Справа № 11-169/08 Головуючий
КК України РОТАЄНКО Д.С.
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11"
березня 2008 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ЩЕПОТКІНОЇ В.В.

суддів ШКРЕБИ
Р.Д., ОХРІМЕНКА І.К.

за участю
прокурора ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Монастирищенського
районного суду Черкаської області від 26 грудня 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше судимий:
-10 липня 1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 140 ч.
2, 140 ч.3, 143 ч. 2, 42 КК України до п'яти років позбавлення волі
з конфіскацією всього особистого майна;

- 10
серпня 1999 року Вінницьким обласним судом за
ст. ст. 142 ч.3,
140 ч.3, 222 ч. 1, 81 ч.3,
99 ч. 1, 42 ч. 1, 42 ч.3 КК України до 11 років позбавлення
волі з конфіскацією всього особистого майна; 15 червня 2006 року звільнений з
місць позбавлення волі за постановою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області на
підставі ст. 81 КК України з не відбутим строком 2 роки 6
місяців 21 день, -

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України на п'ять років позбавлення
волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

На
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання
ОСОБА_1 частково приєднано не відбуте покарання за вироком Вінницького
обласного суду від 10 серпня 1999 року і кінцево визначено до відбуття - п'ять
років шість місяців позбавлення волі.

Вирішено
стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної та матеріальної шкоди 2186 гривень,
залишивши у власності ОСОБА_2 мобільний телефон «SAMSYNG Х-640»
вартістю 384 гривні, який визнаний у
справі речовим доказом та переданий потерпілій під розписку.

Стягнуто
з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 82 грн. 62 коп.3а проведення експертизи.

Питання про
речові докази вирішене.

Згідно
вироку ОСОБА_1, будучи раніше неодноразово
судимим, на шлях виправлення не став і
повторно вчинив злочин.

Так, він 25 березня 2007 року о 22 годині в
м. Монастирище Черкаської області, умисно,
з метою відкритого викрадення чужого майна та використання його в
особистих цілях, наздогнавши на вулиці
Шевченка ОСОБА_2 і застосувавши до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, та погрожуючи застосуванням
такого насильства, наніс удар долонею в
область скроні та шиї, звалив її на
землю та відкрито заволодів її золотою каблучкою вартістю 250 гривень, жіночою сумочкою вартістю 70 грн., в якій знаходився: мобільний телефон «SAMSYNG Х-640»
залишковою вартістю 384 гривні із стартовим пакетом «Київстар» вартістю 50
гривень, гаманець - портмоне вартістю 20
гривень, в якому знаходились гроші в
сумі 100 доларів США, що згідно курсу
валют становить 505 гривень, та 80
українських гривень, всього на загальну
суму 1359 гривень, після чого з місця
вчинення злочину зник, спричинивши
потерпілій матеріальну шкоду на вище вказану суму.

В своїй
апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи доказаності його вини і правильності
кваліфікації його дій, посилаючись на
суворість призначеного йому покарання,
ставить питання про його пом'якшення.

У
запереченні на апеляцію засудженого ОСОБА_1 прокурор Монастирищенського району
вказує на законність і обґрунтованість вирок відносно засудженого.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого
ОСОБА_1, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів приходить до слідуючого.

Висновок
суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
за який він засуджений,
ґрунтується на показаннях засудженого так і на інших доказах, досліджених судом в порядку ст.
299 КПК України, тому колегія
суддів не перевіряє фактичні обставини справи,
оскільки ОСОБА_1 позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини
справи, і до речі ним і не оскаржується.

Дії
засудженого ОСОБА_1 за ст. 186 ч. 2 КК України судом першої інстанції
кваліфіковано вірно.

При призначенні
покарання ОСОБА_1, суд першої інстанції
відповідно до вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Суд
обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання
засудженого ОСОБА_1 лише при умові ізоляції від суспільства і в призначений
судом строк.

Так як
суд визначив ОСОБА_1 майже мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст.
186 КК України, колегія суддів підстав
для подальшого пом'якшення покарання не вбачає.

Не
вбачаючи скасування вироку суду,
керуючись ст. ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26
грудня 2007 року - без змін.