У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Гриціва М.І., Кортких О.А.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула в судовому
засіданні 22 липня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора м. Херсона на вирок Комсомольського
районного суду м. Херсона від 25 квітня 2007 року, яким засуджено за ч.3 ст.
185 КК України:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого

та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

кожного
до покарання у
виді позбавлення волі строком на
3 роки.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звільнені від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки, а ОСОБА_3. - 1 рік з покладенням обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

В
апеляційному порядку справа не переглядалась.

Згідно
з вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. засуджено за вчинення у період з 3 лютого 2006 року по 27 квітня 2006 року у м. Херсоні ряду крадіжок чужого
майна з проникненням до приміщення,
як ОСОБА_1.
одноособово, та і за попередньою змовою групою осіб повторно.

У касаційному поданні ставиться питання про скасування
вироку і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
невідповідністю призначеного засудженим ОСОБА_1. та ОСОБА_2. покарання тяжкості
вчинених ними злочинів та їх особам та безпідставним звільненням від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Також прокурор
зазначає, що судом неправильно застосовано кримінальний закон і порушено вимоги
ст. 334 КПК України, оскільки суд, визнавши засуджених винними у вчинені злочину,
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, по обвинуваченню у крадіжках у ОСОБА_4.
та ОСОБА_5., не вказав кваліфікуючу ознаку - вчинення крадіжки за попередньою
змовою групою осіб, і не застосував до засуджених правила ст. 104 КК України
при їх звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання частково щодо порушення судом вимог ст. 334 КПК
України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно
підлягає задоволенню.

Як убачається із вироку, висновки суду про винуватість ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. у вчиненні злочинів, за які вони засуджені, відповідають
фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, та ґрунтуються на сукупності
зібраних і належно оцінених доказів, є правильними. У касаційному поданні
висновки суду не оспорюються.

Водночас при призначенні покарання суд повинен
дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних положень призначення
покарання з метою реалізації принципів законності, справедливості,
обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання. Згідно зі ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому
суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку
та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно зі ст. 104 КК України до неповнолітніх застосовується
звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст. 75-78 цього
Кодексу. Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема,
у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину,
особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення
засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від
відбування покрання з випробуванням.

Як убачається з вироку суду, при призначенні покарання неповнолітнім
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. суд вказаних вимог закону не дотримався.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.
3 ст. 185 КК України, відноситься до категорії тяжких і був вчинений вказаними
особами групою за попередньою змовою, повторно, з проникненням у приміщення.
Однак, мотивуючи обвинувачення ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. щодо крадіжок майна
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. суд в порушення вимог ст. 334 КПК України безпідставно
залишив без уваги таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину групою осіб за
попередньою змовою.

Окрім того, обгрунтовуючи застосування ст.ст. 104, 75 КК України до
ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3., суд вказав, що обставиною, яка пом'якшує покарання, для кожного визнається, зокрема, щире
каяття. Однак, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1. як у ході досудового
слідства, так і у судовому засіданні вину у вчиненні злочинів визнавав
частково, вказував, що явку з повинною писав під тиском співробітників міліції,
не погоджувався з сумами спричиненої потерпілим шкоди (а.с. 91, 121, 132, 223,
291). Ці обставини у їх сукупності свідчать, що суд дійшов передчасного
висновку про щире каяття ОСОБА_1

За таких обставин вирок Комсомольського районного суду м. Херсона
від 25 квітня 2007 року підлягає скасуванню, а справа направленню
на новий судовий розгляд, під час якого серед іншого належить врахувати вищенаведене
і перевірити усі доводи, на які посилається прокурор у касаційному поданні. Якщо
при новому судовому розгляді справи суд дійде висновку про доведеність винності
ОСОБА_1, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. у вчиненні інкримінованих їм злочинах, то покарання вказаним
особам має бути призначеним з дотриманням вимог ст. 65 КК України, а також відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання заступника прокурора м. Херсона задовольнити.

Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона
від 25 квітня 2007 року стосовно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд у іншому
складі суду.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Гриців
М.І. Коротких О.А.