Справа № 216/1792/26
провадження 1-кс/216/352/26
УХВАЛА

(повний текст)

20 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду №7, клопотання слідчої слідчого відділу Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, має професійно-технічну освіту, неодружений, військовослужбовця Збройних Сил України, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007929 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Від слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, строком на 60 діб. При цьому, слідчий просив суд не визначати розмір застави на підставі п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0007929 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, 08.02.2026 матеріали кримінального провадження надійшли до слідчого -відділу Криворізького районного управління - поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 12.10.2024 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби у складі ЗСУ під час мобілізації, в особливий період та направлений до військової частини НОМЕР_2 . Наказом від 12.10.2024 № 303 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено курсантом навчального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки вказаної військової частини.

Слідча зазначає, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , та наказом від 12.10.2024 №303 командира військової частини НОМЕР_1 зарахованим до списків особового складу даної частини і призначеним курсантом начального взводу навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи військовий обов`язок нести військову службу, з 13:30 години 20.10.2024 був відсутній без поважних причин у місці розташування навчальної роти 4 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 - поблизу АДРЕСА_3 , командуванню про причини самовільного залишення місця служби нe доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, перебуваючи поза межами військової частини та місця несення військової служби - у АДРЕСА_4 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи своє перебування з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 19.03.2026 ОСОБА_4 , не прибув до Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: M. Кривий Ріг, вул. Великого Кобзаря, 14, і тим самим припинив вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч, 5 ст. 407 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19.03.2026 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, зауважив щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник в задоволенні клопотання просив відмовити, зазначив, що ризики на які посилається слідчий та прокурор належним чином не обгрунтовані. Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання слідчого.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Набуття статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, складено і підписано 19.03.2026 та вручено останньому у цей же день.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів, серед іншого, зокрема:

-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 06.11.2024;

-актом службового розслідування військової частини НОМЕР_1 ;

-витягом з наказу військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2024 №303

- витягом з наказу військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 №312

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.02.2026

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.02.2026

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.02.2026

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2026

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.02.2026

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2026

-лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.03.2026

- протоколом обшуку від 19.03.2026

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкримінований йому злочин.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.3. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.3.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що наявні соціальні з`язки підозрюваного, який не одружней, не має постійного місця роботи та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, не можуть в повній мірі виключити існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику предбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3.2. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обгрунтовується в клопотанні слідчого тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину а також тим, що останній не має будь-якого джерела доходу та не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, таким чином є ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КК України підозрюваний є раніше не судимим. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваного, який не працевлаштований, офіційного джерела доходу не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочину, передбачениого ч. 5 ст. 407 КК України, у разі визнання винним, у вчиненні яких йому може загрожувати покарання до семи років позбавлення волі;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі

- майновий стан підозрюваного, а саме, що останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має;

- репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 раніше не судимий;

- за станом здоров`я підозрюваний не є особою з інвалідністю;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, є високим.

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням особи підозрюваного, застосування домашнього арешту або застави, як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки останній, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на свідків.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, що, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні в якому його підозрюєть, є досить великим.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію та стадію кримінального провадження, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 17 травня 2026 року.

3.6. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст. 407 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Оскільки нормами ч.4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі, статтею 408 Кримінального кодексу України, тому, враховуючи особу ОСОБА_4 та наявні ризики, зазначені вище, виходячи із дискреційних поноважень суду, розмір застави не визначається.

3.7. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182-184, 193-197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в межах строку досудового розслідуванняня з утриманням його у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», на строк до 17 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Строк дії ухвали встановити до 17 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 20 березня 2026 року о 13.15 годині.

Суддя ОСОБА_13