Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/371/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2015 року.

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Новомиргородського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 10.01.2014 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки;

- 01.10.2014 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,-

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
У апеляції засуджений ОСОБА_6 просить переглянути рішення суду першої інстанції та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року. Свою вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у нього є матір похилого віку, двох дітей і дружина.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що аналогічне клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування амністії розглянуто 01.12.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та постановлено ухвалу про відмову в його задоволенні. Зважаючи на те, що повторне звернення до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», цим Законом не передбачено, а тому в задоволенні клопотання суд відмовив.

Статтями 85, 86 КК України передбачено звільнення від покарання на підставі закону України про амністію, у свою чергу Закон України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 01.10.1996 року та Закон України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року містить вичерпний перелік підстав для звільнення особи від відбування покарання, а також перелік випадків, коли амністія до засуджених осіб не може бути застосована.

При цьому повторний розгляд судом першої інстанції клопотань про застосування амністії зазначеними вище законодавчими актами України не передбачено.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_6 звертався до суду першої інстанції з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року. Ухвалою від 01.12.2014 року Ленінський районний суд м. Кіровограда відмовив ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про застосування закону України про амністію.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, засуджений ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, зокрема: 10.01.2014 року засуджений вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки та 01.10.2014 року засуджений вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 01.10.1996 року, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

За змістом п. «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України « Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжких або особливо тяжкий злочин.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього закону України про амністію, про що 01.12.2014 року постановив ухвалу, так як засуджений має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, а також вчинив умисний тяжкий злочин до закінчення визначеного судом іспитового строку.

Відповідно до Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 01.10.1996 року , Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014 року, а також чинного кримінального процесуального законодавства України, у разі відмови суду в задоволенні клопотання про застосування закону України про амністію, повторний розгляд судом першої інстанції аналогічного клопотання не передбачено, навіть з підстав наявності матері похилого віку, двох дітей і дружини.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 є безпідставними, а суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду кримінального провадження дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_6 закону України про амністію, так як з вище наведених підстав Закон України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року до нього не може бути застосованим взагалі.

Отже, не знаходячи підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів залишає ухвалу суду першої інстанції без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» № 1185-VII від 08.04.2014 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4