Справа № 643/5747/26
Провадження № 1-кс/643/2493/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000743 від 19.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова засобами поштового зв`язку 23.03.2026 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000743 від 19.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 19.03.2026 р. до чергової частини Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від оператора служби «102» про те, що 19.03.2026 приблизно о 19-10 год. за адресою: м. Харків, вул. Салтівське Шосе, буд. 51, невстановлена особа вчинила насильство щодо службової особи, а саме до працівника РТЦК та СП, який виконував громадський обов`язок у зв`язку з службовою діяльністю у вигляді мобілізаційних заходів в складі групи оповіщення, при спробі перевірити військово-облікові документи, а саме нанесла потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисне тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудей зліва (ІТС ІПНП 11679 від 19.03.2026).

У період часу з 23:46 по 01:00 год. 19.03.2026 у порядку ст. 208 КПК України затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 350 КК України, та у порядку ч. 3 ст. 208 КПК України проведено обшук затриманої особи, під час якого було вилучено: мобільний телефон IPHONE 11, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із пошкодженим захисним склом та потертостями корпуса, пароль 7413; куртка чорна «ULL BEAR» з нашаруванням грунту; кофта чорна «ZARA ATHLETICZ»; штани чорні «CHAPTER» зі слідами грунту; чоботи чорні «ЕСО» з нашаруванням грунту.

Зазначене вилучене майно 19.03.2026 визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

За твердженням прокурора, власником вилучених речей є - ОСОБА_5 .

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучені в ході обшуку затриманої особи речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав клопотання, у якому просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав письмові заперечення, у яких зазначив, що утримання мобільного телефону є незаконним, оскільки органу досудового розслідування був відомий код доступу до нього, тобто всі дані, які містить пристрій, є відкритими для дослідження органом досудового розслідування, що на цей час уже мало бути проведене. У зв`язку з цим просив відмовити у задоволенні клопотання, зокрема щодо накладення арешту на мобільний телефон.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом, а відповідна постанова не ставилась під сумнів заінтересованими особами.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучений одяг та взуття, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Щодо накладення арешту на мобільний телефон, вилучений під час обшуку особи, слідчий суддя зазначає, що його вилучення було здійснено незаконно, оскільки він не стосується кримінального правопорушення, що розслідується, тобто не може бути речовим доказом у цьому кримінальному провадженні з огляду на визначену правову кваліфікацію.

Разом із цим слідчий суддя зауважує, що під час вилучення мобільного телефону при обшуку ОСОБА_5 останній повідомив пароль доступу до нього та жодним чином не обмежував доступ до вмісту пристрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерної техніки або мобільних терміналів зв`язку, за винятком випадків, коли такі об`єкти є безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення або якщо доступ до інформації, що на них міститься, неможливий без їх вилучення.

У даному випадку доступ до мобільного телефону був забезпечений у повному обсязі, пароль було добровільно надано, а тому правові підстави для вилучення та подальшого арешту телефону відсутні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний перевірити розумність та співмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

За вказаних обставин клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон не відповідає вимогам ст.ст. 168, 170 КПК України та не підлягає задоволенню.

Одночасно, слідчий суддя зауважує, що визначення місця зберігання арештованого майна не належить до його повноважень.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 19.03.2026 під час затримання ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, а саме:

- куртку чорну «ULL BEAR» з нашаруванням грунту;

- кофту чорну «ZARA ATHLETICZ»;

- штани чорні «CHAPTER» зі слідами грунту;

- чоботи чорні «ЕСО» з нашаруванням грунту.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1