Справа № 521/3314/26
Номер провадження:1-кп/521/1437/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001346 від 18.09.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Петрівське Біляївського району Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 17.09.2025 року приблизно о 12.35. год. допустила порушення вимог п.п. 2.3.(б), 8.7.3 (е), 8.10 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення:

е)червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) , дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.»

Порушення виразились в тому, що 17.09.2025, приблизно о 12.35. год. водій ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz E300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлий час доби, по сухій, чистій асфальтобетонній проїзній частині вул.Олексія Вадатурського зі сторони вул.Демократичної в напрямку вул.Івана та Юрія Лип в м.Одесі та при наближенні до регульованого світлофором перехрестя з вул. Івана та Юрія Лип в порушенні п.п. 2.3 (б), 8.7.3 (е), 8.10 ПДР України, проявила неуважність, не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не зупиняючись перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) продовжила рух на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в свою чергу в порушенні вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР України перевищуючи швидкість руху в населеному пункті, яка становить не менше 57,6…62,4км/год, при виникненні небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді автомобіля «Mercedes-Benz E300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Олексія Вадатурського зі сторони вул.Кибальчича в напрямку вул.Демократична в м. Одесі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому дистального епіметафізу променевої кістки правого передпліччя, закритого перелому (відриву) шилоподібного відростка ліктьової кістки правого передпліччя, які згідно п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.), відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим зазначивши, що ОСОБА_4 примирилась із потерпілою та відшкодувала їй завдані збитки та усунула заподіяну шкоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою, зазначивши, що у добровільному порядку відшкодувала матеріальну шкоду потерпілій, вони примирилися. Вину у висунутому обвинуваченні визнає, рішення про звільнення від кримінальної відповідальності прийняла добровільно без будь-якого впливу або тиску, на здійсненні судового розгляду з метою доведення своєї невинуватості не наполягає, просить закрити провадження у справі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченої у зв`язку з їх примиренням, остання відшкодувала їй шкоду у повному обсязі, рішення приймає добровільно без будь-якого примусу або впливу, претензій до обвинуваченої не має.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, вважав можливим закрити кримінальне провадження на підставі ст.46 КК України та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до вимог законодавства відсутні будь-які перешкоди для його задоволення, обвинувачена раніше не судима, під час ДТП перебувала у тверезому стані.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадках передбачених п.п. 4-8 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України. Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом згідно вимог ч.8 вказаної статті КПК.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК України.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, провадження № 13-66кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст.46 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала, доводити свою невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину наміру не має, просила закрити кримінальне провадження стосовно неї.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, згідно матеріалів кримінального провадження під час дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебувала, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнає у повному обсязі, завдані кримінальним правопорушенням збитки відшкодовані у повному обсязі потерпілій, що підтвердила сама потерпіла в судовому засіданні, проти закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечує, тяжких наслідків від вчиненого нею кримінального правопорушення не настало, потерпіла претензій до обвинуваченої не має, суд переконався, що сторони примирилися та рішення між ними прийнято добровільно, тому приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, підлягає закриттю, а ОСОБА_4 - звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Як вбачається з висновку ККС ВС, викладеного у постанові № 342/1560/20 від 29.09.2021, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати винна особа і у випадку звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таким чином, з обвинуваченої слід стягнути процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.100,124, 174, 284-288, 314, 350, 369-372, 392-395, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим.

Кримінальне провадження за №0001346 від 18.09.2025 року відносно ОСОБА_4 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази після набрання ухвали законної сили:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz Е300», р/н НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_4 ,

-автомобіль марки «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_2 - повернути власнику ОСОБА_6 , скасувавши арешт зазначених автомобілів, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м.Одеса від 29.12.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 18719,40 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Хаджибейський районний суд м.Одеси.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1