Справа № 646/1768/24
№ провадження 1-кп/646/200/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 000537 від 06.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Герсеваново Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на момент вчинення військовослужбовця на посаді старшого солдата військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

сторони захисту захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (по стройовій частині) від 24.08.2023 № 117, старшого солдата ОСОБА_4 з 24.08.2023 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення і призначено на посаду водія 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.04.2022, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами військових законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов?язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст.31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання Наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконає його.

Військовослужбовець зобов?язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов?язує кожного дотримуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира віддавати накази і розпорядження, а обов?язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з?єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби у складі 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 - 04.11.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 04.11.2023 приблизно о 14 год. 00 хв, командиром 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України капітаном ОСОБА_11 , в районі населеного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , вишикувано особовий склад 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, в тому числі, старшого солдата ОСОБА_4 , якому було доведено бойовий наказ командира НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону № 7 від 31.10.2023, на зайняття позиції по передньому краю оборони ротного опорного пункту 2 механізованої роти НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, в районі АДРЕСА_1 , на спільне виконання завдань на позиціях переднього краю, стійке утримання та оборону займаних позицій, недопущення захоплення позицій по передньому краю, бути в готовності до відбиття наступу противника та ведення бойових дій, при цьому основні зусилля зосередити на напрямку н.п. Лиман-1, Куп?янського району Харківської області.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , будучи невдоволеним цим наказом щодо зайняття позиції по передньому краю оборони ротного опорного пункту 2 механізованої роти НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, в районі АДРЕСА_1 , на спільне виконання завдань на позиціях переднього краю, стійке утримання та оборону займаних позицій, недопущення захоплення позицій по передньому краю, перебування в готовності до відбиття наступу противника та ведення бойових дій, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України- непокора, відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, як вони викладені в обвинувальному акті, визнав про те, що під час проходження ним військової служби у складі 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України 04.11.2023 під час вишукування в районі населеного пункту АДРЕСА_1 було доведено наказ командира НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону №7 від 31.10.2023 на зайняття позиції по передньому краю оборони-ротного опорного пункту 2 механізованої роти НОМЕР_2 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_3 окремої мотопіхотної бригади, в районі АДРЕСА_1 , на спільне виконання завдань на позиціях переднього краю , стійке утримання та оборону займаних позицій, недопущення захоплення позиції по передньому краю, бути в готовності до відбиття наступу противника та ведення бойових дій, при цьому основні зусилля зосередити на напрямку н.п. Лиман-1 Куп`янського району Харківської області, який він відкрито відмовився виконувати, посилаючись на некомпетентність керівництва. Осуджує свій вчинок, запевнив про невчинення у подальшому ним подібного, є учасником бойових дій, має намір продовжувати нести військову службу по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, щиро розкаявся у вчиненому.

Захисник ОСОБА_10 підтримав думку свого підзахисного, просив врахувати визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та те, що він є учасником бойових дій, має намір продовжувати військову службу та застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 положення ст. ст. 58, 69 КК України, надавши суду рекомендаційний лист т.в.о. військової частини НОМЕР_4 і клопотання прокурору з проханням клопотати перед судом про призначення солдату ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі ( можливо покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців), з метою можливості подальшого продовження виконання ОСОБА_12 військових обов`язків бойових завдань .

Допит свідків за згодою всіх учасників провадження виключено з порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини. Суд роз`яснив учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання вини в скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, винуватість обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003101від 05.12.2023 та за № 0000537 від 06.02.2024 за правовою кваліфікацією ст. 402 ч. 4 КК України;

-даними рапорту командира 3 стрілецької роти капітана ОСОБА_13 командиру військової частини НОМЕР_1 про відмову військовослужбовців виконувати бойовий наказ командира НОМЕР_2 омпб 57 омб № 7 ДСК ОКП-Куп`янськ-Вузловий 13.00 31 .10.2023, зокрема, солдат ОСОБА_4 ;

- даними з диска для лазерних систем зчитування з відеозаписом доведення бойового наказу військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 , відтвореного під час судового засідання;

- повідомленням керівника СіЗ ДВКР СБ України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_14 про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з відкритою відмовою виконання бойового наказу військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 ,зокрема, старшим солдатом ОСОБА_4 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

-копіями матеріалів службового розслідування щодо відмови виконання наказу ОСОБА_4

- копіями витягів з бойових розпоряджень;

- копією витягу з бойового наказу командира №7 омпб № 7/дск від 31.10.2023 з бойовим завданням підрозділам;

-копією інформації щодо звернень військовослужбовців 3 стрілецької роти до медичної служби військової частини НОМЕР_1 у період з 25.10.2023 по 06.11.2023 , згідно якої старший солдат ОСОБА_4 не звертався за медичною допомогою;

- копією відомості про закріплення зброї за ОСОБА_4 ;

- копією наказу за №117 від 24.08.2023 командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині );

- копією довідки від 26.01.2024 щодо речового забезпечення солдата ОСОБА_4 ;

- копією наказу за № 302 від 06.11.2023 командира військової частини НОМЕР_1 про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання службових обов`язків старшим солдатом ОСОБА_4 ;

- копією акту службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , підпорядкованої військової частини НОМЕР_5 , старшим солдатом ОСОБА_4 ;

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 120 від 20.11.2023 про оголошення результатів службового розслідування;

- копією довідки ВЛК від 11 .11.2023 за № 4079 щодо придатності до військової служби старшого солдата ОСОБА_4 ;

- копією службової характеристики, відповідно до якої старший солдат ОСОБА_4 водій першого кулеметного відділення, кулеметного взводу, третьої стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 відповідає займаній посаді;

- протоколом огляду документів 08.02.2024 у приміщенні службового кабінету № 9 адміністративної будівлі Другого слідчого відділу (з дислокації у м. Харків ) Територіального управління Державного бюро розслідувань у відповідності до ст. ст. 2,40,104,105,106, 223, 237 КПК України доданих до повідомлення № 17/7/3-4301/нт від 01.12.2023 із СіЗ ДВКР СБ України ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « Хортиця, витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади № 1527 від 24.10.2023,витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 омпбр № 1617/23 дск від 29.10.2023,витягу з бойового розпорядження командира НОМЕР_7 окремого стрілецького батальйону № 474 / дск від 31.10.2023, витягу з бойового наказу командира НОМЕР_2 омпб № 7 /дск від 31.10.2023;

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню та підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Суд вважає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, в силу ст. 66 КК України, для обвинуваченого є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, для обвинуваченого судом не встановлено.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено наступне.

ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації і проживання, одружений і від першого шлюбу дружина має дітей: неповнолітню ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітнього ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , раніше не судимий. Відповідно до службової характеристики займаній посаді відповідає, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, до виконання поставлених завдань відноситься відповідально, зарекомендував себе хорошим військовослужбовцем, стягнень не має. Є учасником бойових дій. Відповідно до медичної характеристики за час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , наслідки правобічного гнійного середнього отиту. На диспансерному обліку у лікаря -психіатра та у лікаря-нарколога КНП «Красноградська ЦРЛ» та КНП « Лозівське ТМО» Лозівської міської ради Харківської області не перебуває і за медичною допомогою не звертався.

До суду надійшла письмова згода з військової частини НОМЕР_4 , згідно з якою командування військової частини НОМЕР_4 надає згоду на продовження проходження військової частини НОМЕР_4 військової служби солдатом ОСОБА_4 , який претендує на посаду водія відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_4 , оскільки обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, та продовжує військову службу, просили призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та впливають на прийняття рішення та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченого, враховуючи думку т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 та прокурора щодо міри покарання, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі призначити ОСОБА_4 не зазначене в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення, та призначити покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки, з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесенням застави в розмірі 60560 грн.

31.01.2024 ОСОБА_4 було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, що підтверджуються листом ДУ « Харківський слідчий ізолятор» від 31.01.2024 за № 12/12-1741/бр.

Відповідно до платіжної інструкції АТ «Сенс Банк» №49-2930 від 30.01.2024 платник ОСОБА_17 вніс заставу за ОСОБА_4 в розмірі 60 560 грн.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений виконав покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_17 після набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5 ст.72 КК України ОСОБА_4 зараховується в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.01.2024 по 31.01.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки призначити ОСОБА_4 службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки із відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 30.01.2024 по 31.01.2024 включно, відповідно до вимог ч. ч. 1, 5 ст. 72КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Після набрання цим вироком законної сили заставу в розмірі 60560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок), внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області у якості застави за ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.01.2024 у справі №642/61/24 - повернути заставодавцю ОСОБА_17 .

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 - з моменту вручення йому копії вироку в той же строк.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1