Справа № 1-190/2007
ВИРОК

Іменем України

20 лютого 2007 року м.
Луцьк

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Барчука В.М.

за
участі секретаря Петрук
К.В.

прокурора Остапчука С.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу про обвинувачення:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1 українця,
громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого,
судимого:

-12.04.2006 року за ст.190 ч.2 КК
України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік 6
місяців, постановою Луцького міськрайонного суду від 19.10.2006 року скасовано
іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі, - у вчинені злочинів,
передбачених ст. 395 ч.1, ст.389 ч.2 ст.190 ч.2, ст.186 ч.2 КК України,

встановив:

ОСОБА_1обвинувачується в тому, що йому постановою Луцького міськрайонного
суду від 19.01.2006 року встановлено адміністративний нагляд з відповідними
обмеженнями, будучи ознайомленим з вказаною постановою та викладеними в ній
обмеженнями, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно без
відому органів внутрішніх справ 19.07.2006 року залишив постійне місце
проживання за адресою: АДРЕСА_1

Так він, будучи 7.04.2006 року засуджений Луцьким
міськрайонним судом за ч.І ст.164 КК України до 80 годин громадських робіт та
будучи 10.05.2006 року ознайомлений з умовами відбування покарання, про що було
відібрано підписку. Також йому було роз'яснено про кримінальну відповідальність
за ухилення від відбування покарання. На виклики в кримінально-виконавчу
інспекцію не з'явився, притягувався до адміністративної відповідальності,
ухилився від виконання громадських робіт.

Так він, повторно, 31.08.2006 року близько 17 год., знаходячись по
проспекту .Відродження, зловживаючи довірою ОСОБА_2, шляхом повідомлення
неправдивої інформації, щодо дійсних намірів, заволодів кредитною карткою
«Приватбанку», яка в матеріальному відношенні не оцінюється і пін-кодом до неї,
в подальшому за допомогою сторонньої особи зняв з неї гроші в сумі 2500 грн.,
чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 2500 гривень.

Так він, повторно, 12.09.2006 року близько 1.30 год., по вул. Єршова в м.
Луцька перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, застосовуючи насилля, що не
є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, яке виразилось у нанесенні
ударів руками по обличчі ОСОБА_3, від чого вона впала на землю, де він наступив
їй ногою на шию, після цього, продовжуючи свої злочинні дії в автомобілі марки
«Мерседес», він притиснув рукою шию останньої до заднього сидіння автомобіля,
після цього по вул. Ківерцівській в м. Луцька, виштовхнувши потерпілу з
автомобіля на вулицю, відкрито викрав у останньої 100 гривень, чим завдав
ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 100 гривень.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою
вину у вчиненні інкримінованих злочинів, а саме ухилення від адміністративного
нагляду та ухилення від громадських робіт визнав повністю, погоджується з
фактичними обставинами справи та

не бажає їх
оспорювати. Не заперечив факту, що зловживав довірою ОСОБА_2, заволодів її
кредитною карткою, з якої зняв гроші, цивільний позов заявлений потерпілою
визнав повністю. По факту вчинення грабежу відносно ОСОБА_3 пояснив, що наніс
їй декілька ударів, але гроші в неї не вимагав.

Факт ухилення
від адміністративного нагляду підтверджується зібраними на досудовому слідстві
і перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показами свідка ОСОБА_4 проте, що ОСОБА_1
самовільно залишив місце

проживання, не
повідомив про це органи кримінально-виконавчої інспекції;

- матеріалами
адміністративного нагляду (а.с.77-157).

Факт ухилення
від відбуття покарання у вигляді громадських робіт, підтверджується зібраними
на досудовому слідстві та перевіреними в судовому засіданні доказами:

· показами
свідка ОСОБА_4 проте, що ОСОБА_1 ухилявся від відбування покарання у виді
громадських, не з'являвся на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої служби,
передавались матеріали в міськвідділ про оголошення в розшук засудженого. По
місцю проживання характеризується негативно, притягувався до адміністративної
відповідальності;

· матеріалами
подання ВКВІ м. Луцька(а.е.45-70).

Факт шахрайських дій відносно
ОСОБА_2 підтверджується зібраними на досудовому слідстві і перевіреними в
судовому засіданні доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_2 проте, що ОСОБА_1
вмовив її взяти кредит в

«Приватбанку»,
вона оформила даний кредит на карточку,
дану карточку передала

ОСОБА_1 після
чого він почав переховуватися від неї, кошти не повернув;

·
показами свідка ОСОБА_5 проте, він на автомобілі Форд,
яким таксує, підвозив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відділення «Приватбанку» на
проспекті Молоді, пізніше ОСОБА_2 вийшла з автомобіля, а він з ОСОБА_1
під'їхали до банкомату «Приватбанку»,
на прохання ОСОБА_1 зняв гроші.;

·
протокол очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.221) на
якій кожен підтвердив свої покази;

·
протокол очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.223) на
якій кожен підтвердив свої покази;

Факт грабежу відносно ОСОБА_3
підтверджується зібраними в досудовому слідстві та перевіреними в судовому
засіданні доказами:

·
показами потерпілої ОСОБА_3 проте, що зупинила таксі в
якому знаходився ОСОБА_1, останній запропонував розважитись, спочатку під'їхали
на вул. Єршова де розпили спиртні напої, під час розпитя посварились, коли
вийшли на вулицю то ОСОБА_1 вдарив її вона впала і став їй ногою на шию. Коли
сіли знов в машину то ОСОБА_1 почав їй знов наносити удари, на вул.
Ківерцівській під мостом автомобіль зупинився, вона з ОСОБА_1 вийшла з
автомобіля, він сказав, щоб вона віддала гроші, вона дала спочатку 50 гривень,
щоб він розплатився за таксі, ОСОБА_1 вимагав, щоб вона ще дала гроші, і вона
віддала йому ще 50 гривень. ОСОБА_1 сів в автомобіль, а вона залишилась на
місці.;

·
покази свідка ОСОБА_6, проте, що він в цей вечір він
возив ОСОБА_1а по м. Луцьку, по дорозі підібрали двох жінок, одна вийшла інша
залишилась. Спочатку вони розпивали спиртні напої на вул. Єршова, виходили на
вулицю, коли він виглянув з автомобіля то побачив, що ОСОБА_3 лежала на землі,
а ОСОБА_1 стояв над нею, він попросив припинити це. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сіли в
автомобіль і ОСОБА_1 почав наносити удари ОСОБА_3, на вул. Ківерцівській він
зупинив автомобіль і попросив їх вийти з автомобіля. Через пару хвилин ОСОБА_1
повернувся в автомобіль дав йому 50 гривень і він підвіз його до бару «Техас»;

протоколом предявлення особи для впізнання від 09.10.2006
p., де
ОСОБА_3 вказала на ОСОБА_1, на особу яка вчинила проти неї протиправні дії
(а.с.20);

· протоколом очної ставки від 11.10.2006 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_1
де кожен підтвердив свої покази дані під час попереднього допиту (а.с.37);

· протоколом
очної ставки від 11.10.2006 р. між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 де кожен підтвердив покази
дані під час попереднього допиту (а.с.38);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин події від 14.12.2006 р. з
ОСОБА_3;(а.с.228-231);

· протокол
відтворення обстановки та обставин події від 14.12.2006 р. з ОСОБА_1;
(а.с.232-235).

Суд бере
до уваги покази потерпілої ОСОБА_3, дані нею під час досудового слідства і
перевірені в судовому засіданні, оскільки вони послідовні та детальні,
підтверджуються доказами по справі.

Суд
скептично відноситься до показів підсудного ОСОБА_1, так як , вони є
суперечливі, дані ним з метою уникнення відповідальності.

Аналізуючи
зібрані і досліджені по справі докази в їх сукупності, ОСОБА_1 своїми діями
спрямованими на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від
адміністративного нагляду, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.395 КК України,
також своїми умисними діями, спрямованими на ухилення від відбування
громадських робіт, вчинив злочин, передбачений ч.2ст.389 КК України, також
своїми діями , спрямованими на заволодіння чужим майном шляхом обману та
зловживання довірою, вчиненим повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190
КК України, своїми умисними діями, спрямованими на відкрите викрадення чужого
майна поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, вчиненим повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК
України.

Обставини, що пом'якшують чи обтяжують покарання суд по
справі не знаходить.

Обираючи
покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених
злочинів, всі обставини справи, дані про особу підсудного, який неодноразово
судимий за корисливі злочини, вчинив злочини під час іспитового строку, на шлях
виправлення не став, належних висновків не зробив, характеризується негативно,
а тому суд вважає, що ОСОБА_1 слід обрати покарання в межах санкцій статей, за
якими він притягується до кримінальної відповідальності з ізоляцією від
суспільства.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_3 в справі не заявлено.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ: ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.І

ст.395, ч.2 ст.
389, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 190 КК України, призначивши покарання: за ч.1 ст. 395
КК України у виді арешту на строк чотири місяці, за ч.2 ст. 389 КК України у
виді арешту на строк шість місяців, за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення
волі на строк чотири роки, за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на
строк один рік. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом
поглинання менш

суворого покарання більш суворим остаточно визначити
покарання у виді позбавлення

волі на строк чотири роки.

На підставі ст.71
КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до

покарання, призначеного за даним вироком, частково не
відбуте покарання за вироком

Луцького
міськрайонного суду від 12.04.2006 року - один рік - остаточно
призначити

покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1
залишити попередній -тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з
19.10.2006 року.

Стягнути з
ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2матеріальну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот)
гривень, та моральну шкоду в розмірі 3500 (три тисяч п'ятсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області , через Луцький міськрайонний суд, протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою протягом 15 діб з
моменту отримання копії вироку.