АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/148/15 Справа № 202/9835/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001914, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року,

яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнено від відбування покарання.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеним покаранням покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2014 року остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

На вказаний вирок прокурором було подано апеляційну скаргу, в якій він вважає, що вирок суду в частині звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки резолютивна частина вироку містить вказівки суду про одночасне звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від покарання як на підставі ст.75 КК України так і на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, та просить на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного вироком суду покарання.

Згідно вироку суду, 09.04. 2014р., приблизно о 22 годині 15 хвилин ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину «АТБ-маркет» на вул. Косіора, 34 у м. Дніпропетровську, де раптово виник злочинний намір, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_10 , безпричинно почав висловлюватись на адресу потерпілого нецензурною лайкою, порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, що виразилася у заподіянні тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_7 множинні удари руками в ділянку обличчя, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи групою осіб з обвинуваченим ОСОБА_10 , також наніс один удар правою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_7 , після чого спільними зусиллями повалили потерпілого на асфальтне покриття, де нанесли останньому множинні удари ногами в ділянку голови та тулуба.

При цьому обвинувачений ОСОБА_9 у вказаний час, перебуваючи у громадському місці, а саме біля входу вищевказаного магазину, будучи раніше знайомим з обвинуваченим ОСОБА_10 та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи з ними групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, виявляючи особливу зухвалість, безпричинно наніс в ділянку тулуба потерпілого ОСОБА_7 , який в цей час знаходився на асфальті, один удар ногою.

Таким чином, в ході хуліганських дій, діями вищевказаних осіб потерпілому ОСОБА_7 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав, пояснення потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги з внесеними змінами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 409 ч.1 п.4 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а в силу ст.413 ч.1 п.1 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок є незаконним у зв`язку з одночасним застосуванням положення ст.75 КК України та п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», тим самим двічі звільнив особу від відбування покарання апеляційний суд відхиляє.

Так, з вироку вбачається, що ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст.296 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки і на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» його звільнено від відбування призначеного за цим вироком покарання.

Обговорюючи та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції, урахувавши положення ст. 65 КК України прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України.

Однак з урахуванням заявленого клопотання обвинуваченим ОСОБА_9 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», суд першої інстанції, упевнившись, що обвинувачений є суб`єктом указаного закону, застосував вимоги цього закону, звільнивши ОСОБА_9 на підставі п. «в» ст.1 Закону України «про амністію у 2014 році» від призначеного покарання за вказаним вироком.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права та Закону України «Про амністію у 2014 році».

Прокурор у свою чергу, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність та застосування закону, який не підлягає застосуванню, ні в апеляційній скарзі, ні при апеляційному розгляді не навів переконливих доводів про незаконність вироку суду щодо ОСОБА_9 та не послався на норму матеріального права, яку порушив суд першої інстанції при постановленні вироку, обмежившись тільки загальним судженням про неправильне застосовано судом таких законів.

Також прокурором не наведено підстав та мотивів для зміни судового рішення в розумінні вимог ст. ст. 408, 409 КПК України.

З наведених мотивів колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

З урахуванням наведеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 на думку колегії є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: