Справа № 383/250/15-к .
Провадження №1-кп/383/44/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області матеріали кримінального провадження №0000040 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нова Гребля Жашківського району Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, не працюючого, пенсіонера, яких хворіє на гіпертонічну хворобу, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження при наступних обставинах.

25 січня 2015 року близько 16 години 45 хвилин ОСОБА_7 знаходячись біля автомийки, що розташована по вулиці Промислова, 3 м. Бобринець Кіровоградської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з ОСОБА_5 , діючи умисно підійшов до останньої та завдав один удар кулаком в область обличчя. Від завданого удару ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: садно на нижній губі з права на внутрішній поверхні, синець на підборідді з права, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Помітивши, що ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 її дочка ОСОБА_6 намагалася заступитися за матір, проте ОСОБА_7 продовжуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень завдав ОСОБА_6 один удар рукою в область обличчя. Від завданого удару ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: синець на лобі по центру, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину по інкримінованому йому злочину не визнав і пояснив, що 25.01.2015 року до нього зателефонував ОСОБА_9 , який попросив відвести його на автомобільну мийку, що розташована в м. Бобринець, щоб забрати автомобіль. На прохання ОСОБА_9 він погодився та близько 16 год. 25 хв. приїхав разом з останнім на автомобільну мийку на власному автомобілі. Після чого разом з ОСОБА_9 пішли на мийку, де останній розрахувався за мийку машини та пішов її забирати, а він в цей час сів до свого автомобіля та почав рушати заднім ходом та не помітив як позаду його автомобіля під`їхала машина таксі і допустив зіткнення з нею після чого від`їхав вперед та зупинився. В момент удару у машини таксі були відчинені праві дверцята біля яких знаходився пасажир ОСОБА_10 , який розраховувався за таксі і його машина придавила ОСОБА_11 . Ще не встигши заглушити двигун, до його машини підійшов ОСОБА_10 який відчинив дверцята та заглушив машину. Позаду ОСОБА_12 йшли потерпілі, які почали звинувачувати його, що він ледве не збив ОСОБА_11 . Після ОСОБА_10 пішов розраховуватися за мийку машини, а він вийшов, щоб оглянути пошкодження автомобіля. В цей час до нього підійшли потерпілі під час розмови з якими виникла словесна суперечка, потерпілі кричали, ображали його нецензурними словами та махали руками. Він намагався заспокоїти потерпілих та просив їх відійти, однак вони його не слухали. Потерпілих він не бив, однак припускає, що в ході суперечки міг відштовхуватися від них. В подальшому коли ОСОБА_10 виходив з мийки до нього підбігла потерпіла ОСОБА_13 , яка почала кричати, що він її вдарив. Він йшов ОСОБА_14 назустріч, щоб все пояснити, однак останній почав наносити йому удари кулаками та руками в різні частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження та розірвав куртку. В цей час підійшов ОСОБА_9 який почав їх розбороняти. Після приїхали працівники міліції, однак від бійки йому стало зле та він поїхав додому. Цивільний позов не визнав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його вина також повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні по кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що з обвинуваченим знайома, неприязних відносин до нього не має. 25.01.2015 року близько 16 год. 25 хв. вона разом з дочкою ОСОБА_6 та чоловіком ОСОБА_15 приїхали на таксі до автомийки в м. Бобринець, щоб забрати автомобіль. В той час коли чоловік стояв біля відчинених дверцят таксі та розраховувався з таксистом, автомобіль обвинуваченого, який стояв позаду таксі, почав здавати назад, придавивши її чоловіка між дверцятами та автомобілем, після чого від`їхав вперед. Після автомобіль обвинуваченого знову з більшою швидкістю здав назад та зажав її чоловіка між дверцятами та машиною. Вона почала кричати та обвинувачений почувши крики від`їхав та зупинився. Після вона підбігла до чоловіка у якого не виявила тілесних ушкоджень та чоловік пішов розраховуватись за мийку машини, а вона з дочкою залишись стояти біля машина таксі. Обвинувачений, який був в нетверезому стані, стояв біля своєї машини на відстані близько 6 метрів, та почав рухатися назустріч ображаючи її та дочку. Коли обвинувачений проходив біля неї, зачепив її плечем. Розвертаючись вона почала кричати та обвинувачений завдав їй один удав кулаком в щелепу. Від завданого удару в неї запаморочилось в голові та вона впала на дочку, яка стояла позаду неї. Потім почала кричати дочка та розвернувшись вона побачила, що в останньої з носа йде кров. Дочка побігла в сторону мийки, щоб знайти батька. В цей час у неї з обвинуваченим виникла словесна суперечка, в ході якої вони махали руками та свідок ОСОБА_9 , який з`явився відтягував обвинуваченого. Після прийшов її чоловік, який почав бійку з обвинувачем. Вона та дочка на обвинуваченого перші не нападали та не махали руками. Вже після того як обвинувачений спричинив тілесні ушкодження її дочці у неї виникла суперечка з обвинуваченим, в ході якої вона махала руками. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду. Додатково пояснила, що освідування проходила зранку наступного дня тобто 26.01.2015 року.

- показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що перебуває в родинних відносинах з потерпілою ОСОБА_5 , яка є її матір`ю, неприязних відносин до обвинуваченого немає. 25.01.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв. вона разом з батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_15 та таксі приїхали на автомийку в м. Бобринець. В той час коли батько розраховувався з таксистом, машина ОСОБА_7 почала здавати назад та батька зажало між машинами. ОСОБА_5 почала кричати та ОСОБА_7 від`їхав вперед від таксі на відстань та зупинився. Далі батько пішов розраховуватись за мийку машини, а вона разом з матір`ю стояли біля машини таксі розмовляли. ОСОБА_7 перший підійшов до неї з матір`ю на відстань витягнутої руки та почав ображати нецензурними словами, також в цей час біля них стояли невідомий чоловік та водій таксі. ОСОБА_7 продовжував ображати її та матір нецензурними словами, не реагуючи на їх зауваження. Вона зробила обвинуваченому зауваження, що останній немає права ображати її та матір нецензурними словами, ніяких дій не вчиняла. Після обвинувачений вдарив кулаком руки матір в щелепу. Вона почала захищати матір, відтягуючи її і ОСОБА_7 вдарив її кулаком руки в переносицю. Від завданого удару в неї почала бігти крові з носу та вона зайшла до приміщення автомийки, щоб зупинити кров, на вході до якої вона зустріла батька. Що відбувалося далі на вулиці їй невідомо. Після на місце події приїхала слідча група та вона разом з матір`ю написали заяви з приводу заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, та працівники міліції видали їй та батькам направлення до Бобринецької ЦРЛ для зняття побоїв, освідування проходила в Бобринецькій ЦРЛ зранку наступного дня. Обвинуваченому вона та ОСОБА_5 ударів не наносили та не замахувались. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що перебуває в родинних відносинах з потерпілими, ОСОБА_5 є його дружиною, а ОСОБА_6 дочкою. 25.01.2015 року близько 16 год. 35 хв. він на таксі разом з дружиною та дочкою приїхали на автомийку в м. Бобринець, щоб забрати машину. Машина ОСОБА_7 стояла біля автомийки без ввімкнених габаритів. Таксист зупинився на відстані приблизно два метри від машини ОСОБА_7 . Він вийшов з переднього сидіння правої сторони машини таксі та почав розраховуватись з таксистом, в цей час машина ОСОБА_7 вдарила автомобіль таксі в праву дверку, та від`їхала. Він відійшов, машина ОСОБА_7 рухаючись заднім ходом знову вдарила автомобіль таксі. Після чого він розрахувався за таксі та пішов до приміщення автомийки, де перебував близько 5 хвилин. Виходячи з автомийки він побачив дочку, у якої лице було в крові. Дочка сказала, що ОСОБА_7 вдарив її та мати. Очевидцем нанесення тілесних ушкоджень дружині та дочці не був. Зі слів дочки йому відомо, що ОСОБА_7 наніс їй удар, у неї був розбитий ніс. Жінка також держалась рукою за праву щоку, у жінки був синець на обличчі.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що працює водієм таксі, та 25.01.2015 року підвозив пасажирів ОСОБА_15 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на автомийку в м. Бобринець. Приїхавши на автомийку він зупинив автомобіль, ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та нахилився, щоб розрахуватись з ним. В цей час машина ОСОБА_7 здала назад, вдаривши машину таксі, та придавивши ОСОБА_11 дверима до його автомобіля. Після ОСОБА_10 пішов до приміщення автомийки, в цей час потерпілі підійшли до обвинуваченого та між ними виникла словесна суперечка, в ході якої потерпілі махали руками та смикали обвинуваченого за верхній одяг, а останній відмахувався руками. Щодо завдання ОСОБА_7 удару ОСОБА_17 та ОСОБА_18 пояснив, що самого нанесення удару ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не бачив, але під час суперечки у потерпілої ОСОБА_19 з носа потекла кров. В подальшому вона побігла до ОСОБА_12 , якому сказала, що обвинувачений її вдарив в обличчя. ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та вдарив останнього в обличчя, після чого між ними почалася бійка. Не бачив, щоб ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_5 , також не бачив на останній тілесних ушкоджень. Коли підвозив потерпілих на автомийку тілесних ушкоджень у них на обличчі не було. Був присутній постійно від початку до кінця суперечки, однак в деякі моменти відволікався, оскільки розмовляв по телефону та оглядав пошкодження автомобіля. Далі був очевидцем бійки між ОСОБА_20 та ОСОБА_7 . Суперечка тривала близько 10 хвилин. Вважає, що цілеспрямованого удару потерпілій ОСОБА_18 в ніс ОСОБА_7 не наносив, оскільки тілесні ушкодження від такого удару обвинуваченого могли бути більш тяжкими.

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що у січні 2015 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_7 на його прохання підвозив його до автомийки в м. Бобринець. Приїхавши на автомийку він пішов до свого автомобіля. Знаходячись в своєму автомобілі він почув удар. Після того як він вийшовши з машини побачив суперечку між обвинуваченим та потерпілими, які стояли біля машини таксі, кричали та махали руками. Потерпілі намагались подряпати обвинуваченого, а останній відмахувався руками. Під час суперечки він побачив у ОСОБА_19 кров на одягу та вона скаржитися, що ОСОБА_7 розбив їй ніс після чого побігла до ОСОБА_12 на автомийку. Після того як ОСОБА_10 вийшов з приміщення автомийки почалася бійка ОСОБА_12 з обвинуваченим, а він їх розбороняв. Він не бачив як ОСОБА_7 наносив удари потерпілим. Також йому не відомо чи вживав обвинувачений алкогольні напої в день події.

Вина ОСОБА_7 також підтверджується і сукупністю наступних доказів:

-витягом з ЄРДР № 0000040 про внесення відомостей 25.01.2015 року за ч.1 ст. 125 КК України за змістом якого 25.01.2015 року близько 16 години 45 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи поблизу автомийки за м.Бобринець на Витязівській автодорозі в стані алкогольного сп`яніння спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вигляді синців на обличчі (Т1 а.с.1);

-рапортом оперативного чергового Бобринецького РВ капітана міліції ОСОБА_21 зареєстрованого 25.01.2015 року про те, що 25.01.2015 року близько 17 год. 30 хв. до чергової частини Бобринецького РВ УМВС в Кіровоградській області надійшло повідомлення від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , про те, що 25.01.2015 року близько 17:00 год. в м.Бобринець по вул. Леніна біля автомийки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , спричинив тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_6 (Т1 а.с.7);

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2015 року від потерпілої ОСОБА_5 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.383КК України показала, що ОСОБА_22 25.01.2015 року близько 16 години 45 хвилин перебуваючи на території мийки за м.Бобринець спричинив тілесні ушкодження їй та її дочці ОСОБА_6 (Т1 а.с.8);

-висновком експерта №11 від 27.01.2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , згідно якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: садно на нижній губі з права на внутрішній поверхні, синець на підборідді з права. Дані тілесні ушкодження мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку, та мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) (Т.1 а.с.34);

-висновком експерта №13 від 27.01.2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , відповідно до якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на лобі по центру. Дане тілесне ушкодження має ознаки легкого тілесного ушкодження. Дане тілесне ушкодження могло виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку, та має загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) (Т.1 а.с.39);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2015 року та фототаблицею до протоколу, за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка перебуваючи в службовому кабінеті №3 СВ Бобринецького РВ, в присутності понятих добровільно розповіла, як 25.01.2015 року у вечірній час біля автомийки, що розташована в АДРЕСА_3 , між нею та ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація в результаті якої обвинувачений наніс їй один удар кулаком в область обличчя. В подальшому ОСОБА_5 показала як саме ОСОБА_7 наніс їй удар кулаком (Т.1 а.с.53-55);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2015 та фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка перебуваючи в службовому кабінеті №3 СВ Бобринецького РВ, в присутності понятих добровільно розповіла, що 25.01.2015 року у вечірній час в АДРЕСА_3 , біля автомийки, між нею та ОСОБА_7 виникла конфліктна ситуація в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження захищаючи свою матір ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_6 показала як саме ОСОБА_7 наніс їй один удар кулаком правої руки в область лобу (Т.1 а.с.56-58).

-показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_23 , який надав показання про те, що проводив судово-медичну експертизу №11 від 27.01.2015 року ОСОБА_5 та судово-медичну експертизу №13 від 27.01.2015 року ОСОБА_6 . Експертизу потерпілих проводив шляхом медичного обстеження потерпілих. При визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень керувався Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року. Строк прояву тілесних ушкоджень людини залежить від індивідуальних особливостей організму та може тривати до однієї доби.

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки його показання в цій частині повністю спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , які суд визнає достовірними. Показання потерпілої ОСОБА_24 щодо нанесення їй тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості підтверджуються висновком експерта №11 від 27.01.2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_5 за змістом якої при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлено: садно на нижній губі з права на внутрішній поверхні, синець на підборідді з права. Дані тілесні ушкодження мають ознаки легкого тілесного ушкодження та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку, і мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) та результатами проведення за участю потерпілої ОСОБА_17 слідчого експерименту від 12.03.2015 року з фототаблицею, а показання ОСОБА_19 - висновком експерта №13 від 27.01.2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , за змістом якої при судово-медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: синець на лобі по центру. Дане тілесне ушкодження має ознаки легкого тілесного ушкодження і могло виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку, та має загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) та результатами проведення за участю ОСОБА_19 слідчого експерименту від 12.03.2015 року з фототаблицею. Даних про те, що потерпілим завдані тілесні ушкодження за інших обставин судом не встановлено. А помилкові сумніви сторони захисту про заінтересованість потерпілих не заслуговують на увагу, оскільки їх показання узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, вони попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, підстав недовіряти показанням яких у суду немає, оскільки потерпілі неприязних відносин до обвинуваченого не мають.

Доводи обвинуваченого про те, що він є лівшою, а згідно слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_19 обвинувачений наніс удар ОСОБА_18 кулаком правої руки, не спростовують висновків суду про спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілим, оскільки факт нанесення обвинуваченим кулаком руки удару ОСОБА_18 доведений зазначеними вище дослідженими судом доказами у їх сукупності.

Факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Івашині ОСОБА_25 та ОСОБА_18 доведений дослідженими судом доказами в їх сукупності, зокрема показаннями потерпілих, свідків, висновками експерта №11, №13 від 27.01.2015 року судово-медичними експертизами потерпілих, негайним повідомленням потерпілою ОСОБА_26 про вчинення відносно неї та її доньки злочину саме ОСОБА_7 (Т1 а.с.8), результатами слідчих експериментів. Отже, суд проаналізувавши зміст ч.1 ст.125 КК України приходить до висновку, що нанесення обвинуваченим удару кулаком руки (правої чи лівої) на кваліфікацію злочину не впливає. Об`єктивна неможливість з`ясування тієї обставини якою рукою наніс обвинувачений удар ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а саме правою чи лівою, через неможливість згадати вказану обставину потерпілими та свідками на час розгляду справи в суді та через невизнання обвинуваченим вини, не виправдовує обвинуваченого за заподіяння тілесних ушкоджень.

Крім того, показання потерпілих також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , які показали, що хоча самого нанесення удару ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не бачили, однак підтвердили, що скарги потерпілих на заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 25.01.2015 року ушкодження їх здоров`ю виникли саме в ході суперечки потерпілих з обвинуваченим під час якої у потерпілої ОСОБА_19 з носа потекла кров. При чому свідок ОСОБА_16 з достовірністю підтвердив, що коли підвозив потерпілих на автомийку у них тілесних ушкоджень на обличчі не було.

Доводи сторони захисту про те, що після сутички свідок ОСОБА_16 не помітив на обличчі потерпілої ОСОБА_24 тілесних ушкоджень, внаслідок чого сторона захисту приходить до висновку, що їй тілесних ушкоджень обвинувачений не наносив суд оцінює критично як і показання самого свідка ОСОБА_16 в цій частині та до уваги не приймає, оскільки свідок ОСОБА_16 огляд потерпілої ОСОБА_24 не проводив, спеціальних знань в галузі медицини не має, а з показань допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_23 встановлено, що строк прояву тілесних ушкоджень людини залежить від індивідуальних особливостей організму та може тривати до однієї доби тобто більше п`яти-десяти хвилин протягом яких відбулась сутичка тому свідок ОСОБА_16 в силу об`єктивних факторів (строків прояву порушення анатомічної цілості тканин на обличчі потерпілої) та суб`єктивних факторів (особливостей свого сприйняття) міг і не помітити тілесні ушкодження на обличчі потерпілої ОСОБА_24 , як і нанесення самих ударів обвинуваченим, оскільки під час сварки він ще оглядав автомобіль таксі та розмовляв по телефону зі своїм начальником після чого був очевидцем бійки між ОСОБА_20 та ОСОБА_7 . Спричинення ОСОБА_17 25.01.2015 року тілесних ушкоджень підтверджується об`єктивним доказом - висновком експерта №11 від 27.01.2015 року судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , який суд визнає належним та допустимим доказом, який ніким не спростований.

Крім того, сам обвинувачений пояснює, що потерпілих він не бив, однак припускає, що в ході суперечки міг відштовхуватися від них.

Доводи обвинуваченого про те, що він не наносив цілеспрямованих ударів потерпілим, оскільки від його удару наслідки були більш тяжкими, адже він має більшу фізичну перевагу перед потерпілими за зростом, вагою та силою, суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки ступінь тяжкості тілесних ушкоджень залежить від сили ударів, яку визначав сам обвинувачений в момент їх нанесення, тому можливість обвинуваченого нанести удари потерпілим з більшою силою не спростовує самого факту їх умисного нанесення обвинуваченим 25 січня 2015 року.

Судження свідка ОСОБА_16 , який вважає, що цілеспрямованого удару потерпілій ОСОБА_27 не наносив, оскільки тілесні ушкодження від такого удару обвинуваченого могли бути більш тяжкими, також не заслуговують на увагу, оскільки є лише припущеннями свідка, а ступінь тяжкості тілесних ушкоджень залежить від сили ударів, яку визначав сам обвинувачений в момент їх нанесення, тому можливість обвинуваченого нанести удари потерпілим з більшою силою не спростовує самого факту їх умисного нанесення обвинуваченим 25 січня 2015 року.

Доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим суд оцінює критично, оскільки завдання удару є активною дією, тобто ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, що також свідчить про спрямованість умислу на заподіяння тілесного ушкодження.

Суд вважає, що 25 січня 2015 року ОСОБА_7 наносячи удар спочатку ОСОБА_17 , а після ОСОБА_18 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки, і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання у потерпілих, оскільки умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.

Отже, невизнання своєї вини обвинуваченим суд оцінює як позицію захисту з метою ухилитись від кримінальної відповідальності.

Дослідивши в судовому засіданні та оцінивши всі обставини справи у їх сукупності, суд розглянши справу в межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, умисний, закінчений. За місцем проживання характеризується посередньо, одружений, не працює, пенсіонер, яких хворіє на гіпертонічну хворобу (епікриз №2070), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місце проживання характеризується посередньо, пенсіонер, яких хворіє на гіпертонічну хворобу, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також врахувавши думку потерпілих, які погодились з позицією прокурора щодо можливості застосування до обвинуваченого штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах інкримінованої йому санкції статті, для можливого перевиховання обвинуваченого, профілактики та попередження вчинення ним нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, так і особи обвинуваченого та його майнового стану.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні окремо кожним заявлено цивільний позов до обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди, яку обґрунтовують перенесеним фізичним болем в голові, погіршенням загального стану здоров`я, порушенням нормального способу життя в сулу видимих тілесних ушкоджень на відкритих частинах обличчя, яку кожна оцінює в 50000 грн.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою, суд розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.1, 2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оскільки факт вчинення злочину доведений в суді суд приходить до висновку виходячи, що потерпілі зазнали моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та страждань та душевних страждань від ушкодження їх здоров`я, що підтверджено висновками експерта №11, №13 від 27.01.2015 року судово-медичними експертизами потерпілих.

Отже, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_19 про стягнення моральної шкоди на користь кожної в сумі 50000 грн. є завищеною та підлягають частковому задоволенню виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер правопорушення, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_28 та ОСОБА_13 позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість і можливості відновлення), тяжкості вимушених змін у життєдіяльності, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, обставини вчинення злочину, а також врахувавши особу обвинуваченого, яка є пенсіонером та отримує пенсію за віком, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_24 та ОСОБА_19 в сумі 5000 грн. кожній.

Документальне підтвердження процесуальних витрат на залучення експертів в матеріалах кримінального провадження відсутнє.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , не обирались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та потерпілим.

Суддя ОСОБА_1