Справа № 1-50/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі:

Головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участі прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

по ст.164 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 згідно рішення Іллінецького районного суду від 18.05.2010 року був зобовязаний сплачувати аліменти на користь своєї доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 жительки смт. Стрижака по вулиці Шевченка 10, Вінницького району в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно до закінчення нею навчання у Вінницькому гуманітарно-педагогічному коледжі, починаючи з 16.10.2008 року.

Однак, ОСОБА_1, будучи відповідним чином попередженим про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення, та маючи реальну можливість сплачувати вказану аліментну плату, так як працював неофіційно на тимчасових заробітках в м. Києві на будівництві, де його заробітна плата складала в середньому 2000 гривень щомісячно, але ОСОБА_1 порушуючи вимоги ст.ст.180 ч. 3, 181, 188 ч.2, 194 Сімейного Кодексу України, умисно не сплачував аліментну плату, офіційно не працевлаштувався, будь-яких мір до погашення боргу не приймав і тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів, та згідно довідки ВДВС Іллінецького районного управління юстиції має заборгованість перед ОСОБА_2О по аліментній платі станом на 22.11.2010 року в сумі 17500 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що дійсно він раніше проживав в шлюбі з ОСОБА_3 Потім вони розлучились і він справно сплачував аліментну плату на свою доньку до її повноліття. Після чого як його дочці виповнилось 18 років він перестав платити аліменти. Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 18.05.2010 року, йому було призначено сплачувати аліменти в розмірі 700 гривень, щомісячно і до закінчення нею навчання. Однак він гроші не сплачував. Протягом 2008-2009 років він працював на будівництві в м. Києві, де щомісячно отримував заробітну плату в розмірі 2000 гривень. Свою вину у скоєному злочині визнає повністю, чисто сердечно розкаюється у вчиненому злочині, просить суд його суворо не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків та потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: заявою потерпілої про злочин (а.с.4), копією рішення Іллінецького районного суду про стягнення аліментів (а.с.19), копією виконавчого листа (а.с15,16), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13), довідкою з відділу ДВС Іллінецького району про заборгованість (а.с.10).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 доведена повністю. Дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.1ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин злочину та його наслідків, особу підсудного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, як помякшуючі обставини щире каяття, обставини, які б обтяжували його покарання в ході розгляду справи судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності, та обставин справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без його ізоляції від суспільства, і вважає за можливе, ОСОБА_1 призначити міру покарання, передбачену санкцією ч.1ст.164 КК України у виді штрафу .

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно підсудного суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321- 324 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1ст.164 КК України і призначити йому покарання по ст.164 ч.1 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін-підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення через Іллінецький районний суд.

Суддя М.І. Мотрук