22.07.2015
Справа № 1-136
за 2012 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2012 року місцевий Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України;
ВСТАНОВИВ:
В кінці листопада 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, таємно викрали зі земельної ділянки ОСОБА_8 , яка розташована в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, 10 саджанців сливи, вартістю 25 гривень за один саджанець, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 250 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в кінці листопада 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрали зі земельної ділянки ОСОБА_9 , яка розташована в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, 20 саджанців груші, вартістю 25 гривень за один саджанець, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в кінці листопада 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрали зі земельної ділянки ОСОБА_10 , яка розташована в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, 40 саджанців яблуні, вартістю 25 гривень за один саджанець, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Крім цього, в період часу з 03 по 25 березня 2012 року ОСОБА_6 переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, таємно викрав зі земельної ділянки ОСОБА_9 , яка розташована в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, 5 саджанців груші, вартістю 25 гривень за один саджанець, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 125 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в кінці березня 2012 року ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, таємно викрали зі земельної ділянки ОСОБА_8 , яка розташована в с. Бояни Новоселицького району Чернівецької області, 20 саджанців сливи, вартістю 25 гривень за один саджанець, якими в подальшому розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 500 гривень.

Підсудний ОСОБА_4 винним себе визнав повністю і показав, що дійсно в кінці листопада 2011 року він за попередньою змовою з ОСОБА_5 послідовно вчинили крадіжки 10 саджанців сливи з земельної ділянки ОСОБА_8 , 20 саджанців груші з земельної ділянки ОСОБА_9 , 40 саджанців яблуні з земельної ділянки ОСОБА_10 , а наприкінці березня 2012 року разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили крадіжку 20 саджанців сливи з земельної ділянки ОСОБА_8 .. Викрадені саджанці продали на Новоселицькому міському ринку, а зароблені гроші розподілили між собою. У вчиненому щиро розкаявся.

Підсудний ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і показав, що наприкінці листопада 2011 року він разом із ОСОБА_4 вчинили крадіжки 10 саджанців сливи з земельної ділянки ОСОБА_8 , 20 саджанців груші з земельної ділянки ОСОБА_9 , 40 саджанців яблуні з земельної ділянки ОСОБА_10 , яких продали на ринку, розподіливши зароблені гроші між собою. У вчиненому щиро розкаявся.

Підсудний ОСОБА_6 винним себе визнав повністю і показав, що в середині березня 2012 року він вчинив крадіжку 5 саджанців груші з земельної ділянки ОСОБА_9 , яких посадив у себе вдома. Наприкінці березня 2012 року він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вчинили крадіжку 20 саджанців сливи з земельної ділянки ОСОБА_8 , яких продали на ринку, а зароблені гроші розподілили між собою. У вчиненому щиро розкаявся.

Підсудний ОСОБА_7 винним себе визнав повністю і показав, що наприкінці березня 2012 року він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили крадіжку 20 саджанців сливи з земельної ділянки ОСОБА_8 , яких продали на ринку, а зароблені гроші розподілили між собою. У вчиненому щиро розкаявся.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що в листопаді 2011 року та в березні 2012 року з його земельної ділянки, яка розташована в с. Бояни Новоселицького району стались крадіжки саджанців яблуні. Претензій до підсудних не має.

З показів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 даних на досудовому слідстві видно, що з їх земельних ділянок мали місце крадіжки саджанців. Претензій до підсудних не мають.

Враховуючи, що підсудні свою вину визнали повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 299 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні крадіжок чужого майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю доказана, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні крадіжок чужого майна потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також повністю доказана, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Вина підсудного ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки чужого майна потерпілого ОСОБА_8 повністю доказана, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 185 ч.2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Вина підсудного ОСОБА_6 у вчиненні крадіжок чужого майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повністю доказана. Разом з тим, кваліфікуючі дії підсудного за ст. 185 ч.2 КК України, орган досудового слідства неправильно застосував кримінальній закон, а тому суд вважає, що дії підсудного слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. Згідно частини другої даної статті при сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

З роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 07 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» вбачається, що передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально - правої оцінки. При цьому, якщо вчиненні злочину, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжки, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникнення у житло).

Аналогічне вбачається з роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до яких, у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належать кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинення повторно за іншими частинами відповідних статей КК України.

За таких обставин, дії підсудного ОСОБА_6 по епізоду вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 мають бути правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, а дії підсудного по епізоду вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 мають бути правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винні особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, щодо підсудного ОСОБА_4 суд враховує, що він негативно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, потерпілі не мають до нього претензій.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_4 його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся та потерпілі не мають претензій до нього, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Щодо підсудного ОСОБА_5 суд враховує, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, потерпілі не мають до нього претензій.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_5 його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_5 у вчиненому щиро розкаявся та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та потерпілі не мають претензій до нього, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Щодо підсудного ОСОБА_6 суд враховує, що він позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, потерпілі не мають до нього претензій.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_6 його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та потерпілі не мають претензій до нього, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Щодо підсудного ОСОБА_7 суд враховує, що він негативно характеризується по місцю проживання, потерпілі не мають до нього претензій.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_7 його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_7 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що підсудний ОСОБА_7 у вчиненому щиро розкаявся та потерпілі не мають претензій до нього, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді обмеження волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_4 підписку про невиїзд.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_5 підписку про невиїзд.
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч.1 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ст. 185 ч.2 КК України - у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточну міру покарання по сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_6 підписку про невиїзд.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити засудженому ОСОБА_7 підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`ятнадцяти днів через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя: