Справа № 215/3822/13-к
1-кп/215/24/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАїНИ
10.07.2014 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, в шлюбі не перебуваючого, мешкаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-06.02.2006 р. Тернівським районним судом м.Кривого Рогу за ст.ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
-26.06.2007 р. Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу за ст. 309 ч.1 КК України, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 06.02.2006 року та остаточно до відбуття визначено 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 17.02.2011 року після відбуття строку покарання;
-24.04.2014 р. колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, перебуваючого в Криворізькій УВП,-
за ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, в тому числі 06.02.2006 р. Тернівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.186 ч.2 КК України, звільнившись 17.02.2011 року після відбуття строку покарання з місць позбавлення волі на путь виправлення не став та повторно скоїв корисливі злочини.
Так, повторно, в другій декаді березня 2012 року приблизно о 19.30 годині ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом автомобілем ЗАЗ 968МД реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить його дядькові ОСОБА_5 , підійшов до вказаного автомобіля і відкотив автомобіль на декілька метрів від місця паркування, а саме з території домоволодіння АДРЕСА_1 . Після цього, викотивши вказаний автомобіль з двору і таким чином, отримав можливість керувати вказаним транспортним засобом і здійснювати на ньому рух. Після чого ОСОБА_5 незаконно заволодів автомобілем «ЗАЗ 968 МД» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , вартістю 3520 гривен, який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, повторно, 28 травня 2013 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 , знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, пройшов до спальної кімнати вказаного будинку, де розташована шафа, звідки таємно викрав дублянку вартістю 6000 гривень, що належить його матері ОСОБА_4 , після чого з місця скоєння злочині зник і розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на суму 6000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав частково, пояснив, що автомобіль дядька був разукомплектований не мав двигуна, КПП, радіатора, тому він не вважає що здійснив угон транспортного засобу. ЗАЗ стояв в гаражі його матері, оскільки йому потрібен був гараж, з дозволу дядька він викотив автомобіль з гаража, але в подальшому продав авто на металобрухт, тому вважає що вчинив крадіжку а не угін.
В крадіжці дублянки матері ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю, підтвердив обставини обвинувачення.
Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим в угоні, суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого, які спростовуються сукупністю досліджених доказів, та вважає винуватість обвинуваченого доведеною.
Винуватість обвинуваченого за ст.289 ч.2 КК України підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , за якими дійсно автомобіль ЗАЗ, який ним було отримано як інвалідом ЧАЕС стояв в гаражі домоволодіння де проживає його сестра ОСОБА_4 з обвинуваченим, який є його племінником. В автомобілі не вистачало лише акумулятора, в іншому це був діючий транспортний засіб. Він дозволив племіннику викотити автомобіль з гаража у двір. Але як стало йому відомо обвинувачений викотив автомобіль з двору на вулицю, та продав його на металобрухт.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_4 яка підтвердила свідчення потерпілого в частині заволодіння автомобілем, також пояснила, що викрадена сином дублянка повернута, матеріальних претензій вона не має.
Технічним паспортом та талоном на транспортний засіб «ЗАЗ-968 МД» користувача ОСОБА_5 а.с.18-19, висновком авто товарознавчої експертизи яка підтверджує ринкову вартість автомобіля в 3520 грн. а.с.34-35, протоколом огляду викраденої дублянки, залученої до матеріалів справи як речовий доказ а.с.68-70, та іншими доказами.
Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого, розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин. По перше - викотивши автомобіль за межі двору, та розпорядившись ним на свій розсуд без дозволу власника ОСОБА_5 і скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом. По друге для складу вказаного кримінального правопорушення не має правового значення можливість їхати на автомобілі, чи його повне чи часткове укомплектування агрегатами та системам. Достатньо зрушити транспортний засіб з місяця без дозволу володільця.
Згідно вироку колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 р. ОСОБА_5 засуджено за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі; тобто злочини обвинуваченим вчинено до засудження за попереднім вироком.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає що зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість обвинуваченого в кримінальних правопорушеннях за ст.289 ч.2 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно; та за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 на утриманні має малолітнього сина 2013 р. народження а.с.90, майно ОСОБА_4 повернуто. З урахуванням ступеню тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого, рецидиву злочинів, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів, відповідно до ст.ст.70 ч.1, 4 КК України; частково зарахувавши не відбуте покарання за попереднім вироком від 24.04.2014 р.
Заява ОСОБА_5 від 06.06.2014 р. про застосування амністії задоволенню не підлягає. ОСОБА_5 хоч і має малолітню дитину 2013 р. народження, однак згідно ст.12 КК України умисний злочин вчинений ОСОБА_8 за ст.289 ч.2 КК України, відноситься до категорії тяжких. Тому обвинувачений не може бути звільнений від відбування покарання на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію в 2014 році».
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначити покарання:
- за ст.289 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі;
- за ст.185 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі;
На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 - 5 років позбавлення волі
На підставі ст.70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2014 р. за ст.185 ч.2 КК України у вигляді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_5 до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 обрати тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, строк відбування покарання обчислювати з дня затримання - 24 квітня 2014 року.
Речові докази: дублянку передану на зберігання, залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_5 витрати за залучення експерта в сумі 97 грн. 80 коп.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

СУДДЯ: