Справа № 563/469/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2015 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000036 від 04 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Житомир, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, із неповною середньою освітою, громадянина України, раніше судимого 27 листопада 2003 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.308, ч.2 ст.309 КК України (судимість непогашена)

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку лютого 2015 року в денний період часу поблизу сміттєзвалища м.Новоград-Волинський Житомирської області, ОСОБА_4 знайшов поліетиленовий пакет з висушеними головками та верхніми частинами стебел рослини мак. Знаючи, що це наркотичний засіб, ОСОБА_4 , всупереч правилам обігу наркотичних речовин, встановлених Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» та Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», взяв його собі, з якого, в лісопосадці м.Новоград-Волинський Житомирської області, шляхом ацетилювання опію, виготовив наркотичний засіб опій ацетильований, і помістив до одноразового медичного шприца та незаконно зберігав без мети збуту.

04 лютого 2015 року о 12 год. 30 хв. поблизу інфекційного відділення Корецької ЦРЛ, що по вул.Київська в м.Корець Рівненської області працівниками міліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц, номінальною ємністю 20.0 мл., з вмістом в ньому рідини коричневого кольору з характерним запахом опію, а також скляний флакон, на внутрішній поверхні якого знаходилось нашарування опію, які згідно висновку фізико-хімічної експертизи № 118 від 24 лютого 2015 року є наркотичними засобами ацетильованим опієм, масою відповідно 0,693 та 0,021 грам (в перерахунку на суху речовину), загальною масою 0,714 грам (в перерахунку на суху речовину).

23 квітня 2015 року старший прокурор прокуратури Корецького району Рівненської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваний ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , який діє на підставі доручення Рівненського регіонального центу з надання вторинної правової допомоги №017-0000316 від 23 квітня 2015 року, керуючись ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.

Під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому злочині і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Зобов`язати ОСОБА_4 : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст угоди про визнання винуватості і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди відповідно до ст.473 КПК України. Обвинуваченому роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та відмову від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення; на допит свідків обвинувачення у судовому засіданні; заявлення клопотань про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь (п.1 ч.4 ст.474 КПК України) та, що, у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право у продовж строків давності притягнути його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України і звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду даного кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 наполіг на істинності своєї позиції у визнанні винуватості і просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинувачено у судовому засідання значив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані всі вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити дану угоду.

В судовому засідання прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження та перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність закону, суд переконався в тому, що: умови угоди не суперечать вимогам ст.ст.470, 472 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення вироку з призначенням міри покарання узгодженої сторонами угоди.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не обирались.

Речові докази по кримінальному провадженню підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 376 474, 475 КПК України, суд

з а с у д и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 квітня 2015 року, укладену між старшим прокурор прокуратури Корецького району Рівненської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000036 від 04 лютого 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до вимог п.п. 2-4 ст.76 КК України:

· не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази по кримінальному провадженню знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Рівненської області з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такий же спосіб, але з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченим може бути подана апеляційна скарга виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом умов, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди.

Апеляційна скарга може бути подана прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджено сторонами угоди; затвердження судом угоди в провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

С у д д я :