Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/725/15-к
Провадження № 1-кп/553/77/2015
В И Р О К
Іменем України
25.06.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000007 від 03.01.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.04.2004 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 з іспитовим строком на 1 рік;
- 02.06.2006 року Гадяцьким районним судом Полтавської області, за ч. 2 ст. 190, до 1 року позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 з іспитовим строком на 1 рік;
- 03.11.2006 року Зінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 11.07.2008 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 19.08.2008 року Октябрським районним судом м. Полтави, за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі;
- 13.02.2009 року, Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 04.02.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 15.09.2011 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 26.07.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;
- 16.01.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 08 квітня 2015 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч.1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,
за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, які він скоїв за таких обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 на початку листопада 2014 року перебував на території Хрестовозджвиженського жіночого монастиря, що розташований за адресою м. Полтава вул. Свердлова, 2. Перебуваючи на даній території у нього виник умисел на викрадення майна, що перебуває у власності Хрестововоздвиженського жіночого монастиря. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна Хрестовооздвиженського жіночого монастиря, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, проник через двері до приміщення ігуменського корпусу звідки викрав LCD телевізор марки «ВВК», серійний номер: LD 134, що належить Хрествоздвиженському жіночому монастирю вартістю 1 500 грн.. Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_7 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, суду в подробицях розповів за яких обставин скоїв даний злочин та пояснив, що дійсно на початку листопада 2014 року перебував на території Хрестовозджвиженського жіночого монастиря, що розташований за адресою м. Полтава вул. Свердлова, 2 де проник через двері до приміщення ігуменського корпусу звідки викрав LCD телевізор марки «ВВК», який здав до ломбарду, а отримані кошти витратив на власні потреби.
Частиною 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник, визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникає, судом роз`яснено прокурору, обвинуваченому та його захиснику, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджував інші докази по справі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення.

При призначенні покарання суд, виходячи з вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, данні про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий.

Як вбачається з довідок Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в даній лікарні з 15.09.2005 року по 22.09.2005 року з діагнозом емоційно нестабільний розлад особистості.

Згідно довідок Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру та Полтавського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_5 в даних установі не лікувався та на обліку не перебуває.

Відповідно до довідки Гадяцької центральної районної лікарні ОСОБА_5 на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, з акту судово-психіатричного експерта № 603 від 05.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 на даний час будь-якими хронічними психічним захворюванням не страждає і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності недоумства, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки, а саме: емоційно нестабільного розладу особистості. В період часу, до якого підноситься інкриміноване йому протиправне діяння, досліджуваний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розгляду психічної діяльності. Вираженість наявного розладу особистості у ОСОБА_5 не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. Досліджуваний під дію ч. 2, ч. 3 ст. 19 та під дію ст.. 20 КК України не підпадає. На даний час може постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру на даний час не потребує.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи вищевикладені обставини та дані про особу ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується посередньо, щиро розкаюється у скоєному, а також приймаючи до уваги молодий вік обвинуваченого та його стан здоров`я, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне правопорушення обвинувачений по даній справі вчинив до винесення вироку Гадяцького районним судом Полтавської області від 08.04.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч.1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Тому, призначаючи останньому покарання, суд повинен виходити з вимог ч. 4 ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.04.2015 року, вважати ОСОБА_5 остаточно засудженим за сукупністю злочинів до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 , до набрання вироку законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Строк покарання рахувати з моменту його затримання, тобто з 16 листопада 2014 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1