Коростишівський районний суд
Житомирської області
Справа № 280/2476/13-к
Провадження № 1-кп/280/145/13
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2013 року
м.Коростишів

Коростишівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючої - судді : Рибнікової
М.М.,

при секретарі
Бондаренко Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду м. Коростишів
кримінальне провадження №0000739
від 27.09.2013 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, українця,
громадянина України,уродженця
м.Коростишева, освіта вища, не
одруженого, не працюючого,
проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не
судимого

ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_9, українця,
громадянина України,уродженця м.
Коростишева, освіта середня , не
одруженого, не працюючого, студента 3
курсу Київського коледжу
інформаційних технологій та
землепорядкування, проживаючого в
АДРЕСА_2, раніше не судимого

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2
ст.185КК України,

з участю сторін кримінального
провадження : прокурора Прокопова М.В.
обвинувачених ОСОБА_1, ОСОБА_2,
потерпілої ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О
В И В:

27 вересня 2013 року близько 01 год. 30 хв.
ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні
торгівельно-розважального центру
«АГАТ», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, маючи умисел на таємне
викрадення чужого майна,
запропонував своєму знайомому
ОСОБА_2 вчинити із ним крадіжку
картин із вказаної розважального
закладу. ОСОБА_2, усвідомлюючи
злочинні наміри, ОСОБА_1, погодився на
вчинення з ним даного кримінального
правопорушення. Таким чином, ОСОБА_1
вступив у попередню злочинну змову із
ОСОБА_2

Реалізовуючи свій злочинний умисел,
направлений на таємне викрадення
майна, ОСОБА_1, діючи за попередньою
змовою із ОСОБА_2, у вказаний час та
місці, користуючись відсутністю
сторонніх осіб усвідомлюючи
суспільну-небезпечність та
протиправність своїх дій, зі стін
вказаного закладу, шляхом вільного
доступу таємно викрали чуже майно,
власником якого являється ОСОБА_3, а
саме: бувшу в експлуатації картину
розміром 320 х 475 мм, із зображенням
гравця у великий теніс, вартістю 196 грн.;
бувшу в експлуатації картину розміром
460 х 730 мм, із :зображенням м'яча,
вартістю 315 грн.; бувшу в експлуатації
картину розміром 445х675 мм із
зображенням натюрморту, вартістю 240
грн.; бувшу в експлуатації картину
розміром 445х675 мм., із зображенням чашки
з написом «Espresso», вартістю 360 грн., бувшу
в експлуатації картину розміром 440x700
мм., із зображенням двох пляшок вина,
вартістю 350 грн.; бувшу в експлуатації
картину розміром 460 х 730 мм., із
зображенням спортивного автомобіля,
вартістю 400 грн., чим заподіяли
потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди
на загальну суму 1861 грн..

Дії обвинувачених суд кваліфікує за ч.2
ст.185 КК України, як таємне
викрадення чужого майна( крадіжка),
вчинене за попередньою змовою групою
осіб.

09.11.2013 року між потерпілою та
обвинуваченими укладено угоду про
примирення, на підставі вимог ст. 471 КПК
України, відповідно до якої
обвинувачені повністю визнали себе
винними в пред'явленому обвинуваченні
за ч.2 ст.185КК України вчинення злочину
по обставинам, викладеним в
обвинувальному акті, в зв'язку з чим,
сторони домовились про призначення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст.185 КК
України у виді 2 років обмеження волі
зі звільненням їх від відбування
покарання з випробуванням відповідно
до ст.75 КК України строком на 1 рік з
покладенням на останніх обов»язків,
передбачених пунктами 2,3,4 ст.76 КК
України, а саме: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально- виконавчої
інспекції; повідомляти кримінально -
виконавчу інспекцію про зміну місця
проживання, роботи або навчання,
періодично з»являтися для реєстрації в
кримінально- виконавчу інспекцію.

Угода містить посилання сторін на
усвідомлення ними наслідків укладення
і затвердження угоди, передбачених ст.
473 КПК України, а також наслідків
невиконання угоди про примирення, що
передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину
визнав повністю, просив суд затвердити
угоду про примирення та призначити
йому узгоджену міру покарання, розуміє,
що умисне невиконання угоди є
підставою для притягнення його до
кримінальної відповідальності за ст. 389
КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину
визнав повністю, просив суд затвердити
угоду про примирення та призначити
йому узгоджену міру покарання, розуміє,
що умисне невиконання угоди є
підставою для притягнення його до
кримінальної відповідальності за ст. 389
КК України.

Потерпіла ОСОБА_3 просила суд
затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти
затвердження угоди про примирення та
просив призначити обвинуваченим
узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди, про примирення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим про
примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні
якого обвинувачуються ОСОБА_1, ОСОБА_2
відповідно до ст.12 КК України є
злочином середньої тяжкості.

Суд, переконавшись, що сторони
примирились і укладення угоди є
добровільним, умови угоди не порушують
права, свободи чи інтереси сторін або
інших осіб, не суперечать вимогам
закону та інтересам суспільства,
правова кваліфікація кримінального
правопорушення є вірною, узгоджена
міра покарання відповідає характеру і
тяжкості обвинувачення, суд вважає
можливим затвердити угоду про
примирення від 09.11.2013 року, визнати
ОСОБА_1, ОСОБА_2 винними у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та
призначити їм узгоджене сторонами
покарання у виді 2 років обмеження волі
зі звільненням їх від відбування
покарання з випробуванням відповідно
до ст.75 КК України строком на 1 рік з
покладенням на останніх обов»язків,
передбачених пунктами 2,3,4 ст.76 КК
України, а саме: не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу кримінально- виконавчої
інспекції; повідомляти кримінально -
виконавчу інспекцію про зміну місця
проживання, роботи або навчання,
періодично з»являтися для реєстрації в
кримінально- виконавчу інспекцію.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374,
475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 09
листопада 2013 року, що укладена між
потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченими
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у кримінальному
провадженні № 0000739.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та
призначити йому узгоджене сторонами
покарання у виді 2 років обмеження волі

Згідно ст.ст.75, 76 КК України, звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання з випробовуванням, якщо він
протягом 1 року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально -
виконавчої інспекції., повідомляти
органи кримінально-виконавчої
інспекції про зміну місця проживання ,
роботи або навчання, періодично
з»являтися для реєстрації в
кримінально -виконавчу інспекцію.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та
призначити йому узгоджене сторонами
покарання у виді 2 років обмеження
волі.

Згідно ст.ст.75, 76 КК України, звільнити
ОСОБА_2 від відбування призначеного
покарання з випробовуванням, якщо він
протягом 1 року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально -
виконавчої інспекції., повідомляти
органи кримінально-виконавчої
інспекції про зміну місця проживання ,
роботи або навчання, періодично
з»являтися для реєстрації в
кримінально -виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду Житомирської
області через Коростишівский
районний суд Житомирської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення з підстав передбачених ч.
3 ст. 394 КПК України:

Вирок суду першої інстанції на
підставі угоди про примирення між
потерпілими та обвинуваченими
(підозрюваним) може бути оскаржений в
апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником,
законним представником виключно з
підстав: призначення судом покарання,
суворішого ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; невиконання
судом вимог, встановлених частинами
п'ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу,
в тому числі не роз'яснення йому
наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником,
законним представником, виключно з
підстав: призначення судом покарання,
менш суворого, ніж узгоджене сторонами
угоди; ухвалення вироку без його згоди
на призначення покарання; не
роз'яснення йому наслідків укладення
угоди; невиконання судом вимог,
встановлених частинами шостою чи
сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав
затвердження судом угоди у
кримінальному провадженні, в якому
згідно з частиною третьою статті 469
цього Кодексу угода не може бути
укладена.

У разі невиконання угоди про
примирення потерпілий має право
звернутися до суду, який затвердив таку
угоду, з клопотанням про скасування
вироку протягом встановленого законом
строку давності притягнення до
кримінальної відповідальності за
вчинення відповідного кримінального
правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою
для притягнення особи до
відповідальності, встановленої
законом.

Копію вироку суду після його
проголошення негайно вручити
засудженим, потерпілій та прокурору.

Головуюча - суддя
Рибнікова М.М.