ВИРОК Справа №1-24/2007

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

06 лютого
2007 року

Малинський районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого-судді Ярмоленка В.Г.

із секретарем Мургою Н.А.

з участю прокурора Гойдало О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в
м. Малині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Дніпропетровська, мешканця АДРЕСА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Київського ЗАТ „Моноліт", українця, з вищою освітою,
одруженого, громадянина України, не судимого, -

-за ч.2 ст.286 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху,
що спричинило смерть одного потерпілого та заподіяння іншому середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

Злочин учинено за наступних
обставин.

Підсудний, керуючи легковим автомобілем ,ДAEWOO-LANOS"
реєстраційний номер НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_2 19
жовтня 2006р. біля 21-ї
години рухався по автодорозі Київ-Ковель, на якій проводились
ремонтні роботи, - в
порушення вимог дорожнього знаку 3.1 „Рух
заборонено".

В салоні автомобіля знаходились пасажири -
співмешканка підсудного ОСОБА_3 та їх малолітній син -
ОСОБА_4.

На 118-му кілометрі дороги підсудний проявив неуважність
до дорожньої обстановки, в темну
пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав безпечну швидкість для
руху і не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки
автомобіля.

Допустив порушення п.п. 2.3"б"; 12.2 та 12.3 „Правил дорожнього руху України", внаслідок чого автомобіль в'їхав в технологічну
яму, яка проходила через проїздну частину автодороги.

В результаті цього пасажир ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні
ушкодження, від яких помер, а
ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Підсудний ОСОБА_1 повністю визнав
вину.

Пояснив, що, рухаючись по автодорозі Київ-Ковель бачив,
що там проводяться ремонтні роботи та виставлені знаки „Рух заборонено" та
„Ремонтні роботи", однак продовжив рух.

Рухаючись зі швидкістю 70-90 км/год, зненацька побачив перед собою насип
відсіву. Застосувавши екстренне гальмування,
відчув сильний удар та побачив, що автомобіль в'їхав в технологічну яму.

Визнав факт порушень інкримінованих йому пунктів „Правил
дорожнього руху України".

В порядку ст.299 КПК України за
погодженням з учасниками судового розгляду суд

визнав недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних даних, які ніким не

оспорюються.

Як видно з довідки експерта-автотехніка (а.с.45) саме
невідповідність дій підсудного вимогам
дій дорожнього знаку 3.1 „Рух
заборонено" та вимогам п.п.2.3; 12.2; 12.3 „Правил дорожнього руху України" перебуває у причинному зв'язку зі створенням
аварійної обстановки та виникненням даної
дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо
винності підсудного у порушенні
вимог дорожнього знаку п.п.3.1 „Рух заборонено" та п.п. 2.3"б"; 12.2,
12.3 „Правил дорожнього руху
України", що спричинило смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесне ушкодження іншому.

Ці його дії кваліфікуються
за ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання у межах санкції цієї статті, суд виходить
із загальних засад його призначення,
визначених ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості учиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують покарання.

ОСОБА_1 виключно позитивно характеризується, раніше не
судимий, повністю визнав вину
та розкаявся в скоєному, а також активно сприяв розкриттю злочину. Внаслідок останнього загинув його син, а співмешканка
отримала тілесні ушкодження.

Ці обставини пом'якшують покарання.

Враховується думка потерпілої, яка
просить не обирати підсудному суворе покарання.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про
можливість виправлення підсудного
без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від покарання
із випробуванням в порядку ст.75 КК України.

Оскільки ним допущені порушення Правил дорожнього руху,
що потягло тяжкі наслідки, в якості додаткового
покарання призначається позбавлення прав керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 323,
324, 327 КПК України,

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України та призначити
йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого від
відбування основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком на один рік.

В порядку ст.76 КК України покласти на засудженого обов'язок
повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи.

Строк покарання рахувати із часу звернення вироку до
виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
засудженому не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного
суду через Малинський районний суд упродовж 15 днів.