Справа № 405/3832/15-к
1-кп/405/149/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000078 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні 5 малолітніх дітей, солдат, раніше засуджений: 13.03.2015 року Ленінським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 407 КК України до 1 року службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в доход держави 10% суми грошового забезпечення, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З 10 грудня 2014 року ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 на посаді радіотелефоніста лінійного наглядача вказаної військової частини у військовому званні «солдат».
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 3 квітня 2015 року вирішив не з`явитись на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове нез`явлення на військову службу, солдат ОСОБА_5 о 09-00 годині 03 квітня 2015 року не з`явився вчасно на службу та продовжував не з`являтися на службу без поважних причин до 09-00 години 14 квітня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Близько 09-00 години 14 квітня 2015 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 повідомив командування про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин.
Таким чином, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 з 09-00 години 3 квітня 2015 року по 09-00 годину 14 квітня 2015 року не з`являвся на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, проводячи час у вказаний період на власний розсуд за місцем своєї реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 25 травня 2015 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону юристом 2-го класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000078, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку. Відповідно до зазначеної угоди підозрюваний ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у тому, що самовільно залишив військову частину без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця; з метою співпраці у викритті кримінального правопорушення підозрюваний ОСОБА_5 в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу підозрюваного ОСОБА_5 , який має на утриманні 5 малолітніх дітей, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 407 КК України за вчинення цього злочину, у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на шість місяців. Враховуючи положення ч. 1 ст. 62 КК України, а також той факт, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за контрактом, відбування тримання в дисциплінарному батальйоні здійснювати у дисциплінарному батальйоні Збройних Сил України за адресою: м. Київ, вул. Зеленогірська, 4 (військова частина НОМЕР_2 ).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Після роз`яснення йому прав та особливостей оскарження в апеляційному та касаційному порядку вироків на підставі угоди, наслідків затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, пояснив, що усвідомлює обмеження права оскарження вироку і що затвердження угоди призведе до відмови від здійснення деяких процесуальних прав, розуміє характер обвинувачення, вид покарання за угодою. При укладенні угоди він діяв добровільно, будь-якого впливу для укладення угоди на нього не здійснювалося. Наполягав на затвердженні угоди.
Прокурор в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди і просив призначити покарання, погоджене в угоді.
Захисник в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді.
Суд, заслухавши думку прокурора, пояснення захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає встановленим наступне.
Укладання угоди про визнання винуватості є добровільним. При цьому обвинуваченому було роз`яснено і суд впевнився в тому, що він розуміє свої права у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд, перевіривши угоду на відповідність Кримінальному процесуальному кодексу України, дійшов висновку, що вона відповідає закону. Угода складена в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , якою перевірено достовірність змісту даної угоди та її відповідність волевиявленню підозрюваного ОСОБА_5 . Судом не встановлено визначених частиною 7 статті 474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди, а саме не встановлено, що: умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі, допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця. Зазначені дії вірно кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України і відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є тяжким злочином. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України в даному випадку угода про визнання винуватості може бути укладена.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме є підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено в санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, за місцем роботи характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні у обвинуваченого 5 малолітніх дітей.
За таких обставин, зазначена угода підлягає затвердженню і підлягає призначенню покарання, узгоджене сторонами угоди.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 474-475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 травня 2015 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону юристом 2-го класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні № 0000078, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 6 (шість) місяців.
Відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні здійснювати у дисциплінарному батальйоні Збройних Сил України за адресою: м. Київ, вул. Зеленогірська, 4 (військова частина НОМЕР_2 ).
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його прибуття в дисциплінарний батальйон.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1