АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/124/15 Справа № 187/68/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року заступника прокурора прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області погоджене з прокурором прокуратури Петриківського району про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя посилається на недоведеність органів досудового розслідування, що за наявності ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо забезпечення виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню підозрюваною іншого правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд незважаючи на наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрювана вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років, за місцем проживання характеризується негативно, не має офіційного місця роботи, вчинила кримінальне правопорушення, перебуваючи за місцем свого проживання, необґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрав більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника та підозрюваної, які заперечували проти вимог апеляційної скарги, думку прокурора та слідчого, які кожен окремо просили ухвалу суду скасувати та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним переглядом встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000825 від 08 жовтня 2014 року, було вручено ОСОБА_9 23 січня 2015 року.
23 січня 2015 року слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого прозастосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників процесу, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого та відмовив у задоволенні клопотання, обравши підозрюваній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з зобов`язанням: прибувати до старшого слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_7 за першою вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та або суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується вагомими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, слідчий суддя, оцінивши у сукупності всі обставини в кримінальному провадженні та враховуючи особистість підозрюваної, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та травму ноги, отриману в результаті ДТП, і потребує лікування, вмотивовано дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, з чим також погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги прокурора в частині наявності ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони нічим не підтверджені та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, самі по собі припущення наявності ризиків, які визначають необхідність в застосуванні виняткового виду запобіжного заходу за відсутності достатніх для цього доказів їх наявності за своїм характером порушують принцип презумпції невинуватості й за жодної підстави не можуть слугувати за правомірну обставину для позбавлення особи волі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість вчинених підозрюваною кримінальних правопорушень, та можливу міру покарання у виді позбавлення волі у випадку визнання її винуватості мають місце, однак хоч суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризиків, визначених ст. 177 КПК України, потребує позбавлення особи волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.74 рішення у справі «Мамедова проти Росії).
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Петриківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області погоджене з прокурором прокуратури Петриківського району Дніпропетровської області про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4