Справа №
Головуючий у 1 інстанції Сеник Р.П. Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

м. Луцьк 26 січня 2007 р.

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі: головуючого - судді
Хлапук Л.І.

суддів Матвієнко Н.В.. Силки Г.І.,

з участю прокурора Артиша Я.Д..

ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Володимир-Волинського міського суду від 03 жовтня 2005 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Володимир-Волинський,
українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий,
проживаючий у м. Володимир-Волинський, АДРЕСА_1, раніше судимий:

06.02.2001 року за ст.ст. 81 ч. З, ст. 43 КК України
(1960р.) до 5-ти років З місяців позбавлення волі, звільнений від покарання 10.07.2003 року
умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 4 дні,

- засуджений: за ч. З ст. 296 КК України на 5
(п'ять) років позбавлення волі; за ч. З ст. 15, ч. 2
ст. 186 КК
України - на 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

На підставі ст.
ст. 70, 71 КК
України остаточно ОСОБА_2призначено покарання 5 (п'ять) років 6
місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу засудженому змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Цивільний позовОСОБА_3 задоволено повністю, стягнуто в його користь в відшкодування
моральної шкоди 1000 гривень
та 229 гривень
в відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 94 гривні 16 коп. Судом вирішено
долю речових доказів, -

встановила:

2

ОСОБА_2 засуджений за те, що біля 21 год. 4
січня 2005 року в приміщенні бару „Акваріус-1" . Володимир-Волинського,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, скоїв злісне хуліганство, яке за
своїм змістом відзначалось особливою зухвалістю, а саме: порушуючи громадський
порядок і, виражаючи явну неповагу до суспільства, виражався в адресу
барменаОСОБА_4нецензурною лайкою, погрожував їй розправою та вчинив опір ОСОБА_3,
який припиняв його хуліганські дії, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження.

Тоді ж,
застосувавши доОСОБА_4насилля і, заподіявши тій легкі тілесні ушкодження,
намагався відкрито викрасти з каси даного бару належні ОСОБА_3 12 грн., однак злочин до
кінця не довів, так як ОСОБА_4 відібрала в нього гроші.

В своїй апеляції
засуджений ОСОБА_2не погодився з вироком. Вважає, що органи досудового слідства сфабрикували проти нього кримінальну
справу. А суд не повно і не об'єктивно дослідив докази по справі. Поклав
в основу вироку лише показання потерпілих і не дав оцінки його, свідків
показанням. Визнає, що в приміщенні бару вчинив дрібне хуліганство. Грошей
звідти не крав. Вдарив ОСОБА_3у відповідь на нанесені йому тим ножові
поранення. Посилається на порушення його прав через винесення вироку в його
відсутність. Просить вирок змінити: перекваліфікувати його дії з ч. 3 на ч. 1 ст. 296 КК України та
виправдати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, засудженого ОСОБА_2,
ОСОБА_1 які підтримали її, міркування прокурора про скасування вироку та
направлення справи на додаткове розслідування, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення.

В силу ст. ст. 22, 323 КПК України
органи досудового слідства зобов'язані вжити
всіх, передбачених законом, заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження
обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що
виправдовують обвинуваченого, пом'якшують і обтяжують його відповідальність, а вирок суду повинен бути
законним і обґрунтованим.

Всупереч
вищевказаним вимогам закону, органи досудового слідства, суд повно і всебічно
не зібрали та не дослідили всіх доказів по справі, фактично побудувавши
обвинувачення ОСОБА_2 в інкримінованих злочинах лише на показаннях
потерпілихОСОБА_3 іОСОБА_4При цьому не перевірили показань засудженого про те,
що справа була порушена за обмовоюОСОБА_3,
який боявся відповідальності за навмисне
заподіяння йому ножових поранень.

Обвинувачуючи
ОСОБА_2 у вчиненні 4 січня 2005 року злісного
хуліганства, яке відзначалося особливою зухвалістю і було поєднане з опором
ОСОБА_3, який
припиняв хуліганські дії та пошкодженням належного даному

3

потерпілому майна - зламі крану для
розливу пива, органи досудового слідства, суд не звернули увагу та не дали
належної оцінки тому, що при зверненні в міліцію з приводу вчинених злочинів
потерпілийОСОБА_3не заявляв про припинення ним хуліганських дій засудженого та
ламання останнім крану для розливу пива, предмет злочину - вищевказаний
кран був вилучений і оглянутий лише 28
березня 2005 року.
При цьому з протоколу огляду не вбачається, що той був зламаний, спостерігається лише неповна фіксація ручки крану до його
основи. Всупереч вимог п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 року №3 „Про практику
застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" вартість
даного крана визначена по заставній ціні, за
якою він був переданий в оренду в барОСОБА_3 (а.с. 107).

Не дано оцінки і
не спростовано показання самого засудженого, свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6,
ОСОБА_7про те, щоОСОБА_3ніяких хуліганських дій не припиняв. Саме він після
інциденту в барі, на вулиці спровокував бійку з ОСОБА_2 приснувши тому в
обличчя з балончика сльозоточивим газом, та в ході бійки наніс засудженому 5
ножових поранень. Порізав ножем і ОСОБА_6, який припиняв бійку.

Органи
досудового слідства даному інциденту дали суперечливу оцінку. Вважаючи, що тілесні ушкодження
ОСОБА_6ОСОБА_3наніс на грунті особистих неприязних стосунків, винесли
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи проти нього. Дії ОСОБА_2
кваліфікували як злісне хуліганство, пред'явивши обвинувачення.

Досудовим
слідством і судом не звернуто уваги на те, що ОСОБА_210.01.2005 року, після виходу з лікарні, подав заяву в MB УМВС з проханням порушити
протиОСОБА_3 кримінальну справу щодо нанесених йому останнім ножових
поранень (а.с.20), яка зареєстрована НОМЕР_1,
тобто ще до її подачі. І цього ж числа винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи по даному факту за п. 2 ст. 6 КПК України. Ця
заява 31.03.2005 року
була скасована Володимир-Волинським міжрайонним прокурором. І рішення по скарзі
ОСОБА_2 пізніше не було прийнято.

Досудовим слідством, судом не звернуто уваги та не дано оцінки тому факту,
що розмір леза ножа, який був вилучений у автомашиніОСОБА_3, і за словами останнього, яким він захищався від
засудженого, не співпадають з розмірами ножових поранень, виявлених на тілі
ОСОБА_2

Даними органами не зібрано переконливих доказів вчинення ОСОБА_2замаху на відкрите
викрадення грошей з бару „Акваріус-1". Обвинувачення його в цьому
побудовано на суперечливих показаннях потерпілоїОСОБА_4, яким не дано належної оцінки. Спочатку та взагалі не
заявляла про намагання ОСОБА_2 викрасти з каси бару гроші, твердячи, що
той лише прохав дати безоплатно спиртне. Пізніше показала, що той вихопив з
ящика столу 12 гривень,
які вона в

4

нього забрала. В процесі цього засуджений
заподіяв їй синці в ділянці грудей та передпліччя. В судовому засіданні стала
твердити про те, що ОСОБА_2хотів забрати з каси гроші, однак перед тим
торгівельний виторг забрав господар -ОСОБА_3
Які саме дії вчинив засуджений для реалізації свого наміру суд так і не вияснив.
Не дав він оцінки і не спростував твердження ОСОБА_2, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9
про те, що засуджений до стійки бару не підходив, гроші викрасти не намагався.

Така неповнота досудового і
судового слідства істотно
вплинула на законність і
обгрунтованність винесеного щодо ОСОБА_2 вироку, тому той підлягає до
скасування, а справа в зв'язку з необхідністю
проведення ряду перевірок та слідчих дій, які не можна виконати самостійно
судом та в порядку ст.315-1 КІЖ України,
- направленню
на додаткове розслідування. В його ході необхідно встановити всіх очевидців
інциденту, який мав місце біля 21
години 4 січня 2005 року в барі
„Акваріус - 1". Шляхом
їх допиту, проведення очних ставок між ними, ОСОБА_2 ОСОБА_4, вияснити, які саме протиправні дії вчинив
ОСОБА_2в даному барі. Встановити всіх очевидців і учасників бійки між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 яка мала місце в той же вечір, біля бару „Акваріус-Г'. Шляхом їх допиту проведення
очних ставок, встановити, хто був її

у
ініціатором, якими мотивами і причинами керувалися її учасники. Вилучити
у ОСОБА_2, ОСОБА_10 одяг, в якому вони були
в момент інциденту. Шляхом його
огляду, перевірити твердження даних осіб щодо нанесених їм ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

3
метою перевірки показань засудженого, потерпілогоОСОБА_3 провести

и додаткову судово-медичну експертизу,
надавши експертам історії
хвороби

ОСОБА_6 й ОСОБА_2, їх одяг, ніж,
вилучений у ОСОБА_3 На її вирішення поставити

питання - чи дійсно,
вилученим у ОСОБА_3, ножем пошкоджено одяг та заподіяно

поранення
ОСОБА_2і ОСОБА_10

Шляхом
встановлення осіб, які були в барі „Акваріус-1" о 21
годині присутні 4 січня 2005 року, їх допиту,
допиту працівників даного бару вияснити -
коли бармени даного бару і кому здають торгівельний виторг, чи були в касі
бару грошові кошти в момент інкримінованого ОСОБА_2злочину. Чи дійсно той вчинив замах на заволодіння цим виторгом, в якій
сумі і якими купюрами. Які дії ОСОБА_2 свідчили про це.

Встановити і
допитати працівників бару, які працювали в ньому на той час, його відвідувачів.
Шляхом їх допиту вияснити, чи відпускалось з допомогою вилученого крану пиво в
період з 4 січня по
28 березня 2005 року, чи дійсно
він непридатний для експлуатації і, якщо так, то коли таким став та при яких
обставинах.

Вияснити причини зміни показань потерпілихОСОБА_3 таОСОБА_4

5

Шляхом огляду книги реєстрації злочинів
встановити, коли саме були зареєстровані заяви ОСОБА_2 іОСОБА_3 про злочини.
Перевіривши чому саме на заяві ОСОБА_2,
датованій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, стоїть
дата про її реєстрацію у вищевказаній книзі 05.01.05 того ж року. При автентичності цієї заяви органам досудового
слідства слід прийняти відповідне рішення по ній.

В залежності від
встановленого, вирішити питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованих злочинів.

Щодо посилання
засудженого ОСОБА_2 на порушення його прав через винесення вироку у його
відсутність, апеляція до задоволення не підлягає, оскільки, як встановлено по справі, вона розглянута за правилами ст. 262 КПК України: вирок винесено у відсутності засудженого, в
зв'язку з його порушенням підписки про невиїзд і виїзді за межі України в кінці
судового слідства.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2задовольнити частково.

Вирок Володимир-Волинського міського суду від 03 жовтня 2005 року щодо нього скасувати,
а справу направити прокурору Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури для проведення
додаткового розслідування.

Запобіжний захід
ОСОБА_2змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його
з-під варти з зали суду.