Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007
року Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого -
судді Левко Т.Ю., при секретарі - Роман
К.С. ,

за участю
прокурора - Граб О.Ю.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградові справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець,
громадянин України, не одружений
не працюючий, з середньо-технічною
освітою, раніше не судимого,

за ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд
визнав доведеним, що ОСОБА_1 23 липня
2002 року, приблизно об 23 годині 00
хвилин знаходячись в кафе «У жалудскего крале»,
яке розташоване по вул. 1-го
травня в м. Ліберці - 1, Чеської Республіки ввійшовши в змову з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянкою Словацької Республіки та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянином України домовились про те,
що ОСОБА_2 пообіцяє вступити в статеві зносини з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
громадянином Словацької Республіки, з метою виманити потерпілого на
вулицю. Після чого приблизно об 23 годині 10 хвилин ОСОБА_2 виманила
потерпілого ОСОБА_4 на територію за будинком №475/51 розташованим по вул. 1-го травня в м. Ліберці -1, Чеської Республіки де ОСОБА_1 разом з
ОСОБА_3 підійшовши з-заді до ОСОБА_4
схопили його за шию та повалили на землю де нанесли потерпілому декілька ударів
кулаками рук та взутими ногами по тілу спричинивши йому тілесні ушкодження у
вигляді множинної підшкірної гемаїоми,
які згідно висновку судово-медичної експертизи №390 від 13 серпня 2007
року та на підставі п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення степені
тяжкості тілесних пошкоджень»,
затверджених «Наказом №6» МОЗ України від 17 січня 1995 року
кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження та всупереч волі потерпілого ОСОБА_4
заволоділи грошовими коштами в розмірі 6682 чеських крон, барсеткою вартістю 70 чеських крон, коричневим гаманцем вартістю 120 чеських
крон, 7 штуками ключів ФАБ, карткою ВЗП,
закордонним паспортом загальною вартістю 324 чеських крон, а всього відкрито викрали майна, яке належить потерпілому ОСОБА_4 на загальну
суму 7196 чеських крон, що по курсу
Національного банку України станом на 23 липня 2002 року становило 1259 гривень
14 копійок.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому
злочину визнав повністю та пояснив, що
він дійсно 23 липня 2002 року знаходячись в

кафе в м. Ліберці,
Чеської Республіки ввійшовши в змову з ОСОБА_2,
громадянкою Словацької Республіки та ОСОБА_3, громадянином України домовились про те, що ОСОБА_2 пообіцяє вступити в статеві
зносини з ОСОБА_4, громадянином
Словацької Республіки, з метою виманити потерпілого на вулицю. Після чого
ОСОБА_2 виманила потерпілого ОСОБА_4 вулицю де він разом з ОСОБА_3 підійшовши з-заді до ОСОБА_4 схопили його за
шию та повалили на землю де нанесли потерпілому декілька ударів кулаками рук та
взутими ногами по тілу та заволоділи грошовими коштами та речами потерпілого
ОСОБА_4.Обіцяв в подальшому не вчиняти ніяких злочинів.

Визначаючи
в порядку, передбаченому ст.
299 КПК України обсяг доказів, що
підлягають дослідженню, суд за згодою
учасників судового розгляду обмежується допитом підсуднього, який визнав себе винним повністю і показання
якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, а тому дослідження доказів щодо фактичних
обставин вчинення злочину підсуднім вважати недоцільним.

Оцінивши зізнання підсудного в сукупності з іншими зібраними доказами, суд вважає,
що юридична кваліфікація злочинних дій підсудного ОСОБА_1 за ст.
186 ч. 2 КК України являється правильною, за кваліфікуючими ознаками - як відкрите
викрадення чужого майна (грабіж),
поєднаний з насильством, яке є
небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб -
вірною.

Обираючи
міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь суспільної
небезпечності скоєного ним злочину,
обставинами, що пом'якшують його
відповідальність суд визнає те, що
підсудній визнав свою вину, щиро
розкаявся, активно сприяв розкриттю
злочину. Обставини, які б обтяжували
відповідальність підсуднього судом не встановлено.

За таких
обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсуднього
можливе в умовах без ізоляції його від суспільства і до нього слід обрати
покарання в межах санкції статті, за
якою кваліфіковано його дії з наданням в порядку ст. 75 КК України іспитового строку.

Речові докази по
справі відсутні.

Цивільний позов
в справі не заявлений.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого
ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох
років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити від
відбування покарання з випробуванням,
якщо ОСОБА_1 протягом одного року не вчинить нового злочину.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню
-підписку про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом
п"ятнадцяти діб, через районний
суд.