1-кп/357/1020/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,з участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Білій Церкві в режимі відеоконференції з ВК 35 міста Білої Церкви кримінальне провадження , внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №
№0005134 від 16.11.2014 року з угодою про визнання винуватості від 25 листопада 2014 року щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кизил-Орда, Казахстан, казаху, громадянина Казахстану, з неповною середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код -, раніше судимого:
02.04.1993 року кременчуцьким районним судом, Полтавської обл. за ст. 17, ч.3 ст. 81, ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року), до 3 років позбавлення волі з відстроченням виконання вироку на 2 роки;
23.02.1994 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 141, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
18.09.2000 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3років позбавлення волі;
26.11.2003 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
16.03.2005 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до 3роківпозбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
25.06.2006 року Васильківським районним судом Київської області за ч.2 ст. 187, ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
17.12.2007 року Васильківським районним судом Київської області за ч.2 ст. 393 , ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. По відбуттю строку покарання.
12.08.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2014 року вирок від 12.08.2014 року в частині призначення покарання скасувати, вважати засудженим за ч.2ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі-обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
ВСТАНОВИВ
Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2014 року ОСОБА_4 перебуваючи в туалетній кімнаті Дарницького районного суду м. Києва по вул. Севастопольська, 14 в м. Києві знайшов в сміттєвому бачку презерватив в якому знаходились паперовий згорток з речовиною зеленого кольору, рослинного походження, схожою на канабіс, капсуль від медичного шприца, ємністю 10 мл., заповнений аналогічною речовиною, паперовий згорток з кристалоподібною речовиною, білого кольору, схожою на метадон та капсула від пігулки, заповнена білою порошкоподібною речовиною, схожою на амфетамін. Вказані речовини ОСОБА_4 залишив собі для власного вживання, без мети збуту та зберігав їх в анальному отворі.
15.11.2014 року ОСОБА_4 було доставлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки в Білоцерківську виправну колонію № 35 УДПтС України в м. Києві та Київській області, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Калініна, 16, Київської області, відповідно до вироку Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2014 року.
15.11.2014 року, близько 14.00 год. перед кімнатою огляду засуджених Білоцерківської виправної колонії №35 УДПтС України в м. Києві та Київській області по вул. Калініні, 16 в м. Біла Церква, Київської області було зупинено ОСОБА_4 , який на запитання працівників колонії, чи зберігає він заборонені речі, повідомив, що так в анальному отворі, для власного вживання без мети збуту він зберігає наркотичні речовини.
15.11.2014 року близько 16.00 год. в кімнаті огляду засуджених Білоцерківської виправної колонії №35 УДПтС України в м. Києві та Київській області в присутності понятих та чергового фельдшера, ОСОБА_4 з анального отвору дістав презерватив в якому знаходилось порошкоподібна речовина світло-жовтуватого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,0412 г., сильнодіючий лікарський засіб дифінгрідамін (димедрол), масою 0,1084 г. та наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,0911 г., які ОСОБА_4 зберігав для власного вживання без мети збуту.
Під час досудового розслідування між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості від 25 листопада 2014 року
В указаній угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст.309 ч.1 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначено про повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджено призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12 серпня 2014 року, зміненого вироком Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 року за ст.. 185 ч.2 КК України та остаточно призначити покарання три роки шість місяців позбавлення волі.
Сторонам належним чином роз`яснено їх права та обов?язки, роз?яснено наслідки затвердження цієї угоди судом та наслідки її невиконання.
У судовому засіданні обвинувачений та прокурор ОСОБА_3 підтвердили чинність зазначеної угоди про визнання винуватості та добровільність її укладення, ствердили, що вказана угода не є наслідком застосування до них насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просили суд затвердити вказану угоду.
Суд, дослідивши обставини укладення сторонами даної угоди про визнання винуватості,перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, дату укладення угоди, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, узгоджену сторонами міру покарання та згоду сторін на призначення цього покарання, а також містить детальне роз?яснення ,передбачених ст. 473 КПК, наслідків затвердження цієї угоди судом і наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди.
Угоду підписано обвинуваченим та прокурором
Суд вважає, що укладена обвинуваченим та прокурором угода про визнання винуватості відповідає вимогам чинного КПК; дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.
З огляду на викладене зазначена угода підлягає затвердженню.
Речові докази по справі- наркотичні засоби необхідно знищити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 473,474-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ
Угоду про визнання винуватості від 25.11 2014 , укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005134 від 16.11.2014 року ОСОБА_5 обвинувачується по ст.. 309 ч.1 КК України , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст.309 КК України, та призначити покарання по ст. 309 ч.1 КК України один рік позбавлення волі.
. На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання ,призначене вироком Дарницького районного суду міста Києва від 12 серпня 2014 року, зміненого вироком Апеляційного суду міста Києва від 02.10.2014 року за ст.. 185 ч.2 КК України та остаточно призначити покарання три роки шість місяців позбавлення волі.
Початок відбування покарання відраховувати з 6 червня 2014 року.
Речові докази по справі- наркотичні засоби знищити.
Запобіжний захід не обирати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 ч.4 КПК України, до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 днів від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1