КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/1737/23 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/879/2026 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.01.2024 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, який має базову вищу освіту, працює керівником проєктів ТОВ «Центравто», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину.

Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 виник умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, психотропної речовини амфетаміну у великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини PVPв особливо великих розмірах наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

З метою реалізації свого умислу, направленого на збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, психотропноi речовини амфетаміну у великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту:

особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який знаходився у 8 пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу та ємності з прозорого полімерного матеріалу з кришкою з полімерного матеріалу фіолетового кольору,

психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін у великому розмiрi, який знаходиться у 4 пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком та в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надягнено резинку з полімерного матеріалу зеленого кольору,

- особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP у особливо великому розмірі, що знаходиться у ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надягнено резинку з полімерного матеріалу зеленого кольору.

Після цього, ОСОБА_11 незаконно зберігав вказані особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, психотропну речовину амфетамін у великих розмірах та особливо небезпечну психотропну речовину PVP в особливо великих розмірах при собі у власній сумці з метою подальшого їхнього збуту наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області, до 28.06.2022 року.

Так, ОСОБА_7 28.06.2022 о 21:40 год. було затримано працівниками поліції в порядку ст. 298-2 КПК України поблизу вулиці Бишівська 1 в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, де під час обшуку останнього, у належній йому сумці було виявлено та вилучено:

- 8 поліетиленових пакетів та ємність з прозорого полімерного матеріалу з кришкою з полімерного матеріалу фіолетового кольору з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- 4 пакети з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком та ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надягнено резинку з полімерного матеріалу зеленого кольору, з порошкоподібною речовиною бежевого кольору,

- ємність з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надягнено резинку з полімерного матеріалу зеленого кольору, порошкоподібною речовиною бежевого кольору.

Згідно висновку експерта надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходиться в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Macа PVP в речовині становить 122,456 г.

PVP, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зі змінами, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Маса PVP від 15,0 г i більше згiдно таблиці №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є особливо великим розміром.

Надана на дослідження порошкоподібна речовина бежевого кольору, яка знаходиться в ємності з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з кришкою з прозорого безбарвного полімерного матеріалу, на яку надіта резинка з полімерного матеріалу зеленого кольору, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 10,470 г.

Наданi на дослідження порошкоподібні речовини бежевого кольору, які містились у 4 (чотирьох) пакетах з прозорого безбарвного полімерного матеріалу з пазовим замком, містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін. Загальна маса амфетаміну в речовинах становить 4,527 г.

Загальна маса амфетаміну становить 14,997 г.

Амфетамiн, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, зі змінами, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Маса амфетаміну від 1,5 г до 15,0 г i більше згiдно таблицi №2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України No188 вiд 01.08.2000, є великим розміром.

Наданi на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 84,90 г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами, внесеними згідно Постанов Кабінету Міністрів України є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Маса канабісу, згідно Таблиці 1 ««Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, зі змінами вiд 5,0 г до 2500 г є невеликим розміром.

Прокурор, не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

При цьому прокурор просить під час апеляційного розгляду допитати свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , дослідити докази в кримінальному провадженні.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати.

На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом однобоко надано оцінку на користь обвинуваченого, оскільки фактично дослідивши зібрані докази, ним не була надана належна правова оцінка. Суд лише зазначив, що визнає недопустимим доказом протокол затримання ОСОБА_7 28.06.2022 року в частині затримання останнього та визнає незаконним його затримання. Судом встановлено, що підстав, визначених ст. 298-2 КПК України для затримання ОСОБА_7 не було, так як ОСОБА_7 виконував законні вимоги уповноваженої службової особи щодо припинення кримінального проступку, добровільно видав заборонені речі, опору не чинив, що підтвердили свідки, безпосередні учасники затримання, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Суд також визнає недопустимими похідні докази від даного протоколу.

У оскаржуваному вироку суд зробив хибні висновки з допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , оскільки ОСОБА_13 взагалі не відповідав на питання про вчинення спротиву підозрюваним в момент затримання, а ОСОБА_12 зазначила, що ОСОБА_7 продовжував вчиняти кримінальне правопорушення, попри законну вимогу працівників поліції і слідчу дію, що проводилась з ним, оскільки добровільно видав не всі наркотичні засоби, що були при ньому та не повідомив про частину, що була захована серед іншого майна, яке він тримав при собі, що саме варто трактувати як опір уповноваженій службовій особі, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 298-2 КПК України.

Крім того, суд не дотримався вимог ст. 374, 412 КПК України, не надавши оцінку доказам, суд не розглянув та не надав належної оцінки версії сторони обвинувачення, показам потерпілих та двох обвинувачених, чим порушив принцип змагальності сторін.

Захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому зазначає, що подана прокурором апеляційна скарга є безпідставною та надуманою, а оскаржуваний вирок законним, просить подану прокурором скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Захисник звертає увагу, що твердження прокурора є його особистим тлумаченням правового визначення «опір» уповноваженій особі, що своєю чергою не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що поза увагою прокурора та суду першої інстанції залишились доводи сторони захисту, про не доведення стороною обвинувачення поза розумним сумнівом факту та законності фактичного затримання ОСОБА_7 працівниками поліції з сумкою, в якій згодом було виявлено наркотичні засоби та порушення стороною обвинувачення порядку здійснення досудового розслідування кримінальних проступків та кримінальних правопорушень. Адвокат ОСОБА_14 зазначає, що стороною обвинувачення не було дотримано належної правової процедури, та доведено поза розумним сумнівом, належними та допустимими доказами, що 28.06.2022 року, знаходячись поблизу вулиці Бишівська 1 в с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району Київської області, ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції з сумкою, в якій згодом були виявлені наркотичні речовини. До того ж, в останньому слові, ОСОБА_7 наголошував на тому, що сумка, де згодом були виявлені та вилучені наркотичні речовини, йому не належить, а була надіта на нього оперативними співробітниками, які ж його і затримали та викликали слідчо-оперативну групу, протилежного сторона обвинувачення під час судового розгляду не довела.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченого і захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз`яснено, що у мотивувальній частині виправдувального вироку належить викласти формулювання обвинувачення, за яким підсудного було віддано до суду; результати дослідження, аналізу і оцінки доказів як тих, що були зібрані на попередньому слідстві, так і поданих в судовому засіданні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність події злочину; відсутність у діях підсудного складу злочину чи недоведеність його участі у вчиненні злочину. Включати у виправдувальний вирок формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого, не допускається.

Структура мотивувальної частини виправдувального вироку визначена п.1 ч.3 ст.374 КПК України.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. В свою чергу, оцінка доказів полягає у тому, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження оцінює кожний доказ окремо та в сукупності. Крім того, оцінка доказу передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою чи ні.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Право на отримання мотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановленого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний виправдувальний вирок не відповідає вказаним вимогам закону, оскільки сукупність наданих стороною обвинувачення доказів не проаналізовані судом першої інстанції та не отримали належної оцінки в контексті їх достатності та взаємозв`язку у відповідності до положень ст. 94 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, психотропної речовини у великих розмірах та особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ухвалюючи рішення про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.307 КК України, суд першої інстанції послався на те, що протокол затримання ОСОБА_7 від 28.06.2022 року є недопустимим доказом, та визнав незаконним його затримання, як особи, яка вчинила кримінальний проступок, на підставі ст.298-2 КПК України, оскільки визначених підстав для затримання ОСОБА_7 , не було.

Водночас, з огляду на зазначене, суд визнав недопустимими всі похідні докази, отримані на підставі вказаного протоколу, застосувавши доктрину «плодів отруйного дерева», та не надав їм оцінки в порядку, встановленому законом.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен був дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Так, допитавши свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , дослідивши письмові докази в судовому засіданні, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки, не проаналізував їх в сукупності та взаємозв`язку і не навів відповідних мотивів у вироку щодо не підтвердження вчинення інкримінованих дій обвинуваченим, що є недопустимим, оскільки у виправдувальному вироку не повинен залишитися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалося обвинувачення і всім доказам обвинувачення в тому числі і письмовим, суд повинен дати оцінку та навести переконливі мотиви, чому не прийняв їх до уваги.

Враховуючи викладене, мотиви виправдання ОСОБА_7 , викладені у мотивувальній частині вироку, не є безсумнівними та однозначними, оскільки не можуть вважатися достатніми, ґрунтовними та переконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдування обвинуваченого.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, вибірковість в оцінці досліджених доказів, не забезпечив їх всебічного та повного аналізу у взаємозв`язку, докази сторони обвинувачення відхилив без належного спростування та ухвалив немотивований вирок щодо невинуватості Вєсєннього за ч.3 ст.307 КК України.

Крім того, виправдовуючи ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, місцевий суд допустився суперечностей, оскільки у вироку послався на різні підстави для виправдання особи, які визначені ст.373 КПК України.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку суд першої інстанції зазначив, що органом досудового розслідування не було встановлено обставин придбання обвинуваченим наркотичних засобів та психотропних речовин, що у суду викликає обґрунтований сумнів щодо наявності у обвинуваченого умислу на збут наркотичних речовин та психотропних засобів, а отже на переконання суду першої інстанції, відсутня суб`єктивна сторона злочину, інкримінованого ОСОБА_15 за ч.3 ст.307 КК України, а отже, на переконання суду, в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого злочину.

Водночас, у резолютивній частині зазначено про виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, а також за відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину (п.п. 2, 3 ч.1 ст.373 КПК України).

Відтак суд безпідставно зазначив різні самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст. 373 КПК України.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 128/1266/16-к.

Поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, що позбавило суд першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Таким чином, з урахуванням наведених вище обставин та виявлених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що при ухваленні виправдувального вироку, суд першої інстанції, не в повній мірі дослідив всі обставини, не дав повної та об`єктивної оцінки зібраним в справі доказам, в їх сукупності та взаємозв`язку, що перешкодило суду ухвалити законне судове рішення, що з урахуванням положень ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлені апеляційним судом допущені судом першої інстанції істотні порушення кримінального процесуального закону свідчать, що оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності не можливо усунути під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження, навіть шляхом проведення повного дослідження всіх доказів по справі, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень (ст.24 КПК України).

Таким чином, виходячи із передбачених ст.ст.7, 9 КПК України загальних засад кримінального провадження, положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України, з метою забезпечення права сторін провадження на справедливий судовий розгляд та на оскарження процесуальних рішень, дотримання принципу змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності виправдання обвинуваченої за ч.3 ст.307 КК України.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути виявлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.01.2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4