Справа № 314/6726/14-к
Провадження № 1-в/314/10/2015
Повний текст ухвали, складений 23 червня 2015 року
У Х В А Л А
м. Вільнянськ 18 червня 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього амністії,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 25.12.2008 року за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Також ОСОБА_5 був засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.05.2009 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.

Після цього ОСОБА_5 засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 18.11.2011 року за ч.1 ст.263, ст.71 КК України до 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі; початок строку: 17.11.2012 року, кінець строку: 17.12.2016 року.

Засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Софіївській виправній колонії (№ 55), звернувся до суду із заявою про застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2014 році"

У судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву та просить її задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви, вважає, що підстав для застосування амністії до засудженого немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання заява задоволенню.

Так, згідно ст.2 Закону України "Про амністію у 2014 році", передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Засуджений на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році" (тобто станом на 19.04.2014 року) відбув чверть призначеного строку позбавлення волі, вчинені ним злочини, за які він відбуває покарання, не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

Оцінюючи наявність перешкод для застосування амністії, встановлених Законами України "Про застосування амністії в Україні", "Про амністію у 2014 році", суд виходить з наступного.

З довідки про судимість та вироків, витребуваних судом, вбачається, що ОСОБА_5 засуджувався:

17.05.1995 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ст.86-1, ст.44 КК України в ред.1960 року до 3-х років позбавлення волі, звільнений 09.09.1996 року внаслідок акту амністії;

15.09.1999 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.229-6, ст.45 КК України в ред.1960 року до 2-х років позбавлення волі умовно;

07.11.2000 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.229-6, ст.43 КК України в ред.1960 року до 3-х років позбавлення волі, звільнений 07.11.2003 року по відбуттю строку покарання;

14.05.2005 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.122 КК України до 1-го року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

25.12.2008 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

13.05.2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

18.11.2011 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263, ст.71 КК України до 5-ти років 1-го місяця позбавлення волі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.55 КК України в ред.1960 року, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі на строк не більше трьох років, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного і додаткового) не вчинять нового злочину. Враховуючи ці положення закону, строк погашення судимості ОСОБА_5 за вироком від 07.11.2000 року, яким було призначено найтяжче покарання, обчислюється з 07.11.2003 року та мав закінчитися 07.11.2006 року.

Відповідно до ч.5 ст.90 КК України в ред.2001 року, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

З поданих документів вбачається, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин (завдання тілесних ушкоджень середньої тяжкості) 25.01.2005 року, та був засуджений за цей злочин за ч.1 ст.122 КК України згідно вироку від 14.03.2005 року. За цим вироком ОСОБА_5 був засуджений із застосуванням ст.75 КК України, і покарання не відбував, що робить неможливим обчислення строку погашення судимості з дня фактичного відбуття покарання. Таким чином, аналізуючи зміст ч.5 ст.90 КК України, суд вважає, що у даному випадку трирічний строк погашення попередніх судимостей був перерваний у день вчинення злочину 25.01.2005 року, саме з цієї дати слід обчислювати новий строк погашення попередньої судимості, який закінчився відповідно 25.01.2008 року.

За змістом наступного вироку від 25.12.2008 року, ОСОБА_5 був засуджений за грабіж, вчинений ним у липні 2008 року, тобто вже після закінчення строку погашення попередніх судимостей. Це підтверджується й змістом вступної частини вироку від 25.12.2008 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість застосування амністії суд виходить з того, що ОСОБА_5 має судимості лише за вироками від 25.12.2008 року, 13.05.2009 року та 18.11.2011 року. При цьому суд також враховує, що:

на момент вчинення замаху на грабіж (жовтень 2008 року), за який ОСОБА_5 засуджений згідно вироку від 13.05.2009 року, він є особою, яка не має судимості, у т.ч. судимості за тяжкий злочин, оскільки попередній вирок від 25.12.2008 року був ухвалений вже після вчинення цього злочину;

на момент ухвалення вироку від 18.11.2011 року за ч.1 ст.263 КК України цей злочин не вважався тяжким, а відповідні зміни до цієї статті були внесені пізніше.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 при застосуванні Закону України "Про амністію у 2014 році" не може вважатися особою, яка має дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому на нього не поширюється відповідне обмеження у застосуванні амністії, встановлене п."в" ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Інших перешкод для застосування амністії, встановлених законодавством, суд також не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.ст.9, 10 Закону України "Про амністію у 2014 році",

у х в а л и в :
Звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому згідно вироку Токмакського районного суду Запорізької області від 18.11.2011 року.

На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

18.06.2015 року

24.06.2015