УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці « 28 » серпня 2007 року колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого Гончарука
Г.М.

Суддів Кифлюка В.Ф., Горецької CO.

за
участю прокурора Хоміцької
Т.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1. на вирок
Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 травня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та жителя АДРЕСА_1 громадянина
України, з повною середньою загальною
освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Сокирянського
районного суду Чернівецької області від 16.04.1997 року за ст.
140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) на три роки позбавлення волі;
вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.08.2002 року
за ст.
185 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, -

засуджено
за ст.
185 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення волі.

Міра
запобіжного заходу ОСОБА_1.
залишена у вигляді тримання під вартою.

Вирішено долю
речових доказів.

Згідно
вироку суду ОСОБА_1
визнаний винним і засуджений за те,
що він 31 серпня 2006 року біля 23 години за допомогою ключа проник до
господарства потерпілогоОСОБА_2. , що
розташоване в АДРЕСА_2, звідки таємно
викрав: саморобний електрозварювальний апарат вартістю 500 грн., кабель довжиною 35 м. вартістю 35 грн., захисний щиток до електрозварювального
апарату вартістю 15 грн., електричну дрель вартістю 180
грн., пристрій для різки заліза вартістю
280 грн.

Крім
цього, 01 вересня 2006 року приблизно о
01 годині продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_1 знову проник до
вказаного господарства звідки

Справа
№11-2 77/2007р. Головуючий
у І інстанції Побережна О.Д.

Категорія:
спи 185 ч.3 КК України Доповідач
Гончарук Г.М.

2

таємно викрав:
лінолеум загальною вартістю 360 грн.

В цей же
день біля 02 години засуджений знову проник до будинку потерпілогоОСОБА_2.
, звідки таємно викрав: пилосос марки
«Астор 1600 W»
з набором шлангів загальною вартістю 250 грн., 9 пляшок горілки «Новоселицька» вартістю 12
грн. за одну пляшку, на суму 108
грн., набір сверлів вартістю 18 грн., оприскувач вартістю 2500 грн., поліетиленову плівку вартістю 13 грн., 9 пачок електродів на суму 189 грн., дросельний пост вартістю 200 грн., баластку пружину вартістю 15 грн., електричний шнур довжиною 25 м. вартістю 25 грн.

Всього
ОСОБА_1. було
викрадено у потерпілого майна на суму 4668 гривень, яким він розпорядився на власний розсуд.

На
вказаний вирок засудженим подана апеляція в якій він не оспорюючи своєї
вини, просить змінити вирок суду, застосувати щодо нього положення ст. 69
КК України, зменшити призначене
покарання і призначити таке покарання,
яке би не було не пов'язане з позбавленням волі.

При
цьому засуджений посилається на те, що
судом при призначенні покарання не були враховані такі обставини, що пом'якшують покарання, як його чистосердечие
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, повне відшкодування завданих
злочином збитків, перебування на його
утриманні неповнолітньої доньки та важкохворої матері, а також те що суд невірно розцінив як
обставину, що обтяжує його вину, те що він начебто ухилявся від суду і як
наслідок прийшов до висновку про неможливість його виправлення без позбавлення
волі.

Від інших
учасників розгляду справи апеляцій не надійшло.

Заслухавши
суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_1.,
який підтримав свою апеляцію, прокурора,
який просив залишити вирок без змін,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Винуватість
ОСОБА_1. у
вчиненні таємного викрадення чужого майна,
вчиненого повторно, поєднана з
проникненням у житло повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав вірну юридичну оцінку.

Засуджений
ОСОБА_1 в період
досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в об'ємі пред'явленого
обвинувачення визнав повністю.

Його
вина також підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події
та планом-схемою до нього, згідно якого засуджений у присутності понятих
вказав на місце вчинення крадіжки та пояснив про обставини її скоєння
(а.с. 41-42), протоколом явки з повинною у яких ОСОБА_1 зізнається про
вчинення ним крадіжки (а.с. 36).

Що
стосується міри покарання, то вона
обрана засудженому з урахуванням вимог
ст. ст. 65-67 КК України.

При
цьому суд врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного і визначив йому покарання в
межах санкції ст. 185 ч.3 КК України.

Твердження
апелянта про те, що судом не були
прийняті до уваги такі пом'якшуючі покарання обставини як чистосердечие
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину не відповідає дійсності, вказані
обставини судом були

3

враховані і про
це є вказівка у вироку.

Аналогічно
безпідставним є твердження, що суд не
врахував знаходження на утриманні засудженого неповнолітньої доньки.

Вказівка
у апеляції про те, що мати засудженого
страждає на важке захворювання свого підтвердження матеріалами справи також не
знайшла.

Щодо
твердження засудженого про те, що він
начебто повністю відшкодував збитки завдані злочином є надуманим, оскільки така обставина як добровільне
відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, встановлена п. 2 ч. ст. 66
КК України передбачає обов'язкову добровільність таких дій, а як вбачається з матеріалів справи викрадені
речі потерпілому були повернені працівниками міліції після їх вилучення.

Відносно
посилання, що суд помилково на підставі
того, що ОСОБА_1 начебто ухилявся від
явки до суду дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без
позбавлення волі, то це твердження не
відповідає дійсності, оскільки сам факт
обрання ОСОБА_1. запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою не є
підставою для призначення покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи
з обставин справи, даних про особу
засудженого, судова колегія вважає, що призначене судом покарання ОСОБА_1. є необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а підстав для пом'якшення йому міри покарання
не знаходить.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Сокирянського районного суду Чернівецької області від ЗО травня 2007 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін, а його
апеляцію без задоволення.