КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/1010/15-к
Провадження № 1-кп/552/98/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участi прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження про застосування примусових заходiв медичного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирило-Ганнівки Зіньківського району Полтавської області, громадянина України, освiта середня, одруженого, ранiше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у зв`язку зі скоєнням злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, -

встановив:

11 вересня 2014 року близько 19 години ОСОБА_6 , бажаючи повністю ухилитися від військової служби, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводить час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, а саме дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби підтверджується:

показаннями допитаних в суді свідків:

ОСОБА_7 , який розповів, що проходить військову службу на посаді помічника командира батальйону з правової роботи в/ч НОМЕР_1 . 11.09.2014 року черговий по частині повідомив, що зник солдат ОСОБА_5 . Під час встановленя його місця перебування виявилося, що його мобільний телефон відключений. На війському службу ОСОБА_5 так і не повернувся;

ОСОБА_8 , який розповів, що на початку вересня 2014 року він тимчасово виконував обов`язки командира частини НОМЕР_1 . 11.09.2014 року черговий по частині доповів йому про зникнення солдата ОСОБА_5 . Пошуки останнього результату не дали. Через кілька тижнів після зникнення ОСОБА_5 приходив за місцем дислокації частини та повідомив, що відмовляється далі служити у збройних силах;

ОСОБА_9 , який розповів, що ввечері 11.09.2014 року він заступив до чергування по частині. Близько 19 години під час шикування на вечерю було виявлено, що відсутній солдат ОСОБА_5 , про що одразу було повідомлено в. о. командира частини. Подальші пошуки ОСОБА_5 результатів не дали;

ОСОБА_10 , який повідомив, що 11.09.2014 року перебував у наряді та від чергового по частині дізнався про зникнення солдата ОСОБА_5 .

Вина ОСОБА_5 також підтверджується дослідженими та оголошеними в суді даними витягу з наказу № 12 від 28.04.2014 року, згідно яких старшого солдата ОСОБА_5 призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2014 року водієм-електриком польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 28.04.2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 565 грн. на місяць, шпк-солдат.

Відповідно до акту № 32 від 06.02.2015 судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_5 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності та не виявляв інших розладів психічної діяльності і міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 виявляє ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді важкого депресивного епізоду з конверсійними включеннями, внаслідок чого не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.3 ст.19 КК України, перед слідством та судом в даний час постати не може. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану.

Згідно зібраних матеріалів, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, захисника який вважає за достатнє призначення ОСОБА_5 лікування у вигляді надання амбулаторної психічної допомоги, посилаючись на висновок лікаря-психіатра ОСОБА_11 у якого на даний час лікується ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що з врахуванням психічного стану ОСОБА_5 є всі підстави для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом до виходу з хворобливого стану, так як згідно висновку експертизи ОСОБА_5 виявляє суттєві порушення короткотривалої пам`яті; систематизованих маячних ідей активно не виказує, проте фіксований на переживання щодо майбутнього ув`язнення, неспроможності у зв`язку з цим лікувати дочку, забезпечити сім`ю, піклуватися про батьків. Підтверджує, що неодноразово мали місце думки про самогубство, уникає відповіді на питання про обраний спосіб самогубства, настрій стійко знижений. Встановлені добові коливання самопочуття з посиленням депресивно-тривожних розладів надвечір. Отже є всі підстави вважати, що на даний час ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.19, ч.3 ст.94 КК України, ст.ст.512, 513 КПК України, суд, -

ухвалив:

Застосувати вiдносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовi заходи медичного характеру у виглядi госпiталiзацiї до психiатричного закладу із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляцiйного суду Полтавської областi протягом 30 днів з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1