Отже, право на оскарження бездіяльності, про яку вказує ОСОБА_6 , чинним законодавством не передбачене.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 колегія суддів вважає правильним і з ним погоджується.

За таких обставин ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 щодо відмови у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження № 0000499 за підозрою ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3