А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А
Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.12.2013
м.
Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в складі суддів: Дворніченка
В.І. (головуючого), Симаченко Л.І.,
Дацківа В.В., при секретарі Герасько
М.М., за участю прокурора - Дьоміної І.О.,
її захисника - ОСОБА_3, розглянув у
відкритому судовому засіданні
матеріали кримінального провадження
за апеляцією захисника ОСОБА_3, поданою
ним в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4
на вирок Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 02.10.2013
року, яким:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
с.Степний Оренбургської області,
Російської Федерації, зареєстрованої
за адресою АДРЕСА_1, українки,
громадянки України, непрацюючої,
неодруженої, на утриманні троє
неповнолітніх дітей, раніше судиму
вироком Мукачівського міськрайонного
суду від 27.08.2012 року за ч.1 ст.185 КК
України до двох років позбавлення волі,
звільнену в порядку ст..75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з
однорічним іспитовим строком,

- визнано винною у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст.185 КК України та
призначено їй покарання у виді двох
років позбавлення волі.

На підставі ст..71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднано невідбуте
покарання за вироком Мукачівського
міськрайонного суду від 27.08.2012 року і за
сукупністю вироків визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі строком на два роки і один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4
рахувати з моменту приведення вироку
до виконання.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_4 процесуальні витрати
по справі,

В с т а н о
в и в:

Згідно встановлених судом обставин,
ОСОБА_4 10.06.2013 року, приблизно о 19 годині
18 хвилин, знаходячись в приміщенні кафе
«Мока», яке розташоване по вул..Миру, 41 в
м.Мукачеві, повторно, діючи умисно, з
корисливих спонукань, шляхом вільного
доступу, скориставшись тим, що у
приміщенні нікого немає, із сумки, що
знаходилась біля барної стойки
вказаного кафе та належала потерпілій
ОСОБА_5, таємно вкрала косметичку,
вартістю 30 гривень, в якій знаходились
грошові кошти в сумі 3250 гривень,
завдавши потерпілій матеріальної
шкоди на загальну суму 3280 гривень.

В апеляційній скарзі захисник
обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3,
не оспорюючи фактичних обставин справи
та кваліфікації вчиненого, просить
вирок щодо неї змінити та призначити
ОСОБА_4 більш м'яке покарання, не
пов'язане з позбавленням волі,
посилаючись на повне визнання
обвинуваченою своєї вини, активне
сприяння у розкритті злочину, її щире
каяття, часткове відшкодування
потерпілій заподіяної шкоди, а також
те, що злочин нею скоєно внаслідок
важкого матеріального становища,
позаяк вона є матір'ю трьох
неповнолітніх дітей, перебуває на
обліку в тубдиспансері Мукачівської
ЦРЛ і потребує постійного лікування.
Вважає, що судом першої інстанції при
призначенні покарання обвинуваченій
дані обставини в повній мірі не
враховано і призначено його
підзахисній занадто суворе покарання,
що може негативно позначитись на її
дітях, які залишаться сиротами.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, доводи захисника
ОСОБА_3 в обґрунтування апеляційної
скарги, прокурора про законність і
обґрунтованість прийнятого судом
першої інстанції рішення, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що доводи захисника
обвинуваченого про неправильне
застосування судом закону України про
кримінальну відповідальність не
заслуговують на увагу, тому апеляція
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

У відповідності до ст.404 КПК України,
вирок суду першої інстанції
перевіряється апеляційним судом в
межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами
кримінального провадження, досудове
розслідування і судовий розгляд по
ньому проведені з дотриманням вимог
розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені
у вироку висновки про винність
обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.185 КК України при
обставинах, вказаних у вироку суду,
ґрунтуються на зібраних доказах,
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження і ніким із
учасників кримінального провадження
не оскаржуються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно
кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України - як
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка) вчинена повторно.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_4
призначено у відповідності з вимогами
ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості
вчиненого кримінального
правопорушення, пом'якшуючих
відповідальність обставин та даних, що
характеризують винну особу, і таке
покарання є справедливим, достатнім
для її виправлення і попередження
вчинення нею нових кримінальних
правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій покарання, в
тому числі з застосуванням ст. 71 КК
України, суд врахував дані про особу
ОСОБА_4 - негативну характеристику з
місця проживання, наявність
непогашеної судимості, перебування на
обліку в протитуберкульозному
диспансері, наявність трьох
неповнолітніх дітей тощо; обставини,
які пом'якшують покарання - щире каяття
останньої, а також скоєння злочину в
період іспитового строку, що свідчить
про небажання обвинуваченої стати на
шлях виправлення, а відтак і про її
підвищену суспільну небезпечність.
Тому твердження захисника
обвинуваченої в апеляційній скарзі про
неврахування судом наведених обставин
є безпідставними, оскільки суперечать
змісту вироку, згідно з яким ці
обставини фактично враховані у такій
якості.

Зазначені у апеляційній скарзі
захисника ОСОБА_3 обґрунтування щодо
необхідності призначення
обвинуваченій більш м'якого покарання,
не пов'язаного з позбавленням волі є
непереконливими, оскільки, враховуючи
дані про особу обвинуваченої, зокрема і
те, що остання раніше судима, по місцю
проживання характеризується
негативно, вчинила кримінальне
правопорушення в період іспитового
строку, шкоду, завдану кримінальним
правопорушенням відшкодувала тільки
частково, а тому висновок суду про
можливість її виправлення лише в
умовах ізоляції від суспільства є
обґрунтованим.

Разом з тим, судова колегія, з
врахуванням вимог ч.4 ст.67 КК України -
якщо будь-яка з обставин, що обтяжує
покарання, передбачена в статті
Особливої частини цього Кодексу як
ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз
враховувати її при призначенні
покарання як таку, що його обтяжує, -
вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини вироку вчинення
злочину ОСОБА_4 повторно, як обставину,
що обтяжує її покарання.

Порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б тягнули за собою скасування або зміну
вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України,
апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника
обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3
залишити без задоволення.

Виключити з мотивувальної частини
вироку вчинення злочину ОСОБА_4
повторно, як обставину, що обтяжує її
покарання.

В решті вирок Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 02.10.2013 року щодо ОСОБА_4
залишити без зміни.

Судді: