Справа № 637
Головуючий у першій інстанції Сливка М.І.
Доповідач Симаченко Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2007
року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі :

головуючого -
Дорчинець С.Г.,

суддів -
Симаченко Л.І., Дідика В. М.,

з участю
прокурора - Кураха Ю. М.,

засудженого -
ОСОБА_1 та його захисника -

ОСОБА_2,

потерпілого -
ОСОБА_3,

розглянув
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією помічника
прокурора Іршавського району .та апеляцією захисника ОСОБА_2 на вирок
Іршавського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с Сільце Іршавського району Закарпатської області, несудимий,

засуджений
за ч. 1 ст. 121 КК України на п'ять років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 186 КК України на три роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно йому призначено
п'ять років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 416 гривень 66
коп. та моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Вирішено питання
щодо речових доказів.

Запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд залишити до вступу вироку в законну силу.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому,
що 2 серпня 2004 року

о 23 - й
годині, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, біля відділення № 7
Закарпатського

регіонального
управління ЗАТ КБ „Приватбанк",
що знаходиться в м. Іршаві по вул. Шевченка

№
40, з метою заволодіння чужим майном
отримав від ОСОБА_4 її кредитну картку,
з якої зняв та привласнив гроші в сумі 50 гривень.

2

3 серпня 2004
року о 2 - й годині 30 хвилинах на вул. Шевченка в м. Іршаві біля магазину
„Автозапчастини", будучи в стані
алкогольного сп'яніння, на грунті
особистих неприязних відносин, під час
сварки з ОСОБА_3 наніс йому кінцем дерев'яної палиці удар у ліве око, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні
ушкодження.

В апеляціях:

Прокурор
просить вирок суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, що судом при
розгляді справи було допущено порушення права підсудного на захист, яке полягало у тому, що потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_5,
показання яких мали суттєве значення для вирішення справи, були допитані у відсутності захисника.

Захисник
ОСОБА_2 в інтересах
засудженого просить скасувати обвинувальний вирок та постановити
виправдувальний, посилаючись на те, що участь підсудного у вчиненні злочину не
доведена, висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним
обставинам справи, досудове й судове
слідство проведено неповно, при розгляді
справи в суді допущено порушення права підсудного на захист.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого та
його захисника, які підтримали подану
апеляцію в повному обсязі, промову
прокурора про скасування вироку та направлення справи на новий судовий
розгляд, думку потерпілого про залишення
вироку без зміни, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів вважає, що
апеляція прокурора підлягає задоволенню,
а апеляція захисника - частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 370 КПК України вирок в усякому разі підлягає
скасуванню, якщо було порушено право
обвинуваченого на захист та якщо у справі відсутній протокол судового засідання.

З
матеріалів справи вбачається, що при
провадженні справи у суді права підсудного в тій, чи в іншій мірі порушувались на всіх стадіях
судового процесу, що перешкодило суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Так, попередній розгляд справи було проведено з
порушенням вимог ст. ст. 237, 245, 253,
254 КПК України. Зокрема, з
протоколу вбачається, що попередній
розгляд відбувся 19 квітня 2007 року,
даних про повідомлення учасників процесу про день судового розгляду в
цей день в матеріалах справи немає,
розписка про вручення підсудному копії обвинувального висновку
відсутня, а достовірність запису, зробленого від імені ОСОБА_1 про отримання
цього документа, що міститься на супровідному
листі прокуратури Іршавського району викликає сумнів, оскільки запис виконано за день до проведення
попереднього розгляду справи. Крім того,
в постанові про призначення справи до судового розгляду зазначено, що при попередньому розгляді приймав участь
представник потерпілого - ОСОБА_6, в протоколі його участь не зазначена і
документів, підтверджуючих його право на
участь в судовому розгляді справи також немає. 18 квітня 2007 року в суд
надійшло клопотання захисника ОСОБА_2 про
закриття справи щодо ОСОБА_1, яке
всупереч вимогам закону під час попереднього розгляду розглянуто не було. До
того ж, резолютивна частина постанови не
містить жодних конкретних даних щодо списку осіб, які підлягають виклику, а вказівка суду про участь захисника згідно ордеру
протирічить тим даним, що містяться в
матеріалах справи, оскільки на досудовому слідстві приймали участь два
захисника ОСОБА_7

3

та ОСОБА_2, але жоден з них не надав ордера на право участі в суді. ( т. 2 а. с. 217 зв.,
218, 219).

Всупереч
вимогам ст. 87 КПК України щодо
фіксації перебігу кожного судового засідання в матеріалах справи відсутній
протокол від 7 травня 2007 року, а інші
протоколи не відображають фактичного перебігу судових засідань, Зокрема,
в протоколі від 6 червня 2007 року не зазначено про прийняті судом
рішення - постанову про привід та окрему постанову на ім'я прокурора. (т. 2 а.
с. 229, 307).

В
порушення вимог ст. 286 КПК України судом не було встановлено особу
підсудного, не з'ясовано час вручення
йому копії обвинувального висновку та не роз'яснено права, передбачені ст. 263 КПК України. До того
ж, судом не були роз'яснені права й
іншим учасникам процесу, як того
вимагають норми ст. ст. 267, 268 КПК
України ( т. 2 а. с. 244 -246, 305).

Про
порушення права підсудного на захист свідчить і той факт, що суд провів без достатніх на то підстав
допит потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 у підготовчій частині судового
засідання у відсутності захисника.

З
матеріалів справи вбачається, що судом
про день розгляду справи - 10 травня 2007 року учасники процесу, в тому числі і захисник ОСОБА_2, належно повідомлені не були. Прокурор та
підсудний категорично заперечували проти допиту даних осіб, зазначаючи,
що захисник не з'явився з поважних причин, а показання потерпілої та свідка мають
суттєве значення й суд не повинен позбавляти захист можливості задати їм
запитання. Однак, суд допитав їх у
підготовчій частині судового засідання,
не звернувши увагу на те, що
допит осіб, які з'явилися в судове
засідання, при відкладенні розгляду
справи проводиться як виняток з метою зменшити матеріальні та процесуальні
витрати, пов'язані з повторною явкою цих
осіб. В даному випадку суд не з'ясував,
коли може з'явитися захисник, не
уточнив дату від'їзду потерпілої, не
перевірив цю інформацію та не вжив жодних заходів щодо відкладення розгляду
справи на найближчий час з метою забезпечення явки всіх учасників процесу. Щодо
свідка ОСОБА_5, то суд взагалі не
з'ясував можливість його повторної явки та відмовив у задоволенні клопотання
про повторний допит даного свідка в послідуючих судових засіданнях без
зазначення будь - яких підстав і не прийнявши до уваги те, що ОСОБА_5 постійно працює і проживає в м.
Ужгороді.

Отже, не вживши заходів до належної організації
судового процесу, суд порушив

принцип
змагальності сторін, не забезпечивши їм
необхідні і рівні умови для виконання

процесуальних
функцій і здійснення наданих прав. Крім того,
судом були порушені вимоги ст.

296 КПК
України при розв'язанні клопотань. Так,
до суду першої інстанції 16 травня 2007

року
надійшли клопотання захисника ОСОБА_2, які в судовому засіданні оголошені не

були, думка учасників процесу щодо їх розв'язання
не з'ясовувалась і по суті вони не

вирішувались.
(т. 2 а. с. 248 - 255).

Що
стосується доводів про неповноту судового слідства, то такі слід визнати обґрунтованими і в тій
частині, що судове слідство по справі
було проведено без допиту свідка ОСОБА_8.
При цьому звертає на себе увагу той факт,
що його явка була визнана обов'язковою. Суд виніс 6 постанов про привід
цього свідка, але не отримавши жодного
документа від Іршавського РВ УМВС про неможливість виконання приводу, прийняв рішення про закінчення розгляду
справи у його відсутності, взявши до
уваги довідку сільської Ради про те, що ОСОБА_8 зі слів матері знаходиться за
межами області. Така позиція суду

4

є явно
непослідовною і суперечить вимогам ст. ст. 64, 323,
334 КПК України щодо всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи, тим більше,
що даний свідок був безпосереднім учасником бійки, під час якої потерпілому були заподіяні
тілесні ушкодження.

До того
ж, висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, формулюючи обвинувачення по першому
епізоду, кваліфікованому як відкрите
викрадення чужого майна, суд
зазначив, що ОСОБА_1 з метою заволодіння
чужим майном отримав від потерпілої ОСОБА_4 її кредитну картку, пообіцявши зняти через банкомат гроші в сумі 50
гривень, не зменшуючи при цьому суми
рахунку. З показань потерпілої вбачається,
що вона добровільно передала йому картку і набрала код, після чого засуджений забрав видані банкоматом гроші. Наведене
свідчить, що потерпіла була введена в
оману і, вважаючи вигідним для себе
зняття грошей без зменшення рахунку,
добровільно передала ОСОБА_1 кредитну картку.

За таких
обставин висновки суду щодо кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 186 КК
України є непереконливими. До того ж,
поза увагою суду залишились вимоги Закону України від 2 червня 2005 року
« Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення
», які стосуються декриміналізації
окремих злочинів за ознакою визначення вартості викраденого.

Отже, доводи апелянтів в зазначеній вище частині
слід визнати обгрунтованими. В результаті допущених істотних порушень кримінально
- процесуального закону та неякісно проведеного судового слідства можливість постановления по справі
законного та обґрунтованого вироку виключається. Вирок суду підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд, під час якого слід
також перевірити решту доводів,
викладених в апеляційній скарзі захисника.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 374 КПК України, апеляційний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

Апеляцію
помічника прокурора Іршавського району задовольнити .

Апеляцію захисника
ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської
області від 16 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, справу направити на
новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суддів.

Запобіжний
захід залишити попередній - підписку про невиїзд.