ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Орлянської В.І.,

суддів Франтовської Т.І., Кравченка С.І.,

за участю прокурора Таргонія О.В.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 23 жовтня 2014 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого 23 травня 2002 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 р.), ч.3 ст. ст. 185, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 11 квітня 2005 року на 1 рік 3 місяці 20 днів,

засуджено:

· за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_1 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_3 200 000 грн. моральної шкоди.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 28745, 35 грн. судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 81 КПК України 1960 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 15 серпня 2011 року в період часу з 13 по 14 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, під час виконання ремонтних робіт на присадибній ділянці АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, вирішив вчинити крадіжку її майна. З цією метою ОСОБА_1 пошкодив скло у вікні будинку, що почула ОСОБА_4. Розуміючи, що його дії викрито, ОСОБА_1 вирішив вчинити на ОСОБА_4 розбійний напад та вбивство. Після цього ОСОБА_1, реалізовуючи свої наміри, під приводом необхідності надання йому інструментів зайшов разом з ОСОБА_4 до підсобного приміщення, де напав на неї, зокрема наніс їй численні цілеспрямовані удари молотком по голові, від яких потерпіла впала. Згодом ОСОБА_1, побачивши, що ОСОБА_4 намагається підвестись, повторно завдав їй численних ударів молотком по голові, що призвело до смерті потерпілої. Після цього ОСОБА_1 дістав з кишені ОСОБА_4 ключі, за допомогою яких проник до жилого будинку, де заволодів грошовими коштами у сумі 10000 доларів США, що становило 79710 грн. та 250 грн., а всього на суму 79960 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про перегляд ухвалених по справі судових рішень та пом'якшення призначеного йому покарання на підставі ст. 69 КК України. Крім того, вказує на допущене істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, неповноту досудового та судового слідства і невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Обґрунтовуючи невідповідність призначеного покарання даним про його особу і обставинам справи внаслідок суворості, ОСОБА_1 вказує на те, що судами не враховано наявну по справі пом'якшуючу обставину, а саме активне сприяння розкриттю злочину, при цьому неправомірно враховано як обтяжуючу обставину його попередні судимості. Крім того, зазначає, що судом не доведено вчинення ним злочину у стані алкогольного сп'яніння. Також ОСОБА_1 зауважує, що при проведенні попереднього судового засідання суд не звернув уваги на порушення, допущені під час досудового слідства, внаслідок чого його було безпідставно засуджено.

Від потерпілого ОСОБА_3 надійшли заперечення на касаційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу лише в частині необхідності пом'якшення покарання, його захисника, який підтримав касаційну скаргу, думку прокурора, який зазначав про необґрунтованість касаційної скарги, думку потерпілого, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_1, обґрунтовуючи касаційні вимоги, посилається у тому числі на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам, визначення яких дано у статтях 368, 369 КПК України 1960 року, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судом.

При перевірці матеріалів справи касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6. ч. 2 ст. 115 КК України та кваліфікації його дій за цими нормами кримінального закону судами зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства, у тому числі з точки зору їх достатності та допустимості для вирішення питань, визначених ст. 324 КПК України 1960 року, про що у судових рішеннях наведені докладні мотиви.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинів підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, і є обґрунтованими.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів обґрунтовано визнана судом доведеною з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, у тому числі шляхом аналізу та оцінки даних, що містяться у з'явленні із зізнанням, а також його показань, отриманих у ході досудового слідства під час проведення слідчих дій, сукупності письмових доказів, зокрема даних, встановлених із протоколу огляду місця події, висновків судових експертиз, у тому числі щодо характеру тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої, судово-психіатричних експертиз, відповідно до яких під час вчинення злочину засуджений міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тощо.

За встановлених судом фактичних обставин справи, дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 187, п. 6. ч. 2 ст. 115 КК України.

Посилання ОСОБА_1 на порушення, допущені судом під час попереднього розгляду справи не знайшли свого підтвердження, оскільки судом було дотримано вимоги ст. 237 КПК України 1960 року.

Однак, обираючи покарання ОСОБА_1, суд не дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Відповідно до вимог закону та загальних засад призначення покарання, обираючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Санкція ч. 2 ст. 115 КК України є альтернативною і тому суд в обов'язковому порядку має навести мотиви про необхідність призначення винній особі покарання у виді довічного позбавлення волі, а також навести обставини, за яких підвищується ступінь суспільної небезпечності особи винного і вчиненого ним злочину, що позбавляє суд можливості призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

У вироку щодо ОСОБА_1 при призначенні найбільш суворого покарання суд зазначив, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким. Обставинами, які обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та рецидив злочину. Обставинами, за яких підвищується ступінь суспільної небезпечності особи винного і вчиненого ним злочину, суд зазначив тяжкість вчиненого злочину, зухвалість та цинічність дій ОСОБА_1, високий рівень суспільної небезпечності діяння, проявлене ним абсолютне нехтування людським життям, як найвищою соціальною цінністю, а також те, що він позбавив життя людину, завдавши рідним болю, який з часом не минає.

Колегія суддів вважає, що таке формулювання висновку суду про необхідність обрання ОСОБА_1 покарання у виді довічного позбавлення волі не ґрунтується на законі, оскільки настання смерті потерпілої, а відповідно й проявлене засудженим нехтування до людського життя є ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України. У зв'язку з цим не можуть бути визнані такими, що обтяжують покарання тяжкі наслідки вчиненого злочину.

Наявність по справі обставин, які обтяжують покарання, таких як вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та рецидив злочину, на думку колегії суддів, в даному випадку не дають достатніх підстав для застосування найбільш суворого виду покарання, яким є довічне позбавлення волі.

При цьому, як убачається із матеріалів справи, після вчинення злочину засуджений звернувся зі з'явленням із зізнанням, давав пояснення під час слідчих дій, чим фактично сприяв розкриттю злочину, що у відповідності до положень ст. 66 КК України є обставиною, що пом'якшує покарання. Однак, при призначенні покарання ОСОБА_1 судом цю обставину враховано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необхідним постановлені по справі судові рішення змінити, виключити з них посилання суду при призначенні засудженому покарання на настання тяжких наслідків у виді смерті потерпілої та з урахуванням обставини, що пом'якшує покарання - пом'якшити призначене ОСОБА_1 за ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України, ч.4 ст. 187 КК покарання, та остаточне покарання, визначене на підставі ст. 70 КК України.

У зв'язку з викладеним, касаційна скарга засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постановлені по справі судові рішення - зміні.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11,15 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 28 грудня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Виключити із судових рішень посилання на обставину, яка підвищує ступінь суспільної небезпечності особи винного ОСОБА_1 та вчиненого ним злочину - настання тяжких наслідків у виді смерті потерпілої.

Пом'якшити ОСОБА_1 призначене за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України основне покарання з довічного позбавлення волі до 15 років позбавлення волі.

Основне покарання, яке призначене ОСОБА_1 за ч.4 ст. 187 КК України, пом'якшити з 15 до 14 років позбавлення волі.

На підставі ч.1, 3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначити остаточне покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

У решті судові рішення щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

С у д д і:

підпис підпис підпис

В.І. Орлянська Т.І. Франтовська С.І. Кравченко

Згідно з оригіналом

Суддя С.І. Кравченко