Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/680/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000139 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Молодіжне Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.01.2011 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-30.03.2011 року тим же судом за ч.2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-24.02.2012 року тим же судом за ч.1 ст. 289, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений за ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас 17.07.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію»;

-03.12.2014 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст. 125 КК України на 200 годин громадських робіт,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 2 роки обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за таких обставин.

Так, 20 лютого 2015 року близько 21.00 години ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Леніна в м. Долинська Кіровоградської області, під час сварки на грунті неприязненних стосунків, наніс ОСОБА_9 удар рукою по її руці, а коли вона піднімала із землі мобільний телефон, наніс їй один удар ногою в щелепу. Після того, як потерпіла залишила місце події, ОСОБА_8 наздогнав її на АДРЕСА_2 , де знову наніс ОСОБА_9 удар рукою в обличчя, а потім схопив рукою за волосся на голові та коліном ноги наніс їй близько 10 ударів в область голови і обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця правої щоки, синця за правою вушною раковиною, синця верхньої та нижньої губи, садна верхньої губи, синця лівого лобного бугра і синця лівої скули, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 6 місяців арешту.

Свої доводи мотивує тим, що місцевий суд прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не повною мірою врахував особу обвинуваченого, а саме, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, під час відбування покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком Долинського районного суду від 03.12.2014 року, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вважає, що судом взагалі не враховано, що обвинувачений хоч і визнав повністю цивільний позов потерпілої, однак майнову шкоду їй не відшкодував до цього часу, офіційних джерел заробітку не має.

Також, прокурор вважає, що судом неправильно застосовано кримінальний закон, а саме безпідставно застосовано до обвинуваченого ст. 75 КК України, оскільки звільнення його від відбування покарання з випробуванням буде недостатнім для його перевиховання і виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів.

Тому, з урахуванням особи обвинуваченого та думки потерпілої, яка наполягала на реальному відбуванні обвинуваченим покарання вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді арешту з його реальним відбуванням, що є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок суду в частині призначеного покарання залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок районного суду скасуванню з постановленням нового вироку, з таких підстав.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове і судове слідство по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку суду висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченогоч.2 ст. 125 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового процесу не оскаржуються.

Перевіркою апеляційних доводів прокурора встановлено, що вони є обґрунтованими, оскільки судом неправильно застосовано кримінальний закон, а вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання не відповідають тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Відповідно до п.4 ч.1та ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції може бути неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) Закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Також, як передбачено вимогами п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

У ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_8 , свою вину визнав повністю та пояснив, де, коли і за яких обставин він вчинив злочин за який його засуджено.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, також повністю підтверджується сукупністю доказів, які сторонами кримінального провадження не заперечуються, а тому на підставі вимог ст. 349 ч.3 КПК України судом першої інстанції не досліджувались.

За таких обставин колегія суддів визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я і правильно кваліфікував його дії за ст. 125 ч.2 КК України.

Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України не в повній мірі врахував те, що він хоч і вчинив злочин невеликої тяжкості, у вчиненні якого визнав себе винним, однак по місцю проживання характеризується посередньо, та обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, районним судом не враховано і те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, на шлях виправлення не став і, в період відбування покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком суду від 04.12.2014 року, знову вчинив умисний злочин, не відшкодував потерпілій заподіяну матеріальну та моральну шкоду, а тому за наведених обставин справи суд помилково дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, призначивши йому хоч і найбільш суворий вид покарання, що передбачений санкцією ч.2 ст. 125 КК України, а саме у виді обмеження волі, однак на підставі ст. 75 КК України звільнивши його від реального відбування покарання з іспитовим строком.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, через неправильність застосування кримінального закону і невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вважає необхідним, у частині призначеного покарання, вказаний вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, заподіяну злочином шкоду потерпілій не відшкодував, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше 4 рази судимий, у тому числі і за вчинення аналогічного злочину, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин проти здоров`я людини, який скоєно ним у період відбування покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком суду від 04.12.2014 року, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття та обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, при цьому також враховує і думку потерпілої ОСОБА_9 , яка в суді першої інстанції повністю підтримала прохання прокурора в судових дебатах про призначення обвинуваченому покарання у виді шести місяців арешту, а тому вважає, що його виправлення можливе виключно лише в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання у виді арешту, призначивши його максимальний строк, що передбачений санкцією ч.2 ст. 125 КК України, тобто повністю задовольнивши апеляцію прокурора.

Враховуючи те, що судом першої інстанції при ухвалені вказаного вироку допущено неправильність застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через що він як незаконний підлягає безумовному скасуванню, з постановленням нового вироку та призначенням іншого виду та розміру покарання, без застосуванням вимог ст. 75 КК України, тобто з реальним його відбуванням.

Керуючись ст.ст. 373-374, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , у частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 06 серпня 2015 року, взявши його під варту в залі суду.

У решті вказаний вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2