АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1038/15 Справа № 192/101/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по апеляційній скаргі засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року стосовно, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Панатка, Магаданської області, РФ, раніше судимого
якою було відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

за участю прокурора - ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та постановити апеляційному суду свою ухвалу звільнивши його умовно достроково від відбуття покарання.

При цьому засуджений вважає, що суд безпідставно відмовив йому в задоволенні його клопотання, розглянув справу односторонньо та керувався тільки даними, які надала адміністрація колонії. Стверджує, що йому не було дано можливості в судовому засіданні дати пояснення тому, що після пояснень представника колонії суд виніс рішення, яким йому відмовив в задоволенні клопотання. Також засуджений вказує, що були порушенні строки розгляду його клопотання.

Просить врахувати, що характеристика яка є в матеріалах провадження необ`єктивна, суд не врахував що він весь час в період відбуття покарання працює та не звернув уваги на те, що матеріали на підставі яких до нього було застосовано останнє стягнення, були сфальсифіковані.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_6 підтримали в повному об`ємі апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року та звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції прохав ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_6 без задовольнити. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, так як до нього воно застосовувалося після чого засуджений знову вчиняв умисні злочини.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що хоч засуджений і відбув необхідний строк покарання але не виправився. Судом першої інстанції в ході вивчення матеріалів особової справи встановлено, що в ході засідання методичної виховної ради Солонянської ВК № 21 31 грудня 2014 року, було встановлено оцінку ступеню виправлення засудженого, зроблено висновок, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення. Також судом врахована його характеристика та наявність у останнього стягнень.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, надавши сторонам слово в дебатах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із довідки про заохочення та стягнення, яка була надана до суду апеляційної інстанції /а.с.45/ засуджений ОСОБА_6 має три заохочення, датовані: 11.10.2011 року, 12.10.2012 року та 29.04.2014 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також погашену догану від 22.01.2013 року за запізнення за зйом з роботи та догану від 06.03.2015 року за те, що був відсутній в строю своєї бригади під час перевірки.

Характеризуючи засудженого адміністрація колонії відмітила, що ОСОБА_6 . Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи.

При цьому в суді першої інстанції було встановлено, що засудженому ОСОБА_6 було відмовлено: 15 серпня 2012 року у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України; 01 листопада 2013 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненню, на підставі ст. 81 КК України; 30 травня 2014 року було відмовлено в зміні умов тримання на підставі ст. 101 КВК України. /а.с. 10/. Вказані обставини свідчать про те, якою була поведінка засудженого на протязі всього строку відбуття покарання.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 на не відбутий строк 8 місяців 1 день, з дотриманням вимог ст.81 КК України, прийняв законне рішення, обґрунтовано пославшись у своїй ухвалі на те, що засуджений ОСОБА_6 є засудженим за вчинення тяжкого злочину та з урахуванням ставлення засудженого до скоєного ним злочину та праці в місцях позбавлення волі, поведінки останнього прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений належних висновків не зробив, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і судова колегія.

Тому, з урахуванням вище викладеного та доводів апеляції, колегія суддів не вбачає підстав до скасування ухвали суду та задоволення апеляції засудженого ОСОБА_6 .

На підставі наведеного вище, керуючись ст.81 КК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , якою йому було відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4