А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.04.2015 м. Ужгород

Зі змісту вказаної скарги вбачається, що ОСОБА_6 фактично оскаржив бездіяльність слідчих вказаного СВ, оскільки вважає, що у вказаних вище кримінальних провадженнях, розпочатих за його повідомленнями про кримінальні правопорушення, вчинені, на його думку, під керівництвом директора Закарпатського регіонального управління «Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_7 , його не було допитано як заявника, не визнано потерпілим, не повідомлено: 1) про хід перевірки кримінальних проваджень, 2) про причини непроведення почеркознавчих експертиз та відсутності допитів віч-на-віч, 3) про закриття кримінальних проваджень, а також йому не надіслано відповідні копії постанов з цього приводу.
Посилаючись на це, ОСОБА_6 просив слідчого суддю: 1) витребувати неправомірно, на його думку, закриті зазначені вище кримінальні провадження; 2) зобов`язати відповідних слідчих надати йому копії постанов про закриття кримінальних проваджень та можливість ознайомитися з матеріалами останніх; 3) визнати процесуальні дії (бездіяльність) слідчих СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області та прокурора м. Ужгорода неправомірними та скасувати постанови слідчих про закриття вказаних вище кримінальних проваджень.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2015 скаргу ОСОБА_6 задоволено частково: зобов`язано орган досудового розслідування СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області надати ОСОБА_6 копії постанов про закриття зазначених вище чотирьох кримінальних проваджень, в решті вимог за скаргою відмовлено.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування всупереч вимог ст.284 (ч.6) КПК України не направив копії відповідних постанов заявнику.
Оскільки ОСОБА_6 оскаржив постанови про закриття вказаних кримінальних проваджень, які, на його думку, винесено слідчими незаконно, не маючи їх, а отже і не знаючи їх змісту, в решті вимог скарги слідчим суддею відмовлено та роз`яснено, що заявник може звернутися до суду (слідчого судді) з відповідною скаргою після отримання копій оскаржених постанов.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає вищезазначену ухвалу слідчого судді незаконною, посилаючись на наступне.
Так, слідчий суддя не виконав вимогу ОСОБА_6 про витребування, з їх дослідженням, відповідних матеріалів кримінального провадження, у зв`язку з чим заявник не зміг отримати копії оскаржених ним постанов слідчих, які слідчим суддею не скасовано.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_6 просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2015, а матеріали провадження за його скаргою повернути в суд першої інстанції для продовження її розгляду.
Як підставно зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , слідчий суддя взагалі не розглянув заявлені першим у своїй скарзі вимоги (зазначені вище під пунктами 1,3): витребувати неправомірно, на його думку, закриті зазначені вище кримінальні провадження; визнати процесуальні дії (бездіяльність) слідчих СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області (далі Ужгородський МВ) та прокурора м. Ужгорода неправомірними та скасувати постанови слідчих про закриття вказаних вище кримінальних проваджень.
У зв`язку із цим оскаржене рішення, зокрема в частині відмови в задоволенні скарги на постанови слідчого про закриття кримінальних проваджень прийнято передчасно без дослідження слідчим суддею оскаржених рішень, а тому підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, після вивчення зазначених вище матеріалів кримінальних проваджень.
Апеляційним судом за наслідками розгляду скарги на вказані вище постанови слідчого про закриття кримінальних проваджень встановлено наступне.
Так, 06.09.2011 ОСОБА_6 уклав договір № 4 «про обслуговування коштів для придбання доступного житла» із Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі Фонд) та по теперішній час не отримав квартиру (т.2, а.к.п. 5, 10-14).
Так, 09.03.2013 з прокуратури м. Ужгорода надійшла письмова заява ОСОБА_6 про те, що директор Фонду ОСОБА_10 від імені держави, з метою власного збагачення, укладає протиправні договори «із завищеною вартістю 1 кв. метра загальної площі доступного житла» (т.1, а.к.п. 1,7).
Так, досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження встановлено, що 28.07.2011 року між ТОВ «Житловий комплекс Ужгородського національного університету» (далі ТОВ «Житловий комплекс») та Фондом укладено договір №1/2011 «про резервування житлової площі строком до 31.12.2011». Предметом договору є резервування за Фондом квартир в об`єкті житлового будівництва житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ), в т.ч. й квартири АДРЕСА_2 .
01.09.2011 ОСОБА_6 подано до Фонду заяву про надання (заявнику) державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла.
06.09.2011 між Фондом та ОСОБА_6 укладено договір № 4 «про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла» (далі Договір № 4). Предметом договору є домовленість сторін щодо обслуговування коштів з метою фінансування будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки та отримання у власність ОСОБА_6 об`єкта фінансування, а саме квартири в 15-ти квартирному житловому будинку, за вказаною вище адресою.
22.12.2011 Фондом на адресу ОСОБА_6 надіслано вимогу про сплату коштів, відповідно до якої останній, на виконання п. 2.11 Договору № 4 мав внести в семиденний строк від дня отримання вказаної вимоги на власний поточний рахунок залишок невнесеної ним суми грошових коштів «407,311,00 гривень». Окрім того, ОСОБА_6 повідомлений про те, що у разі невнесенням ним вказаної суми грошових коштів, Договір № 4 буде розірвано регіональним управлінням (Фондом) в односторонньому порядку відповідно до п. 2.11, 6.1 Договору.
Оскільки ОСОБА_6 не внесено необхідну суму грошових коштів, його 12.01.2012 повідомлено Фондом про розірвання Договору № 4.
20.01.2012 між Фондом та ТОВ «Житловий комплекс» укладено додатковий договір № 2 про резервування квартири АДРЕСА_3 до 31.01.2012.
04.11.2011 ОСОБА_12 подано до Фонду заяву про надання державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла та укладено договір № 5 «про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла» (далі Договір № 5). Предметом договору є домовленість сторін щодо обслуговування коштів з метою фінансування будівництва (придбання) доступного житла за державної підтримки та отримання у власність ОСОБА_12 об`єкта фінансування, а саме квартири в 15-ти квартирному житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 ).
Оскільки 12.01.2012 Фондом в односторонньому порядку розірвано укладений з ОСОБА_6 вказаний вище Договір № 4, 24.01.2012 ОСОБА_12 подана заява про зміну об`єкту фінансування, в якій вона просила змінити об`єкт з кв. АДРЕСА_5 (на яку раніше претендував ОСОБА_6 ).
24.01.2012 між Фондом в особі директора ОСОБА_10 та ОСОБА_12 укладений додатковий договір № 1 до Договору № 5, відповідно до якого об`єктом фінансування є квартира АДРЕСА_6 .
24.01.2012 між ТОВ «Житловий комплекс» та ОСОБА_12 укладений договір № 3 «купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно», а саме квартири АДРЕСА_3 .
Опитана ОСОБА_10 пояснила, що 06.09.2011 Фондом та ОСОБА_6 укладено договір № 4, відповідно до якого останній виявив бажання взяти участь у програмі «Доступне житло» та особисто підписав кожний аркуш договору, що засвідчує його згоду з кожним пунктом, в тому числі й з вартістю квартири, встановленою забудовником, державною підтримкою та власним внеском.
При цьому, державна підтримка надається, виходячи із нормативної площі житла та на підставі граничної вартості 1 м кв. житла у Закарпатській області, яка становить 4 290 грн.
Вартість загальної площі житла, що перевищує нормативну площу, сплачується громадянином за визначеною в договорі вартістю.
Так, ОСОБА_6 відповідно до п. 2.10 договору внесені на власний поточний рахунок грошові кошти в національній валюті в сумі 4 562, 86 грн., які слугували підставою для перерахування на вказаний рахунок державної підтримки в розмірі «100,669,00 гривень».
Відповідно до умов п. 2.13 договору після накопичення на власному поточному рахунку ОСОБА_6 повної вартості об`єкта фінансування, а саме квартири АДРЕСА_3 , регіональне управління здійснює фінансування об`єкта.
ОСОБА_6 до 03.01.2012 зобов`язаний був внести повну вартість житла на власний рахунок, однак він цього не здійснив, у зв`язку з чим 12.01.2012 регіональним управлінням його повідомлено про розірвання договору, після чого виділена йому державна підтримка за платіжним дорученням перерахована до Державного бюджету України.
З приводу розбіжностей у договорі № 4 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 06.09.2011 між ОСОБА_6 , який укладений у двох примірниках та мають однакову юридичну силу, ОСОБА_10 пояснила, що невідповідність, яка має місце у п. 2.11 та п. 2.15 договору, виникла внаслідок того, що з ОСОБА_6 в усній формі були узгоджені вказані пункти та внесені в договір (примірник фонду), що підтверджується підписами на кожній сторінці, а ОСОБА_6 , підписуючи свій примірник договору, мав самостійно вписати узгоджені пункти.
Опитана ОСОБА_13 пояснила, що працює на посаді юрисконсульта Фонду, в її обов`язки входить юридичний супровід діяльності управління.
06.09.2011 між регіональним управлінням та ОСОБА_6 укладено Договір № 4, відповідно до умов якого, з метою отримання у власність квартири, останній мав накопичити на своєму особовому рахунку 100 % вартості об`єкта фінансування (квартири АДРЕСА_3 ).
Однак, ОСОБА_6 умови договору не були не виконані у встановлений строк, кошти накопичені не були, внаслідок чого Фондом вживалися заходи шляхом повідомлення громадянина про необхідність внесення 100 % вартості квартири на власний особовий рахунок.
«Не виконавши умов», регіональне управління в односторонньому порядку розірвало з ОСОБА_6 договір від 06.09.2011, про що останній був належним чином повідомлений листом від 12.01.2012.
В подальшому, оскільки квартира не була реалізована, 24.01.2012 ОСОБА_12 подала заяву на ім`я директора регіонального управління ОСОБА_10 про зміну об`єкту фінансування кв. АДРЕСА_5 та за вказаних вище повідомлених ОСОБА_10 обставин між останньою та ОСОБА_12 укладений зазначений вище додатковий договір № 1.
Оскільки ОСОБА_12 накопичила на своєму рахунку 100 % вартості вказаної квартири, 24.01.2012 між нею та ТОВ «Житловий комплекс» укладений договір № 3 купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно.
Опитана ОСОБА_12 надала пояснення в цілому аналогічні зазначеним вище з приводу подачі нею до Фонду вказаних заяв та укладення з Фондом наведених вище договорів №№ 1,5 про надання державної підтримки на будівництво (придбання) доступного житла, про зміну об`єкта фінансування з кв. АДРЕСА_5 .
Також пояснила, що після підписання договору купівлі-продажу, ТОВ «Житловий комплекс Ужгородського національного університету» сформував відповідний пакет документів та подав на розгляд міськвиконкому м. Ужгород, а після прийняття рішення про набуття права власності на вказану квартиру, ОСОБА_12 звернулася до БТІ м. Ужгорода та оформила право власності на своє ім`я.
Опитаний ОСОБА_14 пояснив, що з 01.08.2011 працює на посаді директора ТОВ «Житловий комплекс Ужгородського національного університету».
У вересні 2010 року між ТОВ «Житловий комплекс» та TOB «Електро» укладено договір № 2 про будівництво 15-ти квартирного будинку з проектною адресою: АДРЕСА_7 .
28.07.2011 ТОВ «Житловий комплекс» уклав договір про резервування житлової площі (квартир) з Фондом. У зв`язку із закінченням терміну резервування квартир, був укладений додатковий договір № 1 від 23.12.2011 та додатковий договір № 2 від 20.01.2012, об`єктом яких виступили квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 .
24.01.2012 між ТОВ «Житловий комплекс» та ОСОБА_12 укладено договір №3 купівлі продажу майнових прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 (секція АДРЕСА_7 , на підставі чого регіональне управління видало розпорядження «Ощадбанку» про перерахування коштів із спеціального рахунку ОСОБА_12 на розрахунковий рахунок ТОВ «Житловий комплекс» у повному обсязі вартості квартири, а саме «499,740,00 гривень».
Після отримання коштів за квартиру, ТОВ «Житловий комплекс» сформував відповідний пакет документів по ОСОБА_12 та подав на розгляд «міськвиконкому м. Ужгород».
Окрім того, ОСОБА_14 зазначив, що вартість одного квадратного метру житла визначається з урахуванням витрат на будівництво, страхування, утримання служби замовника та інших витрат, після чого сформована таким чином вартість подається на затвердження до спеціальної міжвідомчої комісії Мінрегіонбуд. Після затвердження замовника (акредитацією) він може укладати договір про резервування житлової площі та договори про будівництво.
Посилаючись на наведені вище встановлені слідчим обставини, останній визнав, що в «обставинах даної події не містяться ознаки організованого злочинного угрупування»; в діях директора Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбачений ст.ст. 190,356,358 КК України.
Так, 21.02.2013 з прокуратури м. Ужгорода надійшли матеріали, зібрані за зверненням ОСОБА_6 щодо невиконання рішення суду директором Фонду ОСОБА_10 (а.к.п. 6,11).
Так, встановивши в цілому аналогічні наведеним вище, у постанові від 08.08.2013, обставини щодо укладання/зміни/розірвання вищевказаних договорів відповідно між Фондом, ТОВ «Житловий комплекс Ужгородського національного університету», ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , слідчий також зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено наступне.
ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про визнання недійсним «одностороннього розірвання» договору № 4 від 06.09.2011, відновлення становища, що існувало до розірвання договору.
Одночасно з подачею позову ОСОБА_6 просив вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме заборонити директору регіонального управління ОСОБА_10 вчиняти дії по розпорядженню 3-х кімнатною квартирою АДРЕСА_3 .
30.05.2012 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду вказану заяву про забезпечення в наведений спосіб позову задоволено до ухвалення остаточного рішення у даній (цивільній) справі.
Оскільки на момент винесення вказаної ухвали суду (про забезпечення позову), об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_9 вже знаходився у власності ОСОБА_12 , що стверджується наявною в матеріалах кримінального провадження відповіддю КП «БТІ м. Ужгорода», слідчий визнав, що в діях директора Фонду ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбачений ст.382 КК України.
Так, 17.07.2014 Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області зареєстровано рапорт заступника начальника СВ Ужгородського МВ ОСОБА_15 , в якому йдеться про те, що до вказаного СВ надійшла ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_16 (від 21.05.2014) «щодо внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві ОСОБА_6 від 24.04.2014» про вчинення директором Фонду кримінального правопорушення шахрайства, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.к.п. 1-2,3,9-10,22).
Так, із зазначеної вище ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_17 звернувся зі скаргою на неправомірні дії Ужгородського MB УМВС стосовно невнесення до ЄРДР його заяви про злочин від «24.04.2014» (вірно від 01.04.2013, а фактично зареєстрована в прокуратурі Закарпатської області 04.04.2014, після чого 24.04.2014 скерована в Ужгородський МВ УМВС а.к.п. 21,22).
З наявних в кримінальному провадженні матеріалів ЄО № 3131 від 24.04.2014 вбачається, що ОСОБА_6 звернувся із заявою з приводу підроблення договору № 4 від 06.09.2011 та неправомірних дій директора Фонду ОСОБА_10 .
Враховуючи наведене, слідчий визнав відсутнім у діях директора Фонду ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ст.190 КК України.
Апеляційний суд визнає, що усі три вказані вище постанови слідчого винесено передчасно, оскільки під час досудового розслідування не виконано усі передбачені КПК України необхідні процесуальні дії.
Так, ОСОБА_6 не визнано потерпілим (або не вирішено питання відповідним процесуальним документом про відсутність підстав для такого визнання в порядку ч.5 ст.55 КПК України) відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Не вручено пам`ятку про передбачені ст.ст. 56,57 КПК України процесуальні права та обов`язки потерпілого; заявника не допитано в якості потерпілого.
«Опитаних», як зазначено в оскаржених постановах слідчого (в дійсності такі надали власноручно написані письмові пояснення начальнику Ужгородського МВ УМВС): ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 не допитано в якості свідків, не роз`яснено їм права та обов`язки свідка ст.ст. 65,66, 95 ч.3, 224 КПК України.
Також слідчим залишено поза увагою доводи ОСОБА_6 про те, що в текст одного з укладених ним з Фондом договорів внесено неправдиві, на його думку, відомості, у зв`язку із чим не вирішено питання про необхідність призначення (або про відмову в цьому) судової почеркознавчої/технічної експертизи відповідних документів.
Також суд вважає, що слід визнати протиправною бездіяльність слідчого вказаного СВ, що полягає у ненадісланні ОСОБА_6 в порушення вимог ч.6 ст.284 КПК України копій вказаних вище постанов про закриття кримінального провадження.
В інших двох кримінальних провадженнях відсутні докази про отримання ОСОБА_6 оскаржених постанов.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2015 скасувати.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: