Справа № 522/867/26
Провадження № 1-кс/522/733/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 04.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотання, погодженим прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у якому просить накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене у кримінальному провадженні № 0000867, відомості про яке 04.07.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України під час проведення обшуку, а саме на наступне майно: мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro», у корпусі чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який поміщено до прозорого полімерного сейф пакету НПУ серія NPU № 5294603.

Слідчий та/або прокурор в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Вивчивши клопотання слідчого, вважаю, що клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з тим, що воно подано без додержання вимог статті 171 КПК України.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000867 від 04.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.07.2024 до СУ ГУНП в Одеській області з УСР в Одеській області надійшли матеріали щодо протиправних дій посадових осіб вищих навчальних закладів м. Одеси, які у період дії воєнного стану на території України, зловживаючи службовим становищем, всупереч вимогам ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою отримання неправомірної вигоди, здійснюють прийом на навчання для здобуття вищої освіти (в т.ч. зарахування поза межами визначених строків) осіб призовного віку з метою уникнення ними мобілізації, що спричинило тяжкі наслідки.

Управлінням стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України отримано матеріали щодо встановлених ознак протиправної діяльності посадових осіб закладів вищої освіти м. Одеси, дії яких мають характер зловживання службовим становищем, вчиненого з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб.

Так, уповноваженими співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на виконання доручення прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій щодо протиправних дій посадових осіб навчальних закладів в м. Одесі які у період діє воєнного стану на території України, зловживаючи службовим становищем всупереч вимогам ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації» з метою отримання неправомірної вигоди, здійснюють прийом на навчання для здобуття вищої освіти ( в т.ч. зарахування поза межами визначених строків) осіб призовного віку з метою уникнення ними мобілізації, що спричинило тяжкі наслідки.

В ході виконання доручення, встановлено особу, яка зареєстрована як викладач в ТОВ «Приватний ліцей «Праобраз», код ЄРДПОУ 45007781, але на справді має іншу діяльність, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно пенсійного фонду останній раз отримував заробітну плату з ТОВ "Приватний ліцей "ПРАОБРАЗ" . Також за оперативною інформацією ОСОБА_4 займається фермерською діяльністю.

Окрім цього, під час проведення досудового розслідування 20.01.2026 слідчим СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 згідно вимог ст.ст. 223, 233, 234, 235, 236, 237 КПК України в період часу з 07 години 46 хвилин по 08 годину 50 хвилин, проведено санкціонований обшук за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р., с. Старокозаче, вулиця Соборна (вулиця Горького), буд. 15А, в ході якого було виявлено та вилучено речі та предмети.

Як вбачається зі змісту клопотання про накладення арешту слідчий визначив метою накладення арешту на майно проведення «відповідних експертиз» та необхідність встановлення обставин кримінального провадження, підтвердження або спростування фактів вчинення злочину, недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

Водночас, на переконання слідчого судді, клопотання слідчого не у повному обсязі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та може бути застосований лише в порядку та на підставах визначених кримінальним процесуальним законодавством, та є не допустимим формальне посилання на необхідність накладення арешту майна осіб з метою встановлення обставин кримінального провадження, проведення відповідних експертиз, підтвердження або спростування фактів вчинення злочину, недопущення перешкоджання кримінальному провадженню.

Клопотання слідчого не містить інформації з приводу того, які саме експертизи та якого саме майна повинні бути проведені в межах зазначеного провадження.

Водночас, на момент розгляду клопотання слідчому судді не надані відомості з приводу того, чи проводився огляд вилучених речей та предметів та чи призначалися будь які експертизи вилученого майна, що регламентовано приписами ст. 168 КПК України.

Зі змісту клопотання також не видається можливим зрозуміти, яке відношення до зазначеного кримінального провадження мають вилучені речі та предмети. При цьому, із матеріалів справи не вбачається відношення ОСОБА_4 до зазначеного провадження, що може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити права власників майна.

Визначення слідчим чи прокурором майна речовими доказами у кримінальному провадженні за відсутності передбачених законом критеріїв не тягне безумовного обов`язку слідчого судді у накладенні арешту.

Будь-які процесуальні дії, що проводяться органами публічної влади та їх посадовими особами з особистими документами приватного суб`єкта, повинні мати легітимну мету, а їх вчинення має здійснюватися в чітко регламентованих законодавством межах із дотриманням гарантій реалізації та захисту суб`єктивних прав, які опосередковуються відповідними особистими документами.

Враховуючи ту обставину, що триває досудове розслідування, проводиться ряд слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення, однак слідчий суддя зауважує, що наявні у матеріалах справи матеріали у поєднанні із загальними доводами клопотання не можуть бути безумовними підставами для накладення арешту на майно.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з урахуванням відсутності повної інформації в клопотанні щодо вилученого майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 171-172 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна, по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000867 від 04.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернути прокурору - процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженню для усунення недоліків протягом 72 год. з моменту отримання повного тексту ухвали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

06.03.2026