У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів за участю прокурора

Кліменко М.Р. і Нікітіна
Ю.І. Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 15 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на вирок
Жовтневого районного суду Запорізької області від 29 березня 2006 року, яким

ОСОБА_1, 1980
р. народження,

громадянина України, судимого 26.11.2004 р. цим же

судом за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення

волі з іспитовим строком 2 роки,

засуджено
за ст. 128 КК України з застосуванням ст.69 КК України до штрафу у розмірі 1700
грн., і на підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано покарання за попереднім
вироком і остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі і
штрафу у розмірі 1700 грн.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання
звільнено з іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов'язків
згідно з вимогами ст.76 КК України.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 3 грудня 2005 року, знаходячись у АДРЕСА_1, необережно заподіяв
ОСОБА_2 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про зміну
зазначеного вироку у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону
при призначенні засудженому покарання за сукупністю вироків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненому злочині відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується
на зібраних по справі доказах, наведених у вироку. Дії засудженого за ст.128 КК
України кваліфіковані правильно, що у поданні й не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 був засуджений 26 листопада 2004 року Жовтневим районним судом
Запорізької області за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі, а на
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування цього покарання з випробуванням,
з іспитовим строком 2 роки і покладенням відповідних обов'язків на підставі ст.
76 КК України.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання за новий
злочин, суд, відповідно до вимог закону, в мотивувальній частині вироку
зазначив підстави застосування ст.69 КК України, порядок застосування ч.3 ст.72
КК України та ст.71 КК України, зазначивши про неможливість складання
призначених покарань та необхідність виконання вироків окремо.

Однак, в резолютивній частині вироку
після призначення покарання за скоєний злочин у вигляді штрафу, суд на підставі
ст.71, 72 КК України шляхом приєднання склав ці покарання, та на підставі ст.75
КК України звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, при призначенні ОСОБА_1
покарання у вигляді штрафу та приєднанні
його до покарання за попереднім вироком судом грубо порушені вимоги ч.3
ст.72 КК України, яка чітко вказує на неможливість складання покарання у
вигляді штрафу з іншими видами покарань, які підлягають самостійному виконанню.

Тому у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону оскаржуваний вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А :

Касаційне подання прокурора задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду Запорізької області від 29 березня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити:
призначене з застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі
1700 грн. на користь держави виконувати самостійно, як і покарання, призначене
засудженому вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада
2004 року.

С У
Д Д І :

Міщенко М.Р.
Кліменко М.Р.
Нікітін Ю.І