Справа № 1-197/12
Провадження №: 1/752/8/15
П О С Т А Н О В А

про направлення справи на додаткове розслідування

20.04.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст. 190 ч.4; ст. 209 ч.2; ст. 358 ч. 2, 3; ст. 384 ч.2 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що в період 2007- 2010 років вчинив:

заволодіння чужим майном, а саме ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 , шляхом обману чи зловживанням довірою, повторно, в особливо великих розмірах ч.4 ст. 190 КК України;

укладення угод з коштами, одержаних внаслідок учинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмивання) доходів, вчинені у великому розмірі, - ч.2 ст. 209 КК України;

підроблення документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчинені за попередньою змовою групою осіб, - ч.2 ст. 358 КК України;

використання завідомо підробленого документа, який видається установою і який надає права, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, - ч.3 ст. 358 КК України;

під час провадження досудового слідства давав завідомо неправдиві показання зі штучним створенням доказів обвинувачення вчинене з корисливих мотивів, - ч.2 ст. 384 КК України.

Підсудний винним себе не визнав. Пояснив, що у 2005 році познайомився з ОСОБА_8 , виконуючи технічну роботу по відведенню земельної ділянки в Київській області, склалися дружні стосунки, почали спільно працювати. ОСОБА_11 відмічав, що має інвесторів в Москві, які можуть інвестувати великий проект. Зацікавився концепцією забудови Рибальського острова. На презентаціях проекту були ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та інші.

Для реалізації проекту створили компанію ТОВ «Група Н.М.К.», директором якої став ОСОБА_11 , він став виконавчим директором. Також він, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 стали партнерами.

ОСОБА_11 повідомив його, що отримав від ОСОБА_7 на купівлю нерухомості на Рибальському острові 17 млн. 500 тис. доларів США і просив допомоги у скуповуванні майна. Залучили ОСОБА_15 , який за дорученням ОСОБА_16 організовував підписання договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, гаражів для ОСОБА_17 .

При зустрічі з ОСОБА_18 , той підтвердив, що дав ОСОБА_19 кошти, але він не хоче в подальшому з ним працювати і запропонував йому продовжити роботу.

У 2007 році був в гостях у ОСОБА_7 в м. Москва і той гарантував фінансування проектів, а він дав згоду працювати на партнерських умовах.

28.02.2008 року між ними була підписана угода про співпрацю, якою визначили проекти, зобов`язання сторін, вартість, тощо.

Була також домовленість, що при виході ОСОБА_16 з проекту, йому списується заборгованість перед ОСОБА_18 , а він приймає зобов`язання, та підписує акти прийому передачі активів.

В межах підписаної угоди про співпрацю було виконано об`єм робіт по реалізації проектів «Пуща-Водиця», «Розвідка», «Гаражі», «Парк «Моряків», «Прикордонники», «Жуків острів». В межах угоди було виконано робіт на 18 млн. доларів США.

В знак вдячності за роботу, ОСОБА_13 подарував йому автомобіль «Майбах».

У серпні 2008 року в телефонному режимі інформував ОСОБА_7 про виконані роботи. Потім ОСОБА_13 повідомив, що відмовляється від фінансування проектів передбачених угодою про співпрацю. Наслідком стало підписання доповнення № 1 до угоди про співпрацю, згідно якого ОСОБА_13 отримував 20 млн. доларів США, а він отримав право самостійно займатися реалізацією проектів і отримані кошти від реалізації проекту, в першу чергу, направляти на погашення коштів вкладених ОСОБА_18 .

Зазначені угоди в обвинуваченні не фігурують, хоча вони підтверджують наявність цивільно-правових угод між ним та ОСОБА_18 і про злочин мова не може іти.

Крім того, на момент порушення кримінальної справи ОСОБА_13 відступив своє право вимоги іншій особі, а саме ОСОБА_20 , а тому не може вимагати у нього грошей.

Слідством не усунуто протиріччя в показаннях ОСОБА_7 щодо сум переданих ним коштів, не перевірено джерела походження коштів про які каже ОСОБА_13 , хоча він громадянин Росії і нерезидент в Україні. Взагалі не було предметом перевірки факт про належність ОСОБА_21 20 млн. доларів США чи 16, 5 млн. доларів США.

ОСОБА_13 також в своїх показаннях відмічав, що отримав кошти від ОСОБА_22 , який зазначав, що гроші це спадок батька для ОСОБА_7 , а він їх зберігав. Проте, слідство не перевіряло факт спадкування, їх оформлення нерезидентом, місце зберігання такої кількості готівки в Україні. Фактично слідство, зазначивши що кошти належать ОСОБА_21 , легалізувало їх.

Більше того, згідно відповіді Держ. прикордон. служби, ОСОБА_23 взагалі не перебував на території України у період з 28.02.по 22.04.2008 року (період передачі коштів), проте слідство ігнорувало цей факт.

Він особисто ОСОБА_23 не знає і той ніяких коштів від ОСОБА_7 йому не передавав, проте очні ставки між ними не проводилися, що свідчить про неповноту досудового слідства.

Після звернення ОСОБА_7 в правоохоронні органи, спочатку в порушені кримінальної справи було відмовлено, а на його адресу надходили погрози фізичної розправи, потім здійснено замах на нього. Він висловив припущення, що замовником його вбивства був ОСОБА_13 , і це, як він вважає, стало підставою порушення щодо нього кримінальної справи за фактом шахрайства.

Інші обвинувачення, також є безпідставними. Зокрема в обвинувачені за ст. 209 КК України не зазначено, яким чином було ідентифіковано витрачену ним суму коштів на придбання автомобілів з нібито отриманих від ОСОБА_24 . Зазначене придбання автомобілів було проведено прозоро, без маскування розміру витрат, тощо, що обов`язково при кваліфікації за ст. 209 КК України.

Безпідставно також порушено кримінальну справу стосовно нього за ч.4 ст. 190 КК України, по заволодінню коштів ОСОБА_17 . Між ним та ОСОБА_25 мали місце цивільно-правові відносини, що останній підтвердив направивши до суду нотаріально завірену заяву з цього приводу.

Він також не вчиняв підробки диплома, оскільки належним чином вступив до ВУЗу та навчався.

Безпідставно, передчасно та з порушенням вимог законодавства також порушено щодо нього кримінальну справу за ч.2 ст. 384 КК України, оскільки слідство по кримінальній справі по замаху на його вбивство ще триває.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_10 познайомився в період 2006-2007 років при підготовці проекту «Сіті» на Рибальському острові і ОСОБА_10 повинен був реалізувати проект, а також висловив думку, щодо можливості розширити зону комплексу.

Він в свою чергу розглянув пропозиції і прийняв рішення фінансувати об`єкт, виділив для цього ОСОБА_10 16,5 млн. доларів США.

Пізніше просив ОСОБА_10 надати звіт про використання коштів, але той зник. Звернувся з заявою в міліцію і ОСОБА_10 арештували. Останній обіцяв повернути кошти, навіть більше, а саме 20 млн. доларів США.

В реалізації проекту «Сіті» брав участь він і ОСОБА_26 , а частини долей належали ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . На даний час будівництво призупинилося, все заморозилося, але не виключено, що можливо ще буде цим займатися. Між ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_27 були домовленості. Компанія, яка здійснювала інвестування, зареєстрована на Кіпрі.

Претензії до ОСОБА_10 ,- повернення заборгованості.

Терміни, які зазначені в угоді від 03.09.2008 року, а саме «одиниці», немає наміру коментувати. Дав гроші ОСОБА_10 і хоче їх повернути, а усе інше нехай вирішує суд. Він дав йому гроші, а той не виконав умови договору, тобто роботу.

Яку роботу виконав по угоді ОСОБА_10 , невідомо, звіт не наданий, він переховувався. Невідомо також, що саме купував ОСОБА_28 , мається на увазі гаражі, чи інші об`єкти.

Право вимоги дійсно надав ОСОБА_29 , а з приводу судових тяжб з останнім, це його справа.

Гроші ОСОБА_30 передавав він та його брат, коли і суми не пригадує.

Навіть якщо буде встановлено, що в рамках угоди між ним та ОСОБА_31 було придбано майно, воно йому не потрібно, нехай повертає гроші.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що з ОСОБА_10 познайомився у 2007 році при вирішенні питань у зміні цільового призначення землі в с. Микулинці. Останній повідомив, що має ряд будівельних проектів та казав що є програма розвитку острова «Рибальський» під забудову житлово-офісного комплексу. Отримав від нього ескізи проектів і вони зацікавили ОСОБА_7 та інших, які були в м. Москва. На протязі 3-х місяців в м. Київ приїздили експерти, акціонери і було прийнято рішення будувати комплекс. ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_32 по архітектурному супроводу проекту, який мав проектувальний інститут, проте, розрахунки які були ним зроблені, були нереальні, оскільки не було прив`язки до розвитку району. Пізніше росіяни поміняли архітекторів, зменшили об`єми.

Він познайомив ОСОБА_33 з ОСОБА_18 , а пізніше той познайомився і з ОСОБА_27 - інвестором. Він також інвестував свої кошти в сумі 181300 доларів США ОСОБА_30 для придбання гаражів та передав паспорта людей, на який просив оформити гаражі. ОСОБА_13 погодився на викуп гаражів і фінансував ОСОБА_34 .

Йому відомо, що ОСОБА_13 з ОСОБА_31 уклали угоду і ОСОБА_10 отримав 16 млн. доларів США на різні проекти.

Він звертався до ОСОБА_33 щоб отримати документи на гаражі, але не отримав, той мотивував труднощами з отриманням, тощо. На даний час хоче повернення коштів оскільки проект мав реалізуватися за один рік, а пройшло уже понад 5 років. Нехай поверне гроші ОСОБА_10 , а не гаражі, оскільки він зараз не готовий їх забрати. Гаражі не оформив на себе, оскільки це була порада юриста ОСОБА_35 . ОСОБА_15 знає і доручав тому купувати гаражі за рекомендацією ОСОБА_34 . Чи отримував кошти від ОСОБА_7 не може сказати.

В судовому засіданні також були допитано ряд свідків, а саме: ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 які підтвердили, що їх паспортні дані використовувалися під час придбання гаражів та на їх прізвища купувалися гаражі.

Свідки ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 пояснили, що проживали на Рибальському острові і їм, запропонували житло в інших місцях м. Києва, за викуп їх житла.

Свідок ОСОБА_45 підтвердив, що за дорученням ОСОБА_10 займався придбання гаражів. Спочатку скупка гаражів проводилася під керівництвом Бурлики, він же давав прізвища своїх людей, на яких проводити придбання гаражів, надавав гроші. Наскільки йому відомо, гаражі скуповували, оскільки потрібна була територія для реалізації якогось проекту. Було куплено біля 200 гаражів, з чотирьохсот, які були в кооперативі.

Свідок ОСОБА_46 зазначив, що скупкою гаражів займався ОСОБА_45 , він також надавав документи на покупку гаражів.

Свідок ОСОБА_47 пояснив, що з ОСОБА_10 знайомий давно. Десь в 2008 році ОСОБА_10 відмітив, що займається проектом «Сіті Київ» і запропонував взяти участь в скупці об`єктів на Рибальському острові, для підготовки території під об`єкт. Також ОСОБА_10 інформував, що інвестори з м. Москва і познайомив з ОСОБА_48 , який фінансував придбання гаражів. За 6 місяців він скупив біля 200 гаражів, на різних людей. Пізніше фінансування було припинено.

Свідок ОСОБА_49 повідомив, що ОСОБА_33 і Бурлику знає давно. В 2007-2008 роках ОСОБА_10 реалізовував ряд проектів на Рибальському острові в м. Києві, він же на прохання ОСОБА_33 та ОСОБА_8 здійснював юридичний супровід проектів. Тобто, мало місце придбання гаражів в членів кооперативу «Корабел», а потім через місцеві органи мали отримати землю. Наскільки йому відомо, пізніше між ОСОБА_31 та ОСОБА_18 виник конфлікт і фінансування припинилося. За проханням ОСОБА_16 було придбано гаражі також на нього, брата та маму, але вони ними не користуються.

З юридичної точки зору проект був реальний і ідея скуповування гаражів юридично вірна.

На даний час ОСОБА_50 його роботодавець.

Перед завершенням судового розгляду, за ініціативою суду на розгляд учасників було поставлено питання про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Прокурор та представник потерпілих заперечували щодо повернення справи на додаткове розслідування.

Підсудний зазначив, що оскільки кримінальна справа уже поверталася на додаткове розслідування, і це рішення було скасовано апеляційним судом, кримінальну справу не слід ще раз повертати на додаткове розслідування.

В повному обсязі провівши судове слідство, дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку учасників, суд, вважає, що кримінальну справу слід направити на додаткове розслідування.

Так, згідно ст. 281 КПК України, в разі неповноти або неправильності досудового слідства, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення, які перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

В даному випадку, такі порушення полягають в пред`явленні неконкретного обвинувачення, не з`ясуванні детальної суті правовідносин в яких діяли сторони, а відповідно психічного ставлення підсудного до вчинюваних дій, тощо.

Так, в редакції обвинувачення пред`явленого ОСОБА_10 за ч.4 ст. 190 КК України, зазначено, що він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживанням довірою, вчинене повторно, в особливо великих розмірах. Тобто, слідчий пред`явив ОСОБА_10 неконкретне обвинувачення, оскільки не визначився із способом заволодіння обвинуваченим чужим майно, а саме: чи мало місце заволодіння обвинуваченим чужим майном шляхом обману, чи шляхом зловживання довірою, чи шляхом обману та зловживання довірою.

Крім того, враховуючи що між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 існували договірні стосунки, оформлені письмовим договором, не зрозуміло із звинувачення, в чому ж полягали шахрайські дії підсудного, який, як відображено в тому ж обвинувачені, вчиняв певні дії по виконанню умов угоди та ніс значні витрати.

Суд, приймаючи рішення про направлення справи на додаткове розслідування, аналізуючи показання підсудного, потерпілих, свідків, також враховує, що предметом дослідження на стадії досудового слідства не були ті обставини, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 виникли та існували цивільно - правові відносини, про що свідчить угода про співробітництво № 001/28-02/2008 року, в якій обумовлені строки виконання запланованих ними дій; умови фінансування проектів та відповідальність за неналежне виконання умов договору (т. 1 а.с.126-130). При наявності показів вищезазначених осіб щодо обставин укладення угоди, встановлення факту виконання ОСОБА_10 значних об`ємів робіт в межах угоди, - суд, за наявної редакції формулювання обвинувачення, позбавлений в судовому засіданні можливості з`ясувати, чи ОСОБА_10 в момент укладення договору, отримання коштів, мав мету їх привласнити, а зобов`язання не виконати. Факт виконання ОСОБА_31 частини зобов`язань, зокрема розробка проектів, придбання об`єктів нерухомості, тощо, підтвердили в ході судового розгляду і потерпілі та свідки.

З формулювання обвинувачення не зрозуміло, які обставини свідчать про те, що ОСОБА_10 достовірно знав, що укладені правочини не відповідають законодавству України, і з чого слідчий зробив висновок, що вони є недійсними,оскільки, на підставі лише листа Інституту законодавства Верховної Ради України, який зазначений в обвинуваченні, на погляд суду, існуюча цивільно-правова угода не може визнаватися недійсною.

Крім того, в обвинуваченні щодо ОСОБА_10 зазначено, що невстановлена слідством особа, не поставивши до відома ОСОБА_10 , з метою збільшення кількості придбаних гаражів вступила в злочинну змову з головою гаражного кооперативу «Корабел» ОСОБА_51 , якими в період з 18.04.2008 року по 31.05.2008 року були внесені неправдиві відомості в рішення правління цього гаражного кооперативу щодо наявності на його території неіснуючих гаражів. В той же час, не зрозуміло, про яку злочинну роль ОСОБА_52 іде мова, враховуючи що вищезазначеній особі в рамках зазначеного провадження обвинувачення не пред`являлося і суд не володіє даними, про наявність рішення суду про визнання його винуватості.

Більше того, зазначаючи невстановлену слідством особу, яка нібито не поставила до відома ОСОБА_10 про свої спільні з ОСОБА_51 злочинні наміри, не зрозуміло, яким чином причетний до цього сам ОСОБА_10 , враховуючи що отримання контрольного пакету гаражного кооперативу «Корабел» є частиною описаних в обвинувачені шахрайських дій ОСОБА_10 .

Крім того, при пред`явленні ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 2 ст. 358 КК України орган досудового слідства вказує про те, що останній підробив за попередньою змовою з невстановленою слідством особою документи, проте не вказує, які саме дії вчинив ОСОБА_10 по підробленню документу з точки зору ознак об`єктивної сторони складу злочину.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 також пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 384 КК України, тобто в тому, що під час досудового розслідування кримінальної справи за ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, він, як потерпілий, дав завідомо неправдиві показання зі штучним створенням доказів обвинувачення вчинене з корисливих мотивів.

В той же час, матеріали кримінальної справи не містять, а прокурором суду не надано даних, що саме судом одночасно з постановленням вироку, згідно ст. 279 КК України (редакція КПК 1961 року), перед прокурором ставилося питання про притягнення ОСОБА_10 до відповідальності як потерпілого, за завідомо неправдиві показання, за результатами розслідування та судового розгляду кримінальної справи за ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. Як відмітив підсудний та не спростував прокурор, вищезазначене кримінальне провадження розслідуванням ще не завершено.

Слідчий, без ретельної перевірки показань потерпілого судом, самостійно, на свій розсуд визначився про необхідність визнання обставин дачі потерпілим завідомо неправдивих показань в межах кримінальної справи, розслідування по якій ще не завершено, надавши оцінку та перевагу одних доказів над іншими, що перебуває в площині вирішення виключно суду.

Наряду з іншим, однією з підстав необхідності повернення справи на додаткове розслідування є та обставина, що в ході судового розгляду після безпосереднього допиту судом, потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою нотаріально завіреною, в якій зазначив, що ОСОБА_10 не вчиняв щодо нього шахрайських дій, а між ними мають місце цивільно - правові відносини. Він ніколи не зазначав, щодо вчинення відносно нього ОСОБА_31 шахрайських дій і претензій до останнього немає. Притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності є безпідставним та необгрунтованим ( т.68 а.с. 211). Зазначена заяви особи, яка під час досудового розслідування визнана потерпілим, фактично повністю ставить під сумнів обгрунтованість обвинувачення щодо заволодіння ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, грошовими коштами ОСОБА_8 , що стало можливим у зв`язку з неповнотою досудового розслідування.

З огляду на викладене, під час додаткового розслідування, слід ретельно, шляхом допиту, проведення допитів віч на віч, тощо, з`ясувати стосунки та відносини підсудного ОСОБА_33 та ОСОБА_16 , в рамках виконання проектів по забудові Рибальського острова, та, в залежності від результатів, визначитися з наявністю в діях ОСОБА_10 ознак злочину.

Під час додаткового розслідування слід ретельно перевірити та з`ясувати обставини передачі грошей ОСОБА_10 . З цього приводу слід додатково допитати ОСОБА_53 , та провести допит віч на віч між ним та ОСОБА_10 , на чому наполягає останній, відмітивши в суді, що ОСОБА_54 не знав до розгляду справи в суді і останній ніколи йому коштів не передавав, а під час проведення судового розгляду в іншому складі суду, взагалі сказав що його не впізнає, як особу якій передавав гроші.

Перевірити та слідчим шляхом встановити, чи на дати передачі коштів, які зазначені в обвинуваченні ОСОБА_10 , ОСОБА_55 перебував на території України і мав реальну можливість передати значні суми коштів в іноземній валюті, походження цих коштів, в тому числі можливість їх отримання шляхом спадкування.

Враховуючи, що матеріали кримінальної справи містять дані і в судовому засіданні встановлено, що на виконання угоди з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 виконував певні роботи ( підготовка проектів, придбання нерухомості, витрати на переселення осіб, тощо), в ході додаткового розслідування провести інвентаризацію та оцінку об`єктів придбаних ОСОБА_31 в межах виконання угоди, оцінку виконаних ним робіт в цілому. В залежності від результатів, визначити з сумою коштів, які підсудний міг отримати від потерпілого ОСОБА_7 в межах угоди, сумами витрат пов`язаних в з виконанням умов угоди, та визначити з правовою оцінкою дій ОСОБА_10 .

Під час судового розгляду було також встановлено, що 05.02.2010року, тобто до моменту скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та порушення кримінальної справи за фактом заволодіння коштами ОСОБА_7 , яка мала місце 22.03.2010 року, між громадянином Росії ОСОБА_7 та громадянином України ОСОБА_56 було укладено договір уступки права вимоги (т.1 а.с.210-212), згідно якого ОСОБА_57 прийняв на себе право вимоги виконання зобов`язань по угоді № 001/28-02/2008 від 28.02.2008 року яка була заключна між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , тобто повернення 20 млн. доларів США і термін дії договору по 05.02.2015 року.

В зв`язку з викладеним, під час додаткового розслідування слід надати правову оцінку зазначеному договору, що не було зроблено і проігноровано слідством, та визначитися, чи може ОСОБА_7 взагалі бути потерпілим в рамках зазначеного кримінального провадження, враховуючи, що він уступив право вимоги по угоді укладеної з ОСОБА_10 і новим кредитором став ОСОБА_57 , до якого, згідно вимог ЦПК України та умов договору, переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Зазначена обставина була встановлена під час досудового розслідування, проте слідчим зазначеним фактам, незважаючи на вимоги обвинуваченого, не дано оцінки і вони не були враховані при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_10 , що є суттєвим.

В залежності від результатів додаткового розслідування, провести інші необхідні слідчі та оперативні дії.

Вищезазначена неповнота досудового розслідування, не може бути усунута в ході судового розгляду справи, а без з`ясування вищезазначених обставин, суд позбавлений можливості дати належну правову оцінку діям ОСОБА_10 .

Керуючись ст. 281 КПК України (редакція КПК 1961 року), суд

П О С Т А Н О В И В :
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_10 за ст. 190 ч.4; ст. 209 ч.2; ст. 358 ч. 2, 3; ст. 384 ч.2 КК України, - повернути прокурору м. Києва на додаткове розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у виді підписки про невиїзд, - залишити без змін.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляцію до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_58