Справа № 727/2533/15-к
Провадження № 1-кп/727/143/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.27 ч.4 369 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
В кінці лютого 2015 року працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 було включено в списки осіб, які підлягають мобілізації відповідно до Закону України «Про часткову мобілізацію», що набрав чинності 20 січня 2015 року, за місцем його роботи в ПП «Інтернет-провайдер «Тотал Лінк», яке знаходиться в м. Чернівці, площа Театральна, 6/91.
Після цього наприкінці лютого 2015 року ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_5 , який згідно наказу заступника ЗМОУО Збройних Сил України № 0249 від 29 грудня 1994 року звільнений з дійсної військової служби в запас згідно п.65 пп.3 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу Збройних Сил України за власним бажанням, з приводу одержання консультацій щодо проведення мобілізації та можливості подальшого непроходження військової служби.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 підпадає під дію Закону України «Про часткову мобілізацію» та буде призваний для проходження військової служби, на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на заволодіння його коштами, запропонував останньому передати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 900 євро для подальшого вирішення ним питання із службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання його непридатним для проходження військової служби в мирний час та обмежено придатним для проходження військової служби у військовий час та, як наслідок, включення ОСОБА_7 до списку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які не призиваються для проходження військової служби, а перебувають в так званому резерві.
Для забезпечення подальшого отримання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди ОСОБА_5 13 березня 2015 року, діючи умисно, шляхом словесного переконання, апелюючи своїми зв`язками в ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав ОСОБА_7 повістку про виклик для проходження медичного огляду, при цьому запевнив його, що в разі надання ним грошових коштів в сумі 900 євро, медичну комісію йому проходити не потрібно та після завершення весняного призову 2015 року він надасть довідку про його включення до списку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », чим створив умови, за яких у ОСОБА_7 склалось враження про неможливість ухилення від мобілізації та непроходження військової служби і необхідності вирішення цього питання шляхом надання службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 саме через ОСОБА_5 неправомірної вигоди для швидкого і позитивного вирішення цього питання на свою користь.
Внаслідок цих умисних корисних та незаконних дій ОСОБА_5 підбурив ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди в сумі 900 євро через нього службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 за його включення до списку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та подальшого непроходження військової служби.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.ст.27 ч.4 369 ч.1 КК України, як підбурення до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища.
ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні даного злочину визнав повністю. Крім повного визнання своєї винуватості ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.27 ч.4 369 ч.1 КК України, підтверджується доказами, зазначеними в обвинувальному акті, з якими він повністю погодився в судовому засіданні.
В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України 27 березня 2015 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у підбуренні ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди службовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 для вирішення питання про його включення до списку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та подальшого непроходження ним військової служби.
На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України, і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.4 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 КПК України), про що їм було роз`яснено.
Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.4 п.1) КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України. Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.
Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 злочину за ст.ст.27 ч.4 369 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 березня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_8 та прокурором прокуратури Чернівецької області ОСОБА_9 .
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити домашній арешт.
Речові докази по справі: кошти в сумі 900 євро, які знаходяться на зберіганні в філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» згідно постанови слідчого СУ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_10 від 18 березня 2015 року, конфіскувати в дохід держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
СУДДЯ ОСОБА_11