Справа№ 640/1420/15-к
н/п 1-кп/640/182/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошево Харківського району, Харківської області, з неповною середньою освітою, неодружений, дітей на утриманні не має, не працюючий, раніш неодноразово засудженого: 19.04.1995 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 81 КК України (ред. 1960 р.), до 3 р. позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.12,2004 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 28.09.2009 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 20.09.2011 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 13.09.2013 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, 07.11.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України
30.09.2014 приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та особистого збагачення, прибув до ТЦ «Барабашова» в м. Харкова, де знаходячись на торгівельній площадці, біля виходу зі станції метро «Ак. Барабашова» м. Харкова, таємно викрав з сумки ОСОБА_6 гаманець, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 219 від 17.11.2014 - 180 гривень, в якому знаходились студентський та читацький квиток потерпілої, перепустка до гуртожитку, довідка, що посвідчує особу на ім`я ОСОБА_6 , картка Харківського метрополітену, гроші в сумі 2600 гривень. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму - 2780 гривень.
02.10.2014 приблизно о 11 годині 30 годині, ОСОБА_4 маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи і особистого збагачення, прибув до ТЦ «Барабашова» в м. Харкова, де знаходячись на торгівельній площадці «Новий Вік», таємно викрав з сумки ОСОБА_7 гаманець, вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 219 від 17.11.2014 - 50 гривень, в якому знаходились банківська картка «ПриватБанку», дисконтні картки, гроші в сумі 200 гривень. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму - 250 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він, 30.09.2014 року приблизно о 13 годині з метою наживи та особистого збагачення, прибув до ТЦ «Барабашова» в м. Харкова, де знаходячись на торгівельній площадці, біля виходу зі станції метро «Ак. Барабашова» м. Харкова, таємно викрав з сумки жінки гаманець, в якому знаходились студентський та читацький квиток, перепустка, довідка, картка метрополітену, гроші в сумі 2600 грн. Майном розпорядився на свій розсуд. Також, 02.10.2014 року приблизно о 11 годині 30 годині, на ТЦ «Барабашова» в м. Харкова на торгівельній площадці «Новий Вік», таємно викрав з сумки жінки гаманець, в якому знаходились банківська картка, дисконтні картки, гроші в сумі 200 гривень, розпорядившись майно на свій розсуд. В скоєному розкаюється, просить строго його не наказувати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніш неодноразово судимий: - 19.04.1995 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 81 КК України (ред. 1960 р.), до 3 р. позбавлення волі з конфіскацією майна, - 22.12.2004 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, - 28.09.2009 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, - 20.09.2011 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, - 13.09.2013 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, - 07.11.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому злочини в період іспитового строку, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2013 року, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в Обласному наркологічному диспансері з 07.2013 року з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, не одружений, дітей не має, офіційно не працюючий, з його слів має ряд захворювань.
Згідно даних, які викладені в висновку судово-психіатричної експертизи № 33 від 19.01.2015 року ОСОБА_4 в теперішній час ознак психозу та слабоумія не виявляє, є в нього синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В період часу, до якого відносяться правопорушення, які інкриміновані ОСОБА_4 , він знаходився без будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а був у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, міг розуміти свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 в теперішній час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (а.с. 52-53 т.4).
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи скоєння злочину в період іспитового строку, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання тільки у вигляді позбавлення волі, в межах, необхідних для досягнення цих цілей, і при цьому застосувати вимоги ст. 71 КК України щодо часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2013 року та невідбутого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року у вигляді 3 місяців арешту, враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст. 72 КК України.
Підстав для призначення покарання згідно вимог ст. 69 КК України більш м*якого, ніж передбачено законом, судом не вбачається. Також, суд зазначає, що доказів на підтвердження хвороб обвинуваченого ОСОБА_4 , про які він повідомив та які б перешкоджали його знаходженню під вартою суду під час розгляду справи не надано, і не були заявлені під час розгляду справи клопотання про направлення запитів щодо з*ясування наявності захворювань у обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Цивільні позови не заявлені, витрат по справі немає.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання по ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.11.2013 року у вигляді 9 місяців позбавлення волі, невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.09.2013 року у вигляді 3 місяців арешту, що відповідає за п.1ч.1 ст. 72 КК України 3 місяцям позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити попередній - утримання під вартою у слідчому ізоляторі міста Харкова.
Строк покарання вираховувати з 26 грудня 2014 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , зарахувавши час перебування під вартою в строк відбуття покарання.
Речові докази по справі, передані потерпілим на зберігання залишити у їх користуванні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1