УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/203/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 27 ч.5,358 ч.1,358 ч.3,190 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченої ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старі Велідники Овруцького району Житомирської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одружена, має одного утриманця, потерпілу внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює в ДП «Білокоровицьке лісове господарство» продавцем магазину, мешканки АДРЕСА_1 , не судимої,
виправдано за недоведеністю вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.3, 190 ч.1 КК України.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у тому, що в жовтні місяці 2009 року, дізнавшись від громадянина ОСОБА_10 про можливість оформлення пільгової пенсії, як особі, яка має інвалідність 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, використовуючи при цьому підроблені документи, вирішила підробити на себе такі документи для подальшого оформлення та отримання вказаної пенсії. У вказаний період часу ОСОБА_7 , з метою заволодіння державними коштами, домовилася із ОСОБА_10 про виготовлення на її ім`я, тобто підроблення, документів, а саме «Виписки із акту огляду МСЕК», «Довідки до акту огляду МСЕК», згідно яких вона мала являтися інвалідом другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, з метою їх подальшого використання при оформленні пільгової пенсії. У невстановлений слідством день, час та місці, у жовтні 2009 року, з метою підроблення офіційних документів, ОСОБА_7 зустрілася з ОСОБА_10 , якому надала свої документи.
Невстановлена слідством особа, у невстановлений слідством час, у жовтні 2010 року, в невстановленому слідством місці, підробила бланк суворої звітності форми 157-1/0, тобто «Виписку із акту огляду МСЕК», серії НОМЕР_1 , «Довідки до акту огляду МСЕК» тієї ж серії та номеру. Далі невстановлена слідством особа у вказаних виписці та довідці, які датувала 10.11.2009 року, рукописним текстом заповнила графи, вказавши, що ОСОБА_7 отримала інвалідність 2 групи захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. Підробивши таким чином документи, а саме «Виписку з акту огляду МСЕК» серії ЖИА №110544 від 10.11.2009 року та «Довідку до акту огляду МСЕК» серії ЖИА №110544 від 10.11.2009 року, які видаються та посвідчуються установою і які надають права, ОСОБА_10 на початку листопада місяця 2009 року, з метою подальшого використання, передав їх обвинуваченій.
Таким чином, ОСОБА_7 здійснила пособництво в підробленні документів, які видаються та посвідчуються установою і які надають права, з метою подальшого їх особистого використання.
В подальшому, 26.01.2010 року, ОСОБА_7 з метою отримати державні кошти шахрайським шляхом, надала ці підробленні документи управлінню праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації для оформлення виплати компенсації як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. На підставі даних документів управлінням праці та соціального захисту населення Олевської районі державної адміністрації ОСОБА_7 було виплачено пільги та компенсації, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС першої категорії, у розмірі 5431 гривень 77 копійок.
Крім цього, 01.03.2010 року ОСОБА_7 надала, в числі інших документів і підроблені документи до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі для оформлення пільгової пенсії, як особі, що має 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. З урахуванням наданих документів, в тому числі підробленої «Виписки із акту огляду МСЕК» серії ЖИА №110544 від 10.11.2009 року, управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районі ОСОБА_7 було призначено пільгову пенсію, як особі, яка являється інвалідом 2 групи , внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС.
Таким чином, ОСОБА_7 використала підроблені документи, які видаються та посвідчуються установою і які надають права.
Після цього, ОСОБА_7 замовила та отримала в Олевському відділенні «Приватбанк» пластикову картку, за допомогою якої щомісячно отримувала державні кошти у вигляді виплати пенсії, як особі, яка являється інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС за період з листопада місяця 2009 року по вересень місяць 2011 року.
Досудовим розслідуванням кваліфікувано злочинні дії ОСОБА_7 за ч.5. ст.27, ч.1 ст.358 КК України, як умисні дії, які виразились в пособництві у підробленні документів, які видаються та посвідчуються установою і які надають права, з метою подальшого їх особистого використання; за ч.3 ст.358 КК України, як умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа; за ч.1 ст.190 КК України , як умисні дії, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство).
На вирок суду надійшла апеляційна скарга прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій останній просить цей вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження для нового розгляду до місцевого суду в іншому складі.
В обґрунтування скарги прокурор стверджує, що суд не дотримався вимог ст.ст.370, 374 КПК України та не обгрунтував належним чином висновки про недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою.
Апелянт вказав, що суд у вироку зазначає про те, що обвинувачена ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнала, але одночасно з цим зазначає показання останньої, згідно яких прослідковується факт пособництва у підробці довідки МСЕК та використання завідомо підробленого документа і незаконне заволодіння державними коштами.
Зазначив, що суд не врахував показів допитаних в суді свідків, які підтвердили факт незаконного отримання ОСОБА_7 коштів по підроблених документах.
Також вказав, що суд при ухваленні вироку послався на порушення вимог ст.291 КПК України щодо невнесення до реєстру матеріалів досудового розслідування відомостей про наявність речових доказів. Хоча відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України суд мав в підготовчому засіданні перевірити обвинувальний акт та повернути прокурору, а не призначати кримінальне провадження до розгляду та вказувати на недоліки у вироку.
Прокурор зазначив, що в порушення вимог ст.87 КПК України, суд безпідставно визнав висновок експерта як неналежний та недопустимий доказ.
Апелянт стверджує, що з усіма матеріалами кримінального провадження ОСОБА_7 була ознайомлена 16.06.2014 року під час досудового розслідування. Під час судового розгляду 05.08.2014 року ОСОБА_7 та захиснику ОСОБА_9 за їх клопотанням повторно надано доступ до матеріалів кримінального провадження.
Апелянт вважає, що місцевий суд безпідставно 26.02.2015 року відмовив прокурору у відновленні досудового слідства по провадженню і долученню до матеріалів кримінального провадження доказів по справі, оскільки вони не були внесенні до реєстру матеріалів досудового розслідування, що є порушенням вимог ч.5 ст.364 КПК України.
Також прокурор вказав в апеляції, що суд невірно зазначив у вироку про те, що обвинуваченій вручено підозру під час розгляду справи в суді, оскільки даний процесуальний документ не досліджувався в ході судового розгляду, а в матеріалах провадження є повідомлення про підозру.
Крім того, апелянт звернув увагу, що обвинуваченій не було надано останнього слова і, в порушення вимог ст. 376 КПК України, вирок суду було оголошено у відсутності ОСОБА_7 .
В запереченнях адвокат ОСОБА_9 просить відхилити апеляційну скаргу прокурора, як безпідставну, а вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Однак, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5ст.27, ч.1ст.358, ч.3 ст.358, ч.1ст.190 КК України не містить належного аналізу доказів спростованого обвинувачення.
Так, суд визнав неналежним і недопустимим доказом висновок експерта, згідно якого довідка МСЕК є підробленою, пославшись на те, що дана медична довідка не визнана речовим доказом та не була внесена до реєстру матеріалів досудового розслідування як речовий доказ.
Однак, судом першої інстанції не була дана оцінка показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншим, які є працівниками УПСЗН Олевської РДА та управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, а також не було мотивовано, чому ці докази відкидаються судом.
Зокрема, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у судовому засіданні показали, що у 2011 році було встановлено, що довідка МСЕК про другу групу інвалідності на ім`я ОСОБА_7 , є фіктивною, тобто останній така довідка не видавалася і друга група інвалідності не встановлювалась. У зв`язку з цим і була припинена обвинуваченій виплата пенсії.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд, мотивуючи свій висновок обрав вибірковий підхід до оцінки доказів.
Крім того, в порушення вимог п.1 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку відсутнє рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватою.
Отже висновок суду про відсутність будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів, що саме ОСОБА_7 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення, є не мотивованим і передчасним.
Вирок місцевого суду в повній мірі не відповідає вимогам ст. 374 КПК України. Таким чином вирок не може бути визнаний законним і обґрунтованим, якщо обставини, які впливають на кваліфікацію вчиненого не були належно досліджені і оцінені.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, оскільки перешкодили ухвалити законне судове рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Однак апеляційний суд, в даному випадку, позбавлений можливості, скасувавши вирок, ухвалити новий вирок, оскільки обмежений вимогами апеляційної скарги.
Тому, керуючись нормами ч.1ст.7, ч.6 ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідним скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
При новому розгляді місцевому суду необхідно врахувати порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначені в даній ухвалі апеляційного суду, а також перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 415, 9 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
постановила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити. Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №0000255 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.27 ч.5, 358 ч.1, 358 ч.3, 190 ч.1 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню.

Судді: