АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1064/14 Справа № 205/2351/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000486 за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року відносно:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, не одруженого, який зареєстрований та мешкає
за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше неодноразово судимого,
якого засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням, з випробувальним терміном 2 роки та покладено певні обов`язки,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,визнано винним та засуджено за те, що будучи раніше неодноразово судимим, маючим непогашену судимість, 04 січня 2014 близько 07 години, бажаючи таємно викрасти чуже майно, прибув на не огороджену присадибну ділянку домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , та умисно, повторно з корисливої зацікавленості викрав дві акумуляторні батареї: одну марки СТ 75 Бош вартістю 300 грн., та одну марки СТ 60 Віста вартістю 200 грн., а всього загальною вартістю 500 грн. Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, завдавши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальний збиток на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 21.01.2014 року приблизно о 01:00 годині прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де маючи намір на повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, діючи навмисно, з корисливих мотивів і особистої зацікавленості, він шляхом вільного доступу, проник на територію вказаного домоволодіння та таємно, повторно, викрав чуже майно, кутову шліфувальну машинку «Makita», вартістю 650 грн., що належить ОСОБА_11 ..
Далі ОСОБА_7 приблизно о 01:00 годині 30 січня 2014 року прибув за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом проникнення в приміщення, повторно, таємно викрав - циркулярну пилу «JET» вартістю 1200 гривень та інший інструмент, який належить ОСОБА_12 , на загальну суму 3390 грн., розпорядившись викраденим на свій розсуд.

В апеляційній скарзі прокурор:
просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року скасувати та постановити свій, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання до 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, до відбуття призначити Шамраю покарання у вигляді 3 років позбавлення волі реально. Також прохає визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочину.В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги прокурор вказала проте, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого. Зазначає, що судом при застосуванні положень ст. 75 КК України не враховано, що ОСОБА_7 протягом 1998 2010 років вчиняв ряд умисних злочинів проти власності та у сфері громадської безпеки, і те, що обвинувачений вчинив новий злочин через 4 місяці після звільнення з колонії, що на думку прокурора свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим вважає призначене покарання з застосуванням ст. 75 КК України занадто м`яким., несправедливим.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію заступника прокурора області, прохав вирок скасувати, призначити Шамраю покарання у вигляді 3 років позбавлення волі реально, потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала думку прокурора; обвинуваченого ОСОБА_13 , який прохав апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, дослідивши відповідні матеріали, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а вирок скасуванню, з наступних підстав.
Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не оскаржено. Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2, ч. 3 ст.185 КК України також є правильними і ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, - не виявлено.
Колегією суддів перевірено і доводи в апеляції прокурора щодо обгрунтованності призначеного ОСОБА_7 покарання.
Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують

покарання.
Ці вимоги закону судом першої інстанції не дотримані, про що обґрунтовано йдеться в апеляції прокурора.
Посилання у вироку на те, що, призначаючи покарання Шамраю, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, є формальним і фактично не враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких. Застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст.75 КК України, суд послався на те,що він щиро розкаявся у скоєному. Але судом не було враховано, що сама по собі вказана пом`якшуюча обставина, не може слугувати підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням, остільки він повторно скоїв 3 епізоди крадіжок чужого майна. Суд належним чином не врахував схильність ОСОБА_13 до вчинення нових, корисливих злочинів. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_13 ніде не працює, веде соціально девіантний спосіб життя, а власне існування забезпечує шляхом протиправного заволодіння чужим майном, про що обгрунтовано вказано в апеляції прокурора.
Тому приймаючи до уваги тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, те що ОСОБА_13 неодноразово був засуджений за скоєння тяжких злочинів, в тому числі і крадіжок, та знову скоїв ряд крадіжок, враховуючи негативні дані про його особу, колегія суддів, приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання з застосуванням ст.75 КК України не можна вважати справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
В зв`язку з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є підставою для скасування вироку щодо ОСОБА_7 ..
Згідно зі ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Призначаючи Шамраю покарання у вигляді реального позбавлення волі, колегія суддів, незважаючи на те, що він щиросердно розкаявся у скоєному, відшкодував завдані збитки, враховує ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, тяжкість скоєних злочинів та негативні дані про його особу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_13 в частині призначення йому покарання скасуванню, з ухваленням свого вироку в цій частині.
Керуючись ст.ст.405, 407,409,414, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України - 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити Шамраю покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, - у вигляді 3 років позбавлення волі.
Обрати стосовно ОСОБА_7 міру запобіжного заходу, -тримання під вартою, та взяти його під варту з зали суду. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 24 вересня 2014 року.
В решті вирок щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 набирає законної сили з моменту його проголошення. На ухвалене рішення апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_7 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим - в той самий строк , з дня вручення йому копії вироку апеляційного суду.
Судді: