Ухвала

іменем україни

29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8,

при секретарі ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0000013 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця

смт Берегомет Вижницього району

Чернівецької області, мешканця

АДРЕСА_1

такого, що судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_10,

виправданого ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування постановлених у кримінальному провадженні судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при постановленні судових рішень взято за основу показання ОСОБА_1, тоді як проігноровано показання потерпілої та свідків, що належним чином не вмотивовано та докази сторони обвинувачення не спростовано.

Не погоджуючись з касаційною скаргою прокурора, виправданий ставить вимогу про її залишення без задоволення, а постановлені у кримінальному провадженні судові рішення - без зміни.

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України, за відсутністю в його діях кримінального правопорушення і по суду виправдано.

Згідно з вироком, органом досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ з березня 2003 року по травень 2010 року, обіймаючи з 1 грудня 2012 року посаду дільничного інспектора міліції Вижницького РВ УМВС України у Чернівецькій області, 24 липня 2009 року, достовірно знаючи, що у дільничному пункті міліції в смт Берегомет Вижницького району, перебуває без належного оформлення мопед іноземного виробництва марки FASHION SPORT Навігатор ЕХ 50 QT-4В, маючи вільний доступ в силу наданих йому повноважень, переслідуючи мету незаконного заволодіння вказаного мопеда, увійшов до вищезазначеного дільничного пункту та умисно, протиправно, не будучи наділеним жодною правомочністю щодо належного ОСОБА_2 мопеда вартістю 2000 грн, заволодів ним та передав для утримання стороннім особам.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 20 березня 2014 року вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив призначити новий розгляду суді апеляційної інстанції, виправданого, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 8 Розділу 11 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Зміст вказаного пункту передбачає, що фактичні дані, здобуті з дотриманням процесуальної форми та умов, установлених КПК 1960 року, мають визнаватися і можуть бути використані як допустимі докази при прийнятті процесуальних рішень під час дії КПК 2012 року. При цьому слід мати на увазі, що під час розгляду справи за правилами цього Кодексу допустимість доказів, здобутих до набрання чинності цим Кодексом, оцінюється з урахуванням положень КПК 1960 року. Крім того, якщо кримінальна справа була направлена до суду до 20 листопада 2012 року і після набрання чинності цим Кодексом повернена на додаткове розслідування, а після проведення такого розслідування направлена до суду з обвинувальним актом, то докази, здобуті до дня набрання чинності цим Кодексом, на предмет їх допустимості мають оцінюватися на рівні (однаково) з доказами, здобутими в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, вказаних норм кримінального процесуального закону судом першої інстанції не дотримано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, основна частина доказів, що налічує чотири томи, на підтвердження пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення, була здобута в період дії КПК 1960 року, з якими двічі, зокрема після проведення додаткового розслідування, і направлено разом з обвинувальним висновком на розгляд до суду.

В період же останнього за часом додаткового розслідування набув чинності КПК 2012 року, в межах якого були повторно відібрані показання у підозрюваного, потерпілої, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, в основу постановлених у кримінальному провадженні судових рішень покладено лише показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, допитаних у судовому засіданні, а також дані висновку службового розслідування по факту викладених у повідомленні потерпілої від 11 січня 2010 року, протоколу огляду від 24 грудня 2009 року, витягу кримінального провадження, заяви про залучення потерпілої до провадження, постанови про закриття кримінального провадження від 14 квітня 2013 року, постанови про зміну обвинувачення в суді від 26 листопада 2012 року та службової характеристики.

Тобто, виправдувальний вирок суду першої інстанції містить вибірковий аналіз та оцінку доказів у кримінальному провадженні, оскільки не має мотивів неврахування низки доказів, що налічують чотири томи, що залишилося поза увагою суду апеляційної інстанції.

Вказане свідчить про поверховість оцінки доказів у кримінальному провадженні та передчасність ухвалення судових рішень, а тому колегія суддів не може стверджувати по законність та обґрунтованість вироку та ухвали.

Відтак, касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433-438, 532 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінального провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, задовольнити.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 20 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8