АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007
року Колегія суддів судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка
К.А., суддів Лещенка P.M., Ремеза П.М., за участю прокурора Чабанюк Т.В., розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок
Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, з

повною середньою освітою, не працюючий, не

одружений, уродженець с.Лозоватка

Онуфріївського
району Кіровоградської області, мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий:

·
30.05.1995
року Онуфріївським районним судом за ст. 140 ч. 2
КК України(в ред. 1960р.)
на З роки 6 місяців
позбавлення волі, звільнився 2.08.1996
року по ст. 4 Указу
Президента України «Про амністію» від 27.06.1996
року, невідбутий строк 2
роки 1 місяць;

·
24.03.1999
року Онуфріївським районним судом за ст. 140 ч. З КК України(в ред.
1960р.) на З роки 1 місяць
позбавлення волі, звільнився 16.03.2002
року по відбуттю покарання;

- 21.10.2003 року
Онуфріївським районним

судом за ст. 185
ч. 2 КК
України на 3 роки

позбавлення волі, звільнився 27.12.2005 року

умовно-достроково на 9 місяців 29
днів,

засуджений за
ст. 164 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження
волі.

На
підставі ст.ст. 71,72,81ч.4 КК України частково приєднано невідбуту частину
покарання за вироком Онуфріївського районного суду від 21 жовтня

Справа № 11-а-135/2007 р. Головуючий у судії інст.
Бондаренко Г.К.

Категорія: ст. 164 ч.І КК
України Доповідач у суді II
інст. Ремез П.М.

2

2003 року і призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 1
рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що злісно ухилявся від
сплати аліментів встановлених за рішенням Онуфріївського районного суду від 10 травня 1999 року на користь
ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі V* частини його заробітку(доходу). Оскільки вказане рішення
суду він не виконував, аліменти не сплачував, постійного місця роботи не мав,
на обліку в державній службі занятості не перебував, за допомогою до органів
влади не звертався, внаслідок чого на 23
жовтня 2006 року має
заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки у сумі 3628 грн. 40 коп.

Винесені йому державною виконавчою службою Онуфріївського району 4 травня, 3 та 27 липня 2006 року
попередження про необхідність погашення вказаної заборгованості по аліментам і
про кримінальну відповідальність за ст. 164
ч.І КК України при несплаті заборгованості, ОСОБА_1 проігнорував, чим
вчинив злісне ухилення від сплати аліментів встановлених за рішенням суду.

У апеляції на цей вирок засуджений ОСОБА_1 не оскаржуючи кваліфікацію
скоєного, просить змінити вирок суду і призначити йому покарання у вигляді
обмеження волі вказуючи на те, що він повністю визнав себе винним і обтяжуючих
обставин по справі немає, також просить суд врахувати, що він не мав документів
та коштів та їх поновлення, а тому не міг влаштуватися на роботу і що на момент
розгляду справи у суді у нього закінчився строк умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення
вироку суду без зміни, а апеляції засудженого без задоволення, пояснення
засудженого, який підтримав свою скаргу, перевіривши матеріали кримінальної
справи та доводи апеляції судова палата вважає, що вона не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у злісному ухиленні
від сплати аліментів на утримання дитини встановлених за рішенням суду ґрунтується
на сукупності достовірних і узгоджених між собою по справі доказів і його дії
судом правильно кваліфіковані за ст. 164
ч.І КК України.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1 суд першої
інстанції у повній мірі врахував, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, що
він повністю визнав свою вину і щиро покаявся у скоєному, а також що він раніше
неодноразово притягувався до кримінальної і адміністративної відповідальності,
скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, а тому обґрунтовано дійшов
висновку про можливість його виправлення лише в умовах позбавленням волі у
призначений судом строк покарання.

Доводи
засудженого про те, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання у
вигляді 1 року
позбавлення волі порушено вимоги КПК, оскільки санкція ст. 164 ч. 1 КК України
передбачає покарання тільки у вигляді
обмеження волі є
безпідставними, оскільки згідно

з

резолютивної
частини вироку суду засудженому за вказаною статтею призначено покарання у
вигляді 1 року обмеження
волі, тобто в межах санкції даної статті, проте враховуючи, що він вчинив
злочин у період умовно-дострокового звільнення і невідбутий строк складає 9 місяців 29 днів, суд на
підставі ст. 71 КК
України обґрунтовано призначив йому остаточне покарання у вигляді 1 року позбавлення
волі. Відповідно до ст. 71
ч.4 КК України остаточне покарання повинно бути більшим від покарання за
новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи вищезазначене, підстав для зміни чи скасування
вироку і пом'якшення засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
362,366 КПК
України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Онуфріївського районного
суду від 28 листопада
2006 року,
щодо нього без зміни.

СУДДІ: (підписи)

Згідно з
оригіналом :

Суддя
апеляційного суду Кіровоградської області
Ремез П.М.

З