Справа №1-13/07 р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2007 року Жидачівський районний суд Львівської
області в

складі:

головуючого -
судді Салія В.В.

при секретарі Опока Г.І.

з участю прокурора Чорненького Я.Б.

адвоката ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Жидачеві в залі суду кримінальну

справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., уродженця с
Бертишів Жидачівського району Львівської області, жителя с Соколівка
Жидачівського району Львівської області, українця, громадянина України, з
повною середньою освітою, позапартійного, непрацюючого, розведеного, раніше не
судженого згідно ст. 89 КК України, під вартою знаходиться з 11 вересня 2006
року,

за ч.І ст. 129, ч.4 ст. 296 КК
України,-

ВСТАНОВИВ: 23 квітня 2004 року приблизно о 19.30 год. в с.Соколівка
Жидачівського району Львівської області на городі у ОСОБА_5. між підсудним
ОСОБА_1. та односельчанамиОСОБА_2. і ОСОБА_3. виник конфлікт з приводу собаки,
яку було викрадено у ОСОБА_2. Після закінчення конфліктуОСОБА_2. і ОСОБА_3.
направилися до своєї сестри ОСОБА_4., а підсудний - до себе додому. Через
деякий час, приблизно о 20.00 год., він вибіг з будинку з мисливською рушницею
та, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до
суспільства, діючи з особливою зухвалістю, зробив постріл з рушниці в напрямку
житлового будинку ОСОБА_4., поблизу якого в той час знаходились ОСОБА_4та інші
члени її родини, в тому числіОСОБА_2. і ОСОБА_3., створивши реальну загрозу для
їх життя та здоров'я. Пострілом було пошкоджено майно потерпілої ОСОБА_4. -
вибито шибки у вікнах будинку.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. вину у вчиненні злочину,
передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, не визнав і заявив, що 23 квітня 2004
року приблизно о 20.00 год.
вистрілив з належної йому мисливської рушниці, але не з хуліганських
спонукань, а для того щоб налякати ОСОБА_2. і ОСОБА_3., які постійно пристають
до нього, погрожують йому, а в цей день приблизно о 19.30 год. на городі у
ОСОБА_5. побили його. Наміру причинити будь кому тілесні ушкодження, чи
пошкодити майно, у нього не було.

Незважаючи на те, що підсудний не визнав своєї вини, його винуватість в
об"ємі пред"явленого обвинувачення за ч.4 ст. 296 КК України доказана
сукупністю доказів, досліджених судом.

Показаннями в
судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4. про те, що приблизно о 20.00 год. 23 квітня 2004
року вона, її братиОСОБА_2. і ОСОБА_3., та неповнолітні діти -дочка ОСОБА_8.,
син ОСОБА_7. і його товариш ОСОБА_6. вийшли з будинку та направились в сторону
автообусної зупинки. В цей час з свого будинку з мисливською рушницею вибіг
підсудний і вистрілив в їх сторону. Діти були сильно налякані. Пострілом
пошкоджено її майно - вибито шибки у вікнах будинку. їй причинено незначну
шкоду. В даний час притензій до підсудного немає.

Показаннями
потерпілого ОСОБА_2., який в судовому засіданні заявив, що 23 квітня 2004 року
приблизно о 19.30 год.
на городі у ОСОБА_5. між ним та підсудним ОСОБА_1. виник конфлікт з приводу
собаки, яку було викрадено у нього з його дачі. До них також підійшов його брат
ОСОБА_3.. Суперечка між ними відбувалася словесно, але бійки не було. Будь яких
погроз як з їхньої сторони, так і з сторони підсудного не було. Після
закінчення сварки з братом пішли до своєї сестри ОСОБА_4., а підсудний
залишився на городі. Через деякий час вийшов з будинку щоб йти на автобусну
зупинку, так як їхав у м. Львів. Брат, сестра, її неповнолітні діти провожали його. В цей час
з свого будинку, який знаходиться по сусідству з будинком сестри, з мисливською
рушницею вийшов ОСОБА_1. та вистрілив в їх сторону. Знаходились вони від
ОСОБА_1. на віддалі приблизно 20 м. Пострілом було вибито шибки в будинку
сестри. Підсудний міг влучити в когось з них, так як стріляв в їх сторону. Дріб
ледь не влучив в його брата ОСОБА_3..

Аналогічними
показаннями потерпілого ОСОБА_3., який підтвердив показання свого брата
ОСОБА_2. та доповнив його показання тим, що підсудний безпричинно вистрілив з
мисливської рушниці. Від вистрілу дріб ледь не влучив у нього.

Показаннями
неповнолітнього свідка ОСОБА_7., який в судовому засіданні заявив, що в даний
час йому 14 років. 23 квітня 2004 року приблизно о 20 год. він з своєю
малолітньою сестрою ОСОБА_13, товаришем ОСОБА_6., своєю мамою та дядьком
ОСОБА_3. проводжали другого дядька ОСОБА_3. в м. Львів. В цей час з свого будинку
з рушницею вибіг ОСОБА_1. і вистрілив в їх сторону. Вони сильно налякались і
кинулись на землю. Вистрілом було вибито шибки в будинку.

Показаннями
свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10., які в судовому засіданні заявили, що 23 квітня
2004 року приблизно о 20 год.
знаходились в будинку ОСОБА_1.. Підсудний забіг в будинок, взяв мисливську
рішницю, вибіг на вулицю і вони чули постріл. Коли повернувся, то сказав, що
злий на братів ОСОБА_2 і хотів їх налякати.

Показаннями
свідка ОСОБА_11., який в судовому засіданні заявив, що підсудний вистрілив з
мисливської рушниці в напрямку житлового будинку ОСОБА_4. В цей час недалеко
від будинку було багато людей, які від пострілу могли потерпіти.

Даними протоколу
огляду місця події від 23.04.2004р., згідно якого у вхідних дверях житлового
будинку ОСОБА_4. в с Соколівка
Жидачівського району виявлено розбиту шибку та три розбиті шибки виявлено у
вікнах коридору. В будинку та в дерев»яному штахетнику виявлені пошкодження,
характерні для вистрілу з мисливської рушниці дробом малого калібру.(а.с.8).

Даними
протоколів вилучення та огляду речових доказів - мисливської рушниці «ИЖ-18Е»
ТІ 5544 , вилученої у підсудного (а.с. 14,35-36).

Із дозволу № 44
Жидачівського РВ УМВСУ вбачається, що ОСОБА_1. мав право на зберігання і
носіння мисливської рушниці ІЖ-18Е/к-12, Т15544. (а.с. 161).

У винність підсудному вмінено також вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.
129 КК України. Даючи оцінку показанням підсудного ОСОБА_1. на досудовому і
судовому слідстві, аналізуючи їх та співставляючи із зібраними по справі

доказами, в тому числі з показаннями потерпілих, свідків, іншими доказами,
суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад злочину,
передбачений ч.І ст. 129 КК України, поскільки він не погрожував вбивством
потерпілим ОСОБА_2. і ОСОБА_3., а з хуліганських спонукань вистрілив з
мисливської рушниці в їх напрямку. В зв»язку з цим за ч.І ст. 129 КК України
його необхідно виправдати.

Оцінюючи показання підсудного ОСОБА_1. в судовому засіданні в частині того,
що вистрілив з належної йому мисливської рушниці не з хуліганських спонукань, а
щоб налякати ОСОБА_2. і ОСОБА_3., суд розцінює як намагання уникнути
кримінальної відповідальності за вчинене, як обраний метод захисту та вважає,
що його дії були направленні на порушення громадського порядку, нормальних умов
проживання громадян, створили реальну загрозу для життя та здоров»я громадян, в
тому числі неповнолітніх дітей, які знаходились в момент пострілу в с Соколівка
Жидачівського району поблизу будинку ОСОБА_4. В результаті його дій пошкоджено
майно, належне ОСОБА_4. Покликання підсудного, що потерпіліОСОБА_2. та ОСОБА_3.
побили його, не знайшло свого підтвердження ні в судовому засіданні, ні на
досудовому слідстві, спростувується постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2. та ОСОБА_3. Судом також встановлено, що
безпосередньо перед постріломОСОБА_2. та ОСОБА_3. будь яких дій відносно
ОСОБА_1. не вчинювали. Суд вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковані за
ч.4 ст. 296 КК України, поскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї.

При призначенні покарання підсудному суд у відповідності до вимог ст.ст.
50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом"якшують покарання - посередньо характеризується по місцю
проживання, має на утриманні престарілу матір, думку потерпілих, які притензій
до підсудного не мають,а обставин, що обтяжують покарання суд не знаходить і
вважає, що підсудному слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах
санкції статті ближче до встановленого мінімуму.

Речові докази: мисливська рушниця «ИЖ-18Е» ТІ5544, вилучена у підсудного,
як знаряддя злочину, підлягає конфіскації.

Цивільного
позову по справі немає.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.4 ст. 296 КК України, і призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

За ч.І ст. 129
КК України ОСОБА_1 виправдати.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1. залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1. рахувати з 11 вересня. 2006 року, тобто з
часу його затримання.

Речові докази по справі: мисливську рушницю «ИЖ-18Е^Т15544, яка знаходиться
на зберіганні в Жидачівському РВ УМВСУ, як знаряддя злочину, конфіскувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області
через Жидачівський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а
засудженому, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому
копії вироку.