Справа № 461/4065/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/496/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2015 року, за участю

прокурора ОСОБА_7

встановила:
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

В мотивах зазначено, що ОСОБА_6 є особою, засудженою вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за сукупністю злочинів, одним з яких є ч.3 ст.28, ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, що виключає можливість застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році». Законами України «Про застосування амністії в Україні» від 2 червня 2011 року та «Про амністію в 2014 році» від 8 квітня 2014 року не передбачено можливості звільнити особу від призначеного судом покарання за окремі злочини, які входять у сукупність злочинів, за які визначено остаточне покарання.

Питання про застосування амністії вирішується відносно особи, а не відносно окремих скоєних нею злочинів.

На згадану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку. Звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2014 року за ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.307 КК України на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Залишити до відбуття покарання призначене за ч.3 ст.28, ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що засуджені особи за ч.1 ст.366 та ч.3 ст.307 КК України підлягають звільненню від відбуття покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», якщо відбули не менше ? призначеного судом строку покарання.

На час набрання чинності законом відбув 1 рік три місяці 11 днів позбавлення волі, що є більше ? строку покарання призначеного за ч.1ст. 366 та ч.3 ст.307 КК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 про безпідставність апеляційної скарги та залишення без зміни ухвали суду, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.09.2014 року, ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України чотири роки дев`ять місяців позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна.

Засуджений ОСОБА_6 , на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року, подав до Галицького районного суду м. Львова 02 квітня 2015 року клопотання про звільнення від відбування покарання, призначеного за статтями 366, 307 КК України.

Обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволенні такого, суд першої інстанції вказав, що відповідно до положень статті 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, яких засуджено за ст.368 КК України (пункт «є» ст.8 цього закону).

Оскільки ОСОБА_6 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2013 року визнаний винним та засуджений за злочини, одним з яких є ч.3 ст.28, ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_6 положень Закону України «Про амністію у 2014 році» і його звільнення від покарання за ст.ст.366 та 307 КК України. Засуджений може бути звільнений лише від остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, а не від покарання призначеного за окремі злочини.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконність рішення суду першої інстанції є надуманими та не приймаються до уваги.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, таку слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді першої інстанції, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст.376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2015 року, якою відмовлено засудженому ОСОБА_6 у задоволенні заяви про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4