Справа № 11-607/11 Головуючий у І інстанції Затєєва С.Д.
Категорія - ст. 203 ч.1 КК України Доповідач Шахова О. Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - Козака В.І, ОСОБА_2

з участю:

прокурора Щербака О.В.

захисника засудженого адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с. Воловиця, Борзнянського району, Чернігівської області, вул. Комінтерна, 17, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, працюючий охоронцем СТОВ „Десна с. Степанівка Борзнянського району, Чернігівської області, раніше не судимий,

-засуджений за ст. 203 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 900 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави за проведення судово-хімічного дослідження спиртовмісних рідин судові витрати в сумі 412 гривень 80 копійок.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_4 не являючись субєктом підприємницької діяльності, зберігав з метою збуту за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 , спиртовий напій домашнього виробництва, самогон, щодо якого є спеціальна заборона встановлена законом та 2 лютого 2011 року у вечірній час за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 збув ОСОБА_5 254,3 мл за 7 грн., ОСОБА_6 555,0 мл. за 14 грн., ОСОБА_7 531,7 мл за 14 грн., тобто займався видом господарської діяльності, щодо якої є спеціальна заборона встановлена законом.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_4 подав апеляцію в якій просить вирок суду скасувати, як незаконний, необґрунтований, упереджений, постановлений на припущеннях та догадках, а справу закрити у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Наголошує, що суд не звернув увагу на те, що згідно висновку експерта міцність самогону різна, але ж в обвинувачення йому ставиться, що самогон ніби-то купувався в нього протягом однієї години. Вказує, що судом не враховано, що 2.02.2011 р. з 16-00 він перебував на роботі в СТОВ „Десна в с. Степанівка Борзнянського району, а тому посилання суду та органу досудового слідства на те, що він 2.02.2011 року з 16-30 до 17-30 збув три рази самогон є фіктивними. Звертає увагу, що проведеним обшуком не виявлено ні самогону, ні предметів для його виготовлення. Також, вважає, що суд безпідставно відмовив в клопотанні про допит його батьків, які б підтвердили його невинуватість. Вказує, що допитані ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що коли у них вилучали самогон, то ніяких понятих не було, протокол в голос їм не зачитувався. Вказує, що по справі маються дуже суттєві протиріччя і, як видно із самого змісту вироку, вони не усунуті.

В свою чергу адвокат ОСОБА_3 подав в інтересах засудженого ОСОБА_4 аналогічну апеляцію в якій просить вирок суду скасувати, а справу закрити у звязку з відсутністю в його діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, захисника засудженого, який наполягав на скасуванні вироку суду з підстав, викладених в апеляціях, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, судова колегія вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначеного у вироку діяння не визнав та пояснив, що ОСОБА_5М, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 самогон не продавав, а в той відрізок часу, що йому інкримінується органом досудового слідства, знаходився на своєму робочому місці в с. Степанівка Борзнянського району Чернігівської області.

Не дивлячись на невизнання засудженим вини, його винність у скоєному підтверджується матеріалами справи та іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 2 лютого 2011 року в вечірній час він в центрі села зустрів жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 В.А., останній був в цивільному одязі і попросив його придбати самогон, давши при цьому 10 грн. Взявши гроші, він пішов до ОСОБА_4 , так як знав, що останній продає самогон. Зайшовши в господарство попросив у того, щоб він йому продав самогон, давши 10 грн. Через деякий час він виніс пляшку ємністю 0,25 мл і здачу з 10 грн. 3 грн. Придбавши самогон пішов до ОСОБА_9, після чого останній вилучив в нього пляшку з самогоном, склавши відповідний документ. При цьому були присутні особи, серед яких йому знайомий ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 2 лютого 2011 року в центрі с. Воловиця ОСОБА_9 попросив його придбати самогон. Взявши гроші пішов до ОСОБА_4 де останній продав йому 0,5 літра за 14 грн. Пізніше дана пляшка з самогоном була вилучена в нього і складено відповідний документ. Зазначив, що були випадки, що він неодноразово купував самогон у ОСОБА_4 і раніше.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11, дільничні інспектори Борзнянського РВ УМВС України показали, що у них, відповідно до оперативних даних, малася інформація, що житель с. Возовиця - ОСОБА_4 займається збутом самогону. З метою перевірки даної інформації 2 лютого 2011 року вони прибули в с. Воловицю і стали спостерігати за господарством де проживає засуджений. В вечірній час ними було встановлено, що через невеликий проміжок часу один від одного з даного господарства вийшли ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і в яких було вилучено пляшки, які були наповнені рідиною з характерним запахом самогону. Як пояснили останні особи, вони у ОСОБА_4 придбали самогон. В присутності понятих було складено відповідні процесуальні документи.

Посилання засудженого на те, що протоколи вилучення самогону у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 були складені у відсутності понятих спростовуються не тільки показаннями самих свідків, які підтвердили свої показання у судовому засіданні, але і протоколами вилучення (а.с. 9-11), які підписані понятими. Дані протоколу вилучення узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних в судовому засіданні.

Вина засудженого також підтверджена висновком судово-хімічної експертизи ( а.с. 66-69 ), згідно якої рідина вилучена у ОСОБА_7, обємом на момент попереднього дослідження 531,7 мл, вилучена у ОСОБА_6, обємом на момент попереднього дослідження 555,0 мл, вилучена у ОСОБА_5, обємом на момент попереднього дослідження 254,3 мл є міцним спиртовим напоєм домашнього виготовлення самогоном з вмістом етилового спирту відповідно 43,8%; 43,9%; 43,5% і посилання засудженого на те що згідно висновку експерта міцність самогону різна не заслуговують на увагу, так як збутий самогон міг бути одержаний з декількох партій виготовлення самогону.

Доводи засудженого про те, що проведеним обшуком не виявлено ні самогону, ні предметів для його виготовлення колегія суддів визнає безпідставними, тому що згідно з матеріалами справи ОСОБА_4 незаконно збув самогон 2 лютого 2011 року вказаним вище особам, у ході дослідчої перевірки не дав дозволу працівникам міліції на огляд власного господарства і тільки 18 лютого 2011 року працівниками міліції було отримано постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області на проведення обшуку у господарстві засудженого і того ж дня проведено обшук (а.с. 42-47), а тому у засудженого було достатньо часу для приховання доказів вчинення ним даного злочину.

Доводи ОСОБА_4 в тій частині, що він самогон ОСОБА_5М, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не збував, а в проміжок часу з 16 до 17 години знаходився на своєму робочому місці, на території машинно-тракторного парку СТОВ „Десна с. Степанівка Борзнянського району Чернігівської області де працює охоронником, суд обґрунтовано вважає неправдивими і вибраними з метою ухилення від відповідальності за скоєне, так як вони повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_5М, ОСОБА_6М, допитаних в судовому засіданні, які прямо вказали на ОСОБА_4, як особу в якого вони 2 лютого 2011 року в вечірній час придбали за гроші самогон.

Також це твердження ОСОБА_4 спростовується показаннями свідка ОСОБА_12, який зазначив що суворого контролю за роботою охоронників машинно-тракторного парку, де працює засуджений, не має і допускаються випадки взаємопідміни охоронцями один одного, бувають випадки, що один з них заступає раніше інший приходить пізніше. Крім того братів ОСОБА_4 і ОСОБА_13 може на чергуванні підмінювати їх батько. ОСОБА_13, який давав показання , що він разом з засудженим прийшов на чергування о 16 годині не заслуговують на увагу, так як згідно табелю ОСОБА_13 взагалі в той день не чергував.

Суд 1 інстанції, аналізуючи зібрані та досліджені у судовому засіданні докази, прийшов до правильного висновку, що вина засудженого у вчиненні діяння за сформульованим судом обвинуваченням повністю доведена. Дії Сльозки судом вірно кваліфіковані за ст. 203 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразились в незаконному зберіганні з метою збуту, а також збут самогону, тобто заняття господарською діяльністю, щодо якої є спеціальна заборона, встановлена законом.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання засудженому суд прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законом віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу ОСОБА_13, який позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Отже, за таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене засудженому основне покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд правильно не призначив додаткове покарання, передбачене санкцією ст.203 ч.1 КК у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, у даному випадку по виготовленню та реалізації самогону, так як такого права у нього не було.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що б потягло за собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2011 року щодо ОСОБА_4, засудженого за ст. 203 ч. 1 КК України залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_1 ОСОБА_2