Справа № 738/838/15-к
№ провадження 1-в/738/232/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи

виконання покарань ОСОБА_5
представника

спостережної комісії ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що будучи засудженим вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року за ст.257, ч.5 ст.185, ч.2 ст.15, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.194, ст.70, 71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, відбув ? призначеного судом покарання, порядку відбування покарання дотримується, з 10 квітня 2009 року по 14 жовтня 2014 року перебував у Львівському СІЗО, де не мав можливості працювати, неодноразово звертався до адміністрації Менської виправної колонії №91 із заявами про працевлаштування, проте з незалежних від нього причин працевлаштований не був, стягнень не має, вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення. Просить суд при розгляді клопотання також врахувати, що він має хвору матір похилого віку, позовів згідно з вироком не має, щиро розкаявся у вчинених злочинах.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити та додатково пояснив, що зі слів представників установи виконання покарань йому відмовлено в застосуванні до нього пільг, передбачених ст. 100 КВК України та ст. 82 КК України, з підстав нетривалого перебування в установі виконання покарань, проте з невідомих йому причин у рішенні комісії по застосуванню до засуджених пільг зазначено, що він не став на шлях виправлення, крім того, на даний час в Менській ВК №91 він перебуває більше 8 місяців, але питання про зміну йому режиму утримання не ставиться, на максимальному рівні безпеки він позбавлений можливості працювати, отримувати заохочення.
Представник установи виконання покарань в судовому засіданні не заперечував звернення засудженого із заявами про працевлаштування, зазначивши, що такі заяви були подані засудженим 23 грудня 2014 року, 21 січня та 12 березня 2015 року, проте засуджений не був працевлаштований у зв`язку з відсутністю роботи, з клопотанням про зміну умов тримання засуджений не звертався, заохочень немає, а тому вважає, що застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Представник спостережної комісії Менської райдержадміністрації під час судового розгляду підтримала рішення спостережної комісії про передчасність застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що ОСОБА_3 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, вину у вчиненні яких визнав частково, і за час відбування покарання не заохочувався. Після перерви представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання засудженого повідомлявся належним чином.

Прокурор підтримав клопотання засудженого та просив його задовольнити, посилаючись на те, що засуджений не був працевлаштований з незалежних від нього причин, виявляв бажання працювати, має характеристику позитивної спрямованості.
Заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2014 року за ст.257, ч.5 ст.185, ч.2 ст.15, ч.5 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.194, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання обчислюється з 10 квітня 2009 року.

Отже, на час розгляду клопотання ОСОБА_3 відбув 3/4 частини призначеного йому судом покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 10 квітня 2009 року. За час перебування в Львівському СІЗО режим утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі у Львівській області (протокол №24 від 27 червня 2014 року) засудженому ОСОБА_3 визначено максимальний рівень безпеки у приміщеннях камерного типу.

Відбуваючи покарання в Менській ВК №91 з 19 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_3 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. З персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, передбачені законом вимоги виконує. Дотримується санітарно-гігієнічних норм, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку. На виробництві установи не працевлаштований з незалежних від нього причини, бажання працювати проявляє, подав заяву про працевлаштування. До виконання робіт з благоустрою не залучався, але бажання виявляє, дотримується вимог пожежної безпеки. Засуджений бере особисту участь у проведенні виховних заходів, які проводяться в секторі, залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку виконує.

Згідно з вимогами ст. 118 КВК України обов`язок працевлаштування засуджених покладений на адміністрацію виправного закладу, а тому не є виною засудженого те, що його не працевлаштували. Водночас суд враховує, що після прибуття до Менської ВК №91 засуджений ОСОБА_3 неодноразово звертався до адміністрації установи виконання покарань з заявами про його працевлаштування, що свідчить про бажання засудженого працювати.

Доводи представника установи про те, що зміна умов тримання засуджених до позбавлення волі можлива лише на підставі заяви самого засудженого, а ОСОБА_3 з такою заявою не звертався, суперечать положенням ст. 100 КВК України, згідно з якими зміна умов тримання в межах однієї колонії здійснюється за клопотанням начальника відділення соціально-психологічної служби постановою начальника колонії, а зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, в АРК, області, місті Києві та Київській області.

Крім того, представник установи виконання покарань в судовому засіданні пояснив, що в його обов`язки, як начальника відділення, входить роз`яснення засудженим права на звернення до адміністрації установи з відповідними заявами, проте він засудженому ОСОБА_3 таких прав не роз`яснював. Також представник установи підтвердив, що дійсною причиною відмови застосування до засудженого пільг, передбачених ст. 100 КВК України, статтями 82 та 81 КК України, є відсутність у засудженого заохочень, які він має можливість отримати лише після працевлаштування або ж залучення до робіт з благоустрою установи. Проте працевлаштування на максимальному рівні безпеки неможливе, а до робіт з благоустрою установи ОСОБА_3 протягом всього часу відбування покарання в Менській ВК №91 не залучався.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської районної державної адміністрації №85 ( протокол №30 від 14 травня 2015 року), остання вважає передчасним застосування до засудженого ОСОБА_3 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мотивуючи лише відсутністю у засудженого заохочень та частковим визнанням ним вини у вчиненні злочинів, що не узгоджується з положеннями ст. 81 КК України.
Враховуючи викладене, беручи до уваги увесь період відбування покарання засудженим ОСОБА_3 , протягом якого засуджений не порушував правила режиму утримання та розпорядку дня, стягнень не має, що свідчить про стабільну позитивну поведінку, суд приходить до висновку про задоволення клопотання засудженого.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно - достроково на невiдбутий строк покарання 1 (один) рік 09 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні позбавлення волі.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1