У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,
потерпілого ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 13 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2013 року засуджено:

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше судимого вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.08.2012 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_5 із засудженого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди - 11 984 грн., моральної шкоди - 50 000 грн., із засудженого ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди - 30 000 грн.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_3 на вул. М. Вовчок, 2 в м. Вінниці за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою викрадення металобрухту проникли через паркан на охоронювану територію ПАТ ВКФ «ROSHEN», де були помічені охоронцем ОСОБА_9 З метою подолання опору останнього та подальшого викрадення металобрухту ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів кулаком в обличчя та два удари обухом сокири по голові, внаслідок чого ОСОБА_9 помер на місці події.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, те, що засуджені вчинили злочини в стані алкогольного сп'яніння, вину визнали частково, раніше судимі за корисливі злочини та заподіяну шкоду не відшкодували, а апеляційний суд свою ухвалу належним чином не мотивував.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_5 на її підтримання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, та кваліфікація їх дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Посилання прокурора на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок м'якості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання братам ОСОБА_6, місцевий суд з достатньою повнотою врахував, що засуджені вчинили особливо тяжкі злочини, особи винних, які не визнали вину, раніше судимі за вчинення корисливих злочинів, мають на утриманні неповнолітніх дітей, думку потерпілого, котрий просив призначити найсуворіше покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженим покарання в межах санкцій частин статей, за якими їх визнано винними. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Апеляційний суд переглянув цю кримінальну справу і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 законним та обґрунтованим.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та винесеною відповідно до вимог ст. 377 КПК України 1960 року.

Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м'якості призначеного засудженим покарання, вона задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у справі, не встановлено.

Керуючись п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Судді:

________________ ____________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3