УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого

ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від

27 січня 2015 року,

встановила:

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Покровка Кіровоградського району Кіровоградської області, проживаючого АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років.

Вирішено питання про долю речових доказів та про стягнення судових витрат.

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він

17 травня 2013 року приблизно о 19.30 год., у стані алкогольного сп'яніння у веранді будинку по АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, три рази ударив ножем ОСОБА_3 у грудну клітину, передню черевну стінку та ліве плече, спричинивши тим самим останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня

2015 року, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 змінити, визнавши останнього винним за ч. 1 ст. 121 КК, та призначити засудженому покарання у виді 5 років позбавлення волі і звільнити ОСОБА_1 від його відбування на підставі ст. 75 КК.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Події злочину, доведеності винуватості засудженого в його вчиненні, кримінально-правової оцінки діяння за ч. 1 ст. 121 КК, відповідно до вимог

ч. 2 ст. 433 КПК, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Доводи захисника у скарзі про надмірну суворість призначеного покарання, на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_1 покарання, згідно з указаною нормою закону врахував: характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу засудженого - який раніше не судимий, у скоєному розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння; обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, та законно призначив

ОСОБА_1 мінімальне покарання передбачене санкцією статті, за якою його засуджено з його реальним відбуванням.

Підстав для застосування до ОСОБА_1 положень ст. 75 КК колегія суддів не вбачає.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, такі твердження про суворість призначеного ОСОБА_1 покарання висловлював захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі. Апеляційний суд обґрунтовано залишив її без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином. Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суддів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_1 покарання є законним та обґрунтованим, тому підстав вважати таке покарання надмірно суворим та явно несправедливим у наслідок суворості у колегії суддів немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

ухвалила:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6