Справа № 0216/1-9/2011 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.

при секретарі Мельник А.О.

з участю прокурора Гладченко-Корнійчук Ю.М.

потерпілого ОСОБА_1

підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу про обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 (вулиця Леніна, 47) Мурованокуриловецького району Вінницької області, українця, громадянина України, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 (АДРЕСА_1), українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні малолітній син, не працюючого, раніше не судимого, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, жителя ІНФОРМАЦІЯ_9 (вул. Космонавтів 82), українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_10, не працюючого, одруженого, на утриманні малолітня дочка, раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:

Біля 20-ої години 12 жовтня 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автодорозі Муровані Курилівці Горай в с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області умисно з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 через особисті неприязні стосунки, нанесли йому численні удари руками та ногами по різних частинах тіла. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 547/177 від 04.11.2010 року, спільними протиправними діями підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_1 заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді: суцільного синця на верхній та нижній губі з забоєм м`яких тканин губ з крововиливом на слизовій оболонці верхньої губи, на фоні якого є пошкодження та крововилив на слизовій оболонці нижньої губи, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синців в дільниці правої половини грудної клітини, в дільниці правого надпліччя, в дільниці правого плеча та на спинці носа; садни в дільниці лівого ліктьового суглобу та на тильній поверхні лівої кисті, які є легкими тілесними ушкодженнями.

Органами досудового слідства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 обвинувачувалися в тому, близько 20-ї години 12 жовтня 2010 року за попередньою змовою між собою, знаходячись на центральній вулиці с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, з прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердившись за рахунок приниження інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, безпричинно нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_1.

Підсудний ОСОБА_2 не визнав своєї вини в інкримінованому йому досудовим слідством злочині, але визнав свою вину в умисному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_1

ОСОБА_2 показав суду: 12.10.2010 року він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з водієм ОСОБА_8 на автомобілі останнього їздили в с. Перекоренці та с. Морозівка до своїх батьків, щоб взяти продуктів харчування. На зворотній дорозі за його проханням вони заїхали до школи в с. Морозівка, аби знайти ОСОБА_1. Зокрема, він хотів вияснити з ним стосунки у звязку з тим, що кілька тижнів тому той побив його біля магазину в с. Морозівка. Почувши з автодороги голос, схожий на голос ОСОБА_1, він побіг йому на зустріч. ОСОБА_1 був на підпитку і на його запитання про попередню бійку відповів нецензурними словами. У відповідь на це він наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого ОСОБА_1 упав на дорогу і його потяг за собою. На дорозі вони обидва зчепились в бійці. Через якийсь час до них машиною зїхали ОСОБА_8 з ОСОБА_4 і тут же був ОСОБА_3 ОСОБА_4 розборонив їх, і вони всі разом, в тому числі і ОСОБА_1 поїхали до будинку лісника, щоб вмитися, оскільки і у нього і у ОСОБА_1 обличчя було в крові. Зайшовши до будинку, він ще раз наніс ОСОБА_1 удар кулаком в обличчя, а коли той упав ногою по тулубу. ОСОБА_4 знову зупинив бійку. Після цього ОСОБА_1 пішов додому, а вони поїхали у м. Вінниця.

Підсудний ОСОБА_3 не визнав своєї вини в інкримінованому йому злочині і показав суду: У їх приїзд 12.10.2010 року в с. Морозівка, ОСОБА_2 шукав ОСОБА_1, аби вияснити з ним стосунки щодо бійки, яка була між ними кілька тижнів тому. Біля 20-ої години вони були біля Морозівської школи і ОСОБА_2 запитував у батька ОСОБА_1, де можна того знайти. Потім він почув, що внизу на дорозі голосно розмовляє чи співає сам ОСОБА_1, а тому побіг до нього. Він побіг за ОСОБА_2 і чув, як ОСОБА_1 почав нецензурними словами ображати ОСОБА_2, а той у відповідь вдарив ОСОБА_1 кулаком в обличчя. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 впали на землю. Він у бійку не встривав. Дуже швидко на автомобілі до місця бійки підїхали ОСОБА_8 з ОСОБА_4, останній розборонив хлопців. Він бачив і у ОСОБА_2 і у потерпілого кров на обличчі. Всі разом вони сіли в автомобіль і поїхали до будинку лісника, аби хлопці вмилися. Він в будинок не заходив і не бачив, що там відбувається, але дуже швидко ОСОБА_1 вийшов і пішов додому, а вони всі разом поїхали у м. Вінницю.

Підсудний ОСОБА_4 не визнав своєї вини в інкримінованому злочині. Суду ОСОБА_4 показав: 12.10.2010 року він, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приїхали на автомобілі ОСОБА_8 до батьків по продукти харчування. Повертаючись від його батьків із с. Перекоренці, ОСОБА_2 запропонував підїхати до Морозівської школи і знайти ОСОБА_1, щоб вияснити з ним стосунки з приводу бійки, яка була між ними кілька тижнів тому. Поки вони біля школи розмовляли із батьком ОСОБА_1, ОСОБА_2 почув, що той сам іде по дорозі і побіг йому назустріч. За ним пішов ОСОБА_3 Він, боячись, щоб хлопці знову не побилися, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 автомобілем поїхали також вниз по дорозі. У світлі фар вони побачили, що на дорозі лежать і продовжують битися ОСОБА_2 і ОСОБА_1, а ОСОБА_3 стояв осторонь. Він вийшов з автомобіля і забрав ОСОБА_2 від ОСОБА_1, у них в обох були в крові обличчя. Він запропонував сісти в автомобіль і підїхати до будинку ОСОБА_9 та вмитися. Всі погодилися. ОСОБА_9 відкрив будинок, він, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зайшли в будинок, але між хлопцями знову виник конфлікт, ОСОБА_2 знову вдарив ОСОБА_1 Він розборонив їх, ОСОБА_1 пішов додому пішки, а вони поїхали автомобілем у м. Вінницю.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_1 суду показав, що 12.10.2010 року близько 21-ої години вечора він повертався із риболовлі і по дорозі зустрів неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 З ними він зупинився розмовляти, а потім разом ішли дорогою до школи. Зі сторони школи до них підбігли ОСОБА_2 та ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_2, нічого не пояснюючи, наніс йому удар кулаком в область обличчя, від чого він упав на асфальт. Діти налякалися і втекли. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 продовжували наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла. Потім до місця бійки підїхав автомобіль, з нього вийшов ОСОБА_4 і також почав наносити йому удари. Потім хтось із присутніх сказав, щоб його вантажили в багажник, але так як там не було місця його посадили на заднє сидіння. Сівши в автомобіль, вони поїхали в сторону Мурованих Куриловець. Зупинилися вони біля будинку лісника. ОСОБА_4 витяг його з автомобіля та разом із ОСОБА_2 завели в середину будинку, кинули на підлогу і знову почали наносити йому удари в область обличчя та інші частини тіла. Потім вони його відпустили і він побіг до дому.

Допитані судом свідки очевидці неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 показали суду, що 12.10.2010 року вони разом із ОСОБА_10 у вечірній час поверталися до дому і по дорозі зустріли ОСОБА_1 Вони з ним почали розмовляти і пішли в напрямку до школи. Пройшовши декілька метрів, навпроти них вибігло двоє хлопців - ОСОБА_2І та ОСОБА_3 Вони підбігли до ОСОБА_1 і, нічого не пояснюючи, почали його бити. Вони злякались і сховалися в кущі. З місць схованки кожна із свідків бачила, що ОСОБА_2 першим наніс удар ОСОБА_1 і той упав на асфальт, потім уже і ОСОБА_2 і ОСОБА_3 били лежачого на землі ОСОБА_1 руками і ногами по різних частинах тіла. Потім до них під`їхав автомобіль, з якого вийшло три чи чотири чоловіка, які також приєдналися бити ОСОБА_1. Далі хтось із хлопців запропонував кинути ОСОБА_1 в багажник, а потім машина поїхала в сторону Мурованих Куриловець.

Показання третього очевидця подій ОСОБА_10 на досудовому слідстві (а.с. 45) були оголошенні в судовому засіданні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 306 КПК України. Вони аналогічні показанням в суді ОСОБА_12 та ОСОБА_11

Допитаний в справі в якості свідка ОСОБА_9, показав: 12.10.2010 року до нього додому у вечірній час приїхали з водієм ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 запропонував йому поїхати з ними до сільської школи. Приїхавши до школи, ОСОБА_2 пішов запитати у ОСОБА_13, де знаходиться його син ОСОБА_1, на що той відповів що не знає. Розмовляючи біля школи ОСОБА_2 почув голос ОСОБА_1 і побіг вниз до дороги, за ним побіг ОСОБА_3 Він і ОСОБА_4 сіли в автомобіль і поїхали по дорозі за хлопцями. Проїхавши кілька метрів, вони побачили ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які бились між собою. Вони всі вийшли із автомобіля і почали розбороняти їх. Після припинення бійки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зясували між собою стосунки в усній формі, сіли в автомобіль і поїхали до нього в лісництво. Він відкрив будинок і туди зайшли ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що відбувалось в середині будинку він не бачив.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 12.10.2010 року він по проханню ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поїхали в с. Перекоренці до матері ОСОБА_4, щоб взяти продуктів харчування. Повертаючись назад, вони заїхали до будинку лісника. Порозмовлявши, лісник - ОСОБА_9 сів разом з ними в автомобіль щоб підїхати до школи. Біля школи всі вийшли на вулицю курити, а ОСОБА_2 пішов до школи щоб щось зясувати. Потім вони почули якийсь крик, який лунав із дороги. ОСОБА_2 побіг на голоси, а за ним побіг ОСОБА_3 Інші сіли до нього в автомобіль і поїхали дорогою вниз. За кілька метрів вони побачили, що на асфальті бється ОСОБА_2 з хлопцем. Він зупинив автомобіль, ОСОБА_4 вийшов і зупинив бійку. Всі, в тому числі і невідомий хлопець, з яким бився ОСОБА_2, сіли до нього в автомобіль і повернулися до будинку лісника. До будинку ввійшли ОСОБА_2, ОСОБА_4 та хлопець з яким ОСОБА_2 бився. Через деякий час останній з будинку вийшов і пішов до дороги. Вони поїхали до м. Вінниці.

Суспільна небезпечність хуліганства полягає в тому, що це один з небезпечних і поширених злочинів проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. Крім цього, хуліганство часто завдає шкоди особистим інтересам людей, їх здоров`ю, власності, навколишньому середовищу. Злочинним визнається тільки таке грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства і супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому, зазначений у ч. 1 ст. 296 КК термін «грубе порушення»є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоровя, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві. Саме порушення громадського порядку ще не свідчить про вчинення кримінально караного хуліганства. Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Відсутність у діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство»закріпив положення, відповідно до яких суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім'ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Досудовим та судовим слідством встановлено, що за кілька тижнів до подій, що стали предметом судового розгляду у цій кримінальній справі, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, у звязку з яким вони перебували у неприязних і незясованих між собою стосунках. 12 жовтня 2010 року підсудний ОСОБА_2 шукав зустрічі із потерпілим ОСОБА_1, аби зясувати стосунки та провчити того за протиправну поведінку.

Такий факт, зокрема, доведено показаннями на досудовому та судовому слідстві всіх підсудних, потерпілого, який ствердив у суді про конфлікт із ОСОБА_2, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_8 Показання учасників процесу про направленість умислу ОСОБА_2 послідовні та незмінювані з моменту відібрання у них пояснень і до допиту під час судового слідства.

Таким чином, суд прийшов до переконливого висновку, що умисел, мотив і цілі ОСОБА_2 були спрямовані саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_1, а ніяк не на порушення громадського порядку.

Про те, що громадський порядок в с. Морозівка у жовтні 2010 року не порушувався і відсутні відповідні заяви чи звернення, свідчить повідомлення сільського голови с. Морозівка № 02-10/254 від 27.12.2010 року.

Щодо невизнання підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині та заперечення участі в будь-якому іншому злочині, суд вважає, що це є їх способом захисту від відповідальності за скоєне.

Так, із показань самих підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також із показань підсудного ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_8 слідує, що їм достеменно було відомо, які стосунки склалися між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та з якою метою ОСОБА_2 шукав у той вечір ОСОБА_1 Однак, жоден із них не зупинив ОСОБА_2 від здійснення помсти, а, натомість, сприяли її настанню, допомагаючи розшукувати ОСОБА_1 Жоден із них, не попробував зупинити ОСОБА_2, коли той побіг на голос ОСОБА_1, а, навпаки, ОСОБА_3 побіг разом із ОСОБА_2, а ОСОБА_4 негайно поїхав за ними автомобілем.

Про те, що і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 приймали активну участь у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1, у суду не виникає ніяких сумнівів. Зокрема, потерпілий та свідки очевидці неповнолітні ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в ході всього розслідування справи та в суді давали послідовні і несуперечливі ні між собою, ні в сукупності з іншими доказами показання про те, що спочатку ОСОБА_1 почали бити ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а потім під`їхав автомобіль, з нього вийшли чоловіки і продовжували бити потерпілого.

До показань неповнолітніх свідків про те, що в бійці приймали участь п`ять-шість чоловіків, суд відноситься критично, оскільки з огляду на свій вік та багату уяву, обстановку (ніч, чужі чоловіки) та обставин події, вони могли чогось не побачити, щось дофантазувати.

При визначенні кількості учасників нанесення тілесних ушкоджень, суд бере в основу показання потерпілого ОСОБА_1, який з моменту звернення в правоохоронний орган із відповідною заявою (а.с. 4), вказував трьох осіб, які спричинили йому тілесні ушкодження - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Факт скоєння підсудними злочинних діянь також доводиться:

1) рапортом оперативного чергового майора міліції ОСОБА_15І (а.с. 3) про те, що 13.10.2010 року по телефону 102 в чергову частину надійшло повідомлення від лікаря травматолога ОСОБА_16 про те, що до нього за медичною допомогою звернувся житель с. Морозівка ОСОБА_1О, який отримав тілесні ушкодження в наслідок побиття;

2) протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 13.10.2010 року (а.с. 4), з якого слідує, що цього дня потерпілий ОСОБА_1 заявив до Мурованокуриловецького РВ УМВС про вчинений щодо нього ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочин нанесення тілесних ушкоджень.

Тяжкість тілесних ушкоджень встановлена висновком СМЕ № 547/177 від 04.11.2010 року (а.с. 55-56). Експертом, зокрема, встановлено, що в ОСОБА_1 мали місце такі тілесні ушкодження, а саме: комплекс ушкоджень в дільниці верхньої та нижньої губи, зокрема, суцільний синець на верхній та нижній губі з забоєм мяких тканин губ з крововиливом на слизовій оболонці верхньої губи на фоні якого є пошкодження та крововилив на слизовій оболонці нижньої губи; а також синці в дільниці правої половини грудної клітини, в дільниці правого надпліччя, в дільниці правого плеча та на спинці носа; садни в дільниці лівого ліктьового суглобу та на тильній поверхні лівої кисті. Комплекс ушкоджень в дільниці верхньої та нижньої губи виник від одноразової дії тупого предмету або від удару до такого, а синці та садни від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або від удару до такого (таких), яким могли бути руки та ноги нападаючих, можливо 12.10.2010 року та належать: комплекс ушкоджень в дільниці верхньої та нижньої губи до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя; синці та садни до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_2І,. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо потерпілого ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За змістом ст. 27 КПК України, коли суд дійде висновку про необхідність змінити кваліфікацію злочину, у вчиненні якого підсудний обвинувачується, на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин, справа про який порушується не інакше як за скаргою потерпілого, то він (суд) може перекваліфікувати дії підсудного й постановити обвинувальний вирок лише за наявності в справі скарги потерпілого або його усної заяви в судовому засіданні про притягнення підсудного до кримінальної відповідальності.

В матеріалах кримінальної справи мається заява потерпілого ОСОБА_1, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_2І,. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 4). В судових дебатах потерпілий ОСОБА_1 заявив, що він бажає, аби підсудні понесли покарання за те, що вчинили з ним.

Враховуючи обрану підсудними процесуальну поведінку, суд вважає, що вони в однаковій мірі винні у події, яка сталася між ними та потерпілим ОСОБА_1, а тому вважає, що вони мають нести однакову міру відповідальності.

Призначаючи покарання підсудним, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, зокрема, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості; особу кожного винного, зокрема, що за місцем проживання кожен з них характеризується виключно позитивно, як такі, що не скомпрометували себе (а.с. 9, 10, 31). У діях підсудних відсутні обставини, які обтяжують їм покарання.

До обставин, що помякшують покарання для ОСОБА_2, суд відносить каяття у скоєному, вчинення злочину вперше (а.с. 30). До обставин, що помякшують покарання для ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд відносить вчинення злочину вперше (а.с. 26, 28) та наявність на утриманні малолітніх дітей (а.с. 32).

На підставі викладеного, зокрема, враховуючи сукупність помякшуючи покарання обставин, суд приходить до висновку, що підсудним можна призначати найменш тяжке покарання, визначене санкцією інкримінованої частини статті штраф, а його розмір визначити як ближчий до мінімального, передбаченого санкцією.

З огляду на обране для підсудних покарання, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу, обраного щодо кожного з них досудовим слідством, а тому до вступу вироку в законну силу залишає запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Від заявленого на попередньому судовому засіданні цивільного позову потерпілий ОСОБА_1 відмовився у підготовчій частині судового засідання.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в сумі тисяча гривень.

ОСОБА_7 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в сумі тисяча гривень.

ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в сумі тисяча гривень.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу підсудним залишити без зміни підписку про невиїзд.

На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: ________________