У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Животова Г.О.,суддів
Пузиревського Є.Б., Крещенка А.М.,за
участю прокурора Лисого
С.Л.,засудженого ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 25 листопада 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_5 на вирок
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 19 квітня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Черкаської області
від 03 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 19 квітня 2013 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше
неодноразово судимого, останнього разу
- вироком Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 03.12.2009 р. за ч. 2 ст. 190, ч. 2
ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки 6
місяців,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 2
роки;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 9
років з конфіскацією всього належного
йому майна;

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання
у виді позбавлення волі на строк 10
років з конфіскацією всього належного
йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_5 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення
волі на строк 10 років з конфіскацією
всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_5 зараховано
в строк відбуття покарання призначене
вироком Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 03 грудня 2009
року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК
України у виді позбавлення волі на
строк 2 роки 6 місяців.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_5 на
користь потерпілої ОСОБА_6 на
відшкодування моральної шкоди 25 200 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської
області від 03 грудня 2013 року вирок
місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено
без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано
винним та засуджено за те, що він,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, близько 15 год. 02
березня 2009 року в квартирі АДРЕСА_1 під
час сварки зі співмешканкою ОСОБА_7
наніс останній удари руками в область
голови та тулуба, внаслідок чого вона
отримала середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

Крім того, ОСОБА_5, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, близько 19 год.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року прийшов до АДРЕСА_2, де
проживала потерпіла ОСОБА_8, та з метою
заволодіння майном останньої вчинив на
неї напад, поєднаний з насильством,
небезпечним для життя та здоров'я, а
саме проник в житло та в грубій формі
почав вимагати у потерпілої гроші та
інше майно. Після відмови потерпілої
виконати вимоги ОСОБА_5, він наніс їй
руками та ногами удари в область
голови, а коли вона впала, ще декілька
ударів невстановленим предметом в
обличчя, голову та тулуб, внаслідок
чого остання отримала тяжкі тілесні
ушкодження, від яких померла на місці
події. Після чого ОСОБА_5 заволодів
грошима та майном потерпілої ОСОБА_8 на
загальну суму 7 825,524 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5,
посилаючись на істотне порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочинів та особі засудженого, порушує
питання про скасування судових рішень
та направлення справи на новий судовий
розгляд. Зазначає, що було порушено
його право на захист, судом не
перевірено його алібі, що на момент
вчинення вбивства він був на території
України, а також, що органами
досудового слідства Російської
Федерації йому не пред'являлося
обвинувачення у вчиненні розбою, а
тому, на його думку, органи досудового
слідства України не мали права
кваліфікувати його дії ще й за ч. 4 ст. 187
КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засудженого, який підтримав касаційну
скаргу, думку прокурора, котрий
заперечував проти задоволення
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи, наведені в касаційній скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга не підлягає задоволенню на
таких підставах.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та
кваліфікація його дій у касаційній
скарзі не оскаржуються.

Доводи засудженого ОСОБА_5 про його
невинуватість та неправильну
кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч.
2 ст. 115 КК України є безпідставними,
вони ретельно перевірялись судами
першої та апеляційної інстанцій і
свого об'єктивного підтвердження не
знайшли.

Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні
вищевказаних злочинів підтверджується
показаннями потерпілої ОСОБА_6, яка
повідомила, що її мама сама проживала в
АДРЕСА_2 і після її вбивства вона
виявила відсутність 30 тисяч російських
рублів, орденів та медалей часів
Великої Вітчизняної війни, срібних
монет та іншого майна; показаннями
свідка ОСОБА_9, який повідомив, що
близько 11 год. 45 хв. 17 березня 2009 року за
місцем проживання ОСОБА_8 він виявив
закривавлений труп останньої;
показаннями свідка ОСОБА_7, яка
повідомила, що ввечері ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_5 ходив купувати молоко до
жінки в АДРЕСА_2, а коли вони зустрілися,
то він розповів, що просив у жінки
гроші, а коли та відмовилася їх надати,
то вдарив її кілька разів, після чого
забрав гроші та цінності, після чого
він виїхав до України; показаннями
свідка ОСОБА_10, який повідомив, що
ОСОБА_5 просив відвезти його до Москви,
щоб повернутися в Україну, за що обіцяв
винагороду 100 доларів США, на запитання
звідки в нього гроші - повідомив, що
заробив, однак він подумав, що той
когось пограбував, оскільки до цього
ОСОБА_5 пропонував йому пограбувати
жінку, котра проживає в АДРЕСА_2. Ці
показання повністю узгоджуються між
собою, є послідовними та
підтверджуються, зокрема, даними
протоколу перевірки показів на місці з
фототаблицею та застосуванням
відеозапису, відповідно до якого
свідок ОСОБА_7 детально розповіла про
події ІНФОРМАЦІЯ_2 року, даними
протоколу виїмки, відповідно до якого в
квартирі ОСОБА_7 були виявлені та
вилучені куртка та штани ОСОБА_5, даними
висновку судової
молекулярно-генетичної експертизи,
відповідно до якої на штанях та куртці
ОСОБА_5 виявлена кров людини, що
походить від ОСОБА_8, даними протоколів
огляду місця події, обшуку, даними
висновків судово-медичної, судової
медико-криміналістичної,
судово-біологічної експертиз та іншими
доказами у справі.

Таким чином, по справі повністю
доведена винуватість засудженого
ОСОБА_5 у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК
України, і його дії кваліфіковані
правильно.

При цьому дії ОСОБА_5 вірно
кваліфіковані ще й за ч. 4 ст. 187 КК
України, оскільки згідно ч. 1 ст. 7 КК
України громадяни України, які вчинили
злочин за її межами, підлягають
кримінальній відповідальності за цим
Кодексом незалежно від того, чи
визнається таке діяння злочином у тій
країні, де воно було вчинено, а
відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009
р. «Про судову практику у справах про
злочини проти власності» у разі, якщо
під час розбою було умисно вбито
потерпілого, то дії винної особи
належить кваліфікувати за сукупністю
злочинів - за ч. 4 ст. 187 і п. 6 ч. 2 ст. 115 КК
України.

Не заслуговують на увагу і доводи
касаційної скарги засудженого про
порушення його права на захист та не
перевірку його алібі. Як убачається з
матеріалів справи право ОСОБА_5 на
захист порушено не було і правильно
вказано у вироку, що твердження
засудженого про те, що він на момент
вчинення злочинів перебував на
території України спростовуються
наведеними вище показаннями свідків, а
також показаннями свідків ОСОБА_11
та ОСОБА_12, які не підтвердили
перебування ОСОБА_5 16 березня 2009
року на території України.

Не знайшли свого підтвердження й
посилання засудженого на те, що докази
його винуватості, зібрані на території
Російської Федерації, не можуть бути
доказами його вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Конвенції про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22 січня 1993 року при
направленні запитуючою Договірною
Стороною порушеної кримінальної
справи розслідування по цій справі
продовжується запитуваною Договірною
Стороною у відповідності зі своїм
законодавством. Кожний документ, що
знаходяться в справі, повинен бути
засвідчений гербовою печаткою
компетентної установи юстиції
запитуючої Договірної Сторони

Згідно з ч. 3 ст. 65 КПК України 1960 року
фактичні дані, одержані на території
іноземної держави її компетентними
органами при виконанні запиту
(доручення) про міжнародну правову
допомогу, розслідуванні кримінальної
справи, переданої в Україну в порядку
перейняття кримінального
переслідування, або в ході діяльності
міжнародної слідчої групи,
використовуються органом дізнання,
слідчим і судом як докази, одержані
відповідно до вимог цього Кодексу.

При цьому ст. 67 КПК України 1960 року
передбачено, що суд, прокурор, слідчий
або особа, яка провадить дізнання, не
оцінює порядку збирання та подання
доказів компетентним органом
іноземної держави при виконанні запиту
(доручення) про міжнародну правову
допомогу, розслідуванні кримінальної
справи, переданої в Україну в порядку
перейняття кримінального
переслідування, або в ході діяльності
міжнародної слідчої групи.

За таких обставин докази винуватості
ОСОБА_5, зібрані на території
Російської Федерації, є належними та
допустимими.

Призначаючи покарання засудженому
ОСОБА_5, суд з достатньою повнотою
врахував ступінь тяжкості вчинених
злочинів, які є злочинами середньої
тяжкості та особливо тяжкими, особу
винного, який посередньо
характеризується, обставину, яка
обтяжує його покарання, - вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння
та дійшов обґрунтованого висновку про
можливість призначення йому покарання
в межах санкцій частин статей, за якими
його визнано винним, але ближче до
мінімального.

Також суд правильно призначив
засудженому ОСОБА_5 покарання на
підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України.

Таке покарання, на думку колегії
суддів, є необхідним і достатнім для
його виправлення та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Розглядаючи справу за поданими
апеляціями, в тому числі й засудженого
ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
правильне встановлення місцевим судом
фактичних обставин справи, доведеність
вини засудженого у вчиненні
інкримінованих йому злочинів та
правильність кваліфікації його дій, а
також вказав на докази, які
спростовують доводи поданих апеляцій.

Ухвала апеляційного суду є достатньо
мотивованою та в повній мірі
відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960
року.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
були би підставою для зміни чи
скасування судових рішень у справі, не
встановлено.

Керуючись п.п. 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України та
ст.ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 19 квітня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Черкаської
області від 03 грудня 2013 року щодо
ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну
скаргу останнього - без задоволення.

Судді:

________________ ____________________
________________

Г.О. Животов Є.Б. Пузиревський А.М.
Крещенко