Справа № 447/2512/14-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2015 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000607, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2014 року про обвинувачення::

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пісочне, Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 29.05.2014 року, близько 13:30 години, знаходячись на узбіччі дороги, що біля будинку №130, по вул.Дрогобицькій в с.Рудники Миколаївського району Львівської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів руками по грудній клітці та руках потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця на правій руці, синця на лівій руці, синця на правій молочній залозі, які згідно висновку експерта №91/14 від 20.06.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до цивільного позову про відшкодування шкоди завданої злочином, потерпіла просить відшкодувати їй витрати понесені нею на лікування, внаслідок завдання шкоди її здоров`ю та купівлю ліків, витрати по наданню правової допомоги в сумі 6000,00 гривень та моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000,00 гривень, що полягала у фізичному болю та страждання, які були завдані їй у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь за ч.1 ст.125 КК України не визнав. Так само не визнав цивільний позов, та пояснив, що 29.05.2014 року близько 13:30 год. на узбіччі дороги біля його будинку, зупинився автомобіль, типу бус, з якого вийшли троє невідомих йому чоловіків, які пішли в кафе-бар ОСОБА_6 . Після того як невідомі йому чоловіки вийшли з бару ОСОБА_6 , він підійшов до них та зробив їм зауваження, що в даному місці стоянка автомобілів заборонена і попросив їх від`їхати від його будинку, після чого вийшла ОСОБА_6 , яка почала кричати на його, чому він робить зауваження даним чоловікам. Згодом він побачив, що з території кафе-бару на своєму автомобілі виїхав чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , який зупинився на узбіччі дороги біля його будинку, на що він йому зробив зауваження, щоб той забрав свій автомобіль, оскільки стоянка в даному місця заборонена. ОСОБА_8 сказав йому, що йому в даному місці можна зупинятись, після чого ОСОБА_4 покликав свою дружину ОСОБА_9 , щоб вона принесла йому фотоапарат, для того, щоб зафіксувати, де зупинився ОСОБА_8 . Коли його дружина принесла йому фотоапарат і він почав фотографувати автомобіль ОСОБА_8 , до нього підійшла потерпіла ОСОБА_6 і почала виривати з рук фотоапарат, шарпати його руками за одяг. Відійшовши від ОСОБА_6 він сфотографував автомобіль ОСОБА_8 . Після чого потерпіла зателефонувала в міліцію. Потерпілу він не бив, оскільки пішов зразу до дому.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 29.05.2014 року близько 13:00 год почула гул біля свого кафе, де стояв автомобіль, в якому сиділи люди, яких ОСОБА_4 , ображав. Вона зробила йому зауваження і він почав її ображати і зразу почав бити кулаками, тримаючи її за ліву руку, а правою наносив удари в груди близько 4-5 разів, тоді вона вирвалась, підійшов її чоловік ОСОБА_8 і забрав її до кафе.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка є дочкою потерпілою пояснила, що була в будинку і почула крик, вийшла на вулицю і побачила, як ОСОБА_4 тримав її маму за руку, а другою рукою наносив удари, після чого підійшов батько і забрав маму.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є клієнтом бару пояснив, що 29.05.2014 року він і ОСОБА_12 приїхали пообідати в кафе, вийшли з машини і почули сварку, зайшли в кафе, тоді вийшли на двір побачили, що ОСОБА_4 зловив за одяг потерпілу та замахувався на неї, погрожував нанести удари, після чого він з ОСОБА_13 розвернулись і пішли в кафе обідати. В момент сварки бачив як ОСОБА_4 шарпав потерпілу за груди, чи штовхала потерпіла ОСОБА_4 він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , який є клієнтом бару пояснив, що 29.05.2014 року він з ОСОБА_15 приїхали пообідати в кафе, вийшли з машини і почули сварку, зайшли в кафе, замовивши обід - вийшли на подвір`ї побачили, що ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_6 сварились, ОСОБА_4 погрожував потерпілій, тримав потерпілу за одяг, шарпав, наносив удари в груди потерпілій ОСОБА_6 , вигукував, що поб`є її. Ударів обвинуваченому потерпіла не наносила, не штовхала.

Д

опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка є дочкою потерпілої пояснила, що коли була в кафе почула крик і вибігла на вулицю, де побачила як ОСОБА_4 однією рукою тримає її матір, а другою наносить їй удари по грудях, і вона почала дзвонити в міліцію, після чого підійшов її батько і забрав матір. Також дадала, що бійка відбувалась на узбіччі дороги, під час того як ОСОБА_4 наносив удари її мамі, його дружина ОСОБА_9 віддягувала його за руку, її матір ОСОБА_4 не била.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , яка є подругою ОСОБА_16 пояснила, що коли вона з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 сиділи в барі, почули крик, після чого вибігли на вулицю, де побачила, як біля узбіччя ОСОБА_4 зловив ОСОБА_6 за руку і вдарив в груди, після чого вона з ОСОБА_20 пішли до бару, а ОСОБА_21 пішла до мами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , який є клієнтом кафе пояснив, що 29.05.2014 року прийшов в кафе пити квас, почув крики і вийшов подивитись. ОСОБА_4 сильно кричав і матюкався. Бачив як обвинувачений ОСОБА_4 однією рукою тримав потерпілу ОСОБА_6 а іншою рукою наносив їй удари в груди більше ніж один раз.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який є чоловіком потерпілої, пояснив, що 29.05.2014 року він виїжав з подвіря і почув крик, зупинив машину, вийшов з неї, і побачив як ОСОБА_4 вдарив його дружину ОСОБА_6 в груди.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є дружиною обвинуваченого пояснила, що 29.05.2014 року біля її будинку стояв бус, до якого підійшов її чоловік ОСОБА_4 і попросив не смітити , після чого коли бус відїжав до ОСОБА_4 підійшла потерпіла і почала сварити її чоловіка. Чоловік попросив її принести йому фотоапарат, для того щоб сфотографувати , як ОСОБА_8 виїхав на їх сторону дороги, однак потерпіла фотографувати її чоловікові не давала, штовхала його. Її чоловік потерпілу не бив.

В судовому засіданні були досліджені документи, а саме:

- постанова слідчого СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_23 від 29.05.2014 року про призначення судово-медичної експертизи;

- висновок експерта №84/14 від 30.05.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 , 1970 року народження, виявлено один синець на правій руці, котрий утворився від дії тупих предметів, міг утворитися при обставинах вказаних у постанові слідчого СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_23 від 29.05.2014 року №б/н по терміну давності відповідає 29 травня 2014 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження;

- постанова слідчого СВ Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_23 від 11.06.2014 року про призначення додаткової судово-медичної експертизи

- висновок експерта №91/14 від 20.06.2014 року, згідно якого у ОСОБА_6 , 1970 року народження виявлено один синець на правій руці, один синець на лівій руці, один синець на правій молочній залозі, котрі утворились від дії тупих предметів та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Виявлений синець на правій руці при первинному та повторному огляді по терміну давності відповідає 29 травня 2014 року, виявлені синці на лівій руці та на правій молочній залозі не виключено, що можуть відповідати 29 травня 2014 року;

- виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на дому, зареєстрованої за №56 в журналі обліку денного стаціонару та стаціонару на дому Миколаївської КЦРЛ від 12.06.2014 року;

- розрахунок оплати виконавцю за надання юридичної допомоги ОСОБА_6 на суму 6000,00 гривень, акт виконаних робіт від 07.04.2015 року та квитанція про оплату за юридичні послуги від 20.12.2014 року, згідно якої потерпіла ОСОБА_6 оплатила адвокату ОСОБА_7 за надані юридичні послуги 6000,00 гривень;

- квитанція про оплату (комісія) переказу грошових коштів, згідно до якої комісія за переказ грошових коштів по оплаті за юридичні послуги становить - 60 (шістдесят) гривень;

- довідка про склад сім`ї обвинуваченого №1598 від 21.07.2014 року, яка видана Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області;

- довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_4 №3898.

В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: вимога про наявність судимостей від 23.07.2014 року; довідка про неперебування на обліку у нарколога від 13.06.2014; довідку про неперебування на обліку у лікаря-психіатра від 13.06.2014; характеристика з місця проживання, згідно якої ОСОБА_4 характеризується з позитивної строни, спиртними напоями не зловживає, громадського порядку не порушує, веде здоровий спосіб життя.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 ( із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні злочину: передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.

Цивільний позов потерпілої необхідно задовольнити частково із таких підстав.

На підставі ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1994 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що у ході вчинення злочину обвинувачений умисно спричинив потерпілій синця на правій руці, синця на лівій руці, синця на правій молочній залозі, що є легкими тілесними ушкодженнями. Після чого у потерпілої з її слів погіршився стан здоров`я.

Дії обвинуваченого, спричинили потерпілій моральні страждання через фізичний біль, страх, інші переживання, та, враховуючи глибину душевних страждань, характер вчинених обвинуваченим протиправних дій, що призвели до заподіяння шкоди, у відповідності з вимогами розумності та справедливості, суд приходить до наступного висновку.

Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки потерпілою не надано жодного документального підтвердження понесених нею витрат на лікування.

Щодо цивільного позову в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає, що такий підлягає до повного задоволення, так як такі витрати повністю підтверджуються документально.

Що ж стосується відшкодування моральної шкоди, то така підлягає задоволенню частково, а саме на суму 1000 гривень.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680 гривень.

Заявлений потерпілою цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок та 60 (шістдесят) грн.. за оплату переказу грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог цивільного позову - відмовити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1