Провадження № 1-кс/947/4414/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Горячівка Красноокнянського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, розлученого, має неповнолітню дитину, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , який обіймає посаду машиніста ТОВ «Шахта Горячівка» (), раніше не судимий,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

26 березня 2026 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 310 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 1 031 680 гривень.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2024 за № 0001189від 19.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах управління) Одеської обласної прокуратури.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- продовжити вчиняти кримінальні правопорушення;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та послався на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення. Зазначив, що підозрюваний отримує мінімальні доходи, живе в скрутних умовах.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив обрати відносно нього запобіжний захід, що не пов`язаний із утриманням під вартою.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

25.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, начальник дільниці ТОВ «Шахта Горячівка» ОСОБА_4 обізнаний про географічні межі Спеціального дозволу на користування надрами № 247 від 06.03.1995, дію якого продовжено до 03.06.2035, а також він знає про вимоги та порядок роботи гірничо-видобувного підприємства, порядок проведення гірничих робіт, необхідність розроблення та затвердження плану та проекту будівництва гірничодобувного об`єкту, складання геолого-маркшейдерської, технічної та обліково-контрольної документації (календарних планів розвитку гірничих робіт, проектів, паспортів, схем).

Утім, замість організації законної діяльності з проектування та проведення гірничих робіт в межах наданого дозволу, вступив у попередню змову з директором шахти ОСОБА_8 , а також працівниками-шахтарями ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою незаконного видобування каміння вапняку із гірських порід в іншому місці.

Використовуючи наявну матеріальну базу підприємства, що з радянських часів здійснювало промислову розробку Галоцького родовища площею 202,02 га, а саме яке складається з каменерізних машин «КМАЗів»:

-каменерізна машина № 1, географічні координати: 5263962,0267/240590,3430;

-каменерізна машина № 2, географічні координати: 5263782,5317/240571,2683;

-каменерізна машина № 3, географічні координати: 5263796,0541/240585.4312;

-каменерізна машина № 4, географічні координати: 5263840,5370/240666,7143;

-каменерізна машина № 5, географічні координати: 5263659,6721/240543,0641;

-каменерізна машина № 6, географічні координати: 5263637,2039/240553,1950,

у тому числі іншого технологічного обладнання (системи рейок для вагонеток та каменів, опор та підпорок камерно-стовбової системи обробки, кріплень), які розміщені у старих підземних шахтних лабіринтах і штольнях, директором організовано гірничі роботи з видобування залишків корисних копалин поза географічними межами, отриманого підприємством Спеціального дозволу на користування надрами.

Доступ до вказаного виробничого обладнання та місця проведення незаконних гірничих робіт здійснюється через вхід за межами населеного пункту с. Горячівка, а саме з поверхні несформованої у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що розташована за координатами: 47.503532, 29.202547; 47.502363, 29.202531; 47.502385, 29.203497; 47.503640, 29.203152.

Вхід на поверхні землі, який веде у штольні, облаштований ТОВ «Шахта Горячівка» металевими воротами, що об`єднуються підземними ходами між вказаними ділянками (блоками) у породі, які утворились шляхом поетапної камерно-стовпової системи розробки (гірничої виробки у породі).

Земельну ділянку перед входом до шахти обладнано козловим краном для зручного відвантаження незаконно видобутого каміння вапняку (готової продукції) на транспортні засоби кінцевому споживачу, а також для тимчасового зберігання каміння. Поруч зведено адміністративне приміщення.

Так ОСОБА_4 , діючи з 24.12.2025 по 25.03.2026, замість промислового видобування корисних копалин загальнодержавного значення в межах координат визначених у Спеціальному дозволі на користування надрами, акті гірничого відводу, а також маркшейдерській, проектній та іншій технічній документації, що вимагає виконання додаткових фінансових витрат з розробки нового входу з поверхні землі та штольні до гірничих порід, у тому числі переміщення важкого устаткування (каменерізних машин, рейок для вагонеток) з прокладанням нової лінії електропередачі, організовано і забезпечено проведення шахтарями незаконних гірничих робіт з видобування корисних копалин загальнодержавного значення з більш якісної породи за географічними координатами: 47.503532, 29.202547; 47.502363, 29.202531; 47.502385, 29.203497; 47.503640, 29.203152, а також.

Переслідуючи мету власного незаконного збагачення, ОСОБА_4 , знаючи про високий попит і використання каміння вапняку (надр) в якості будівельного матеріалу, який за якістю відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7-246:2010 «Будівельні матеріали. Камені бортові і стінові з гірських порід. Технічні умови» та використовується для зведення об`єктів будівництва І та ІІ категорія складності, з метою реалізації його у великих обсягах, побоюючись бути викритим правоохоронними органами та Державною службою з геології та надр України, налагодив промислове видобування пиляних стінових каменів вапняку із гірських порід в іншому місці, конспіруючи власні незаконні дії під законне видобування надр, що нібито здійснюється на підставі Спеціального дозволу на користування надрами № 247 від 06.03.1995.

Так, реалізуючи злочинний план ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_8 , а також працівниками-шахтарями ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у період з 24.12.2025 по 25.03.2026, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, достовірно знаючи про відсутність у них дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт в іншому місці, діючи всупереч вимог ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 17, 19, 38, 41 Кодексу України «Про надра», ст. ст. 19, 24, 38, 40, 41 Гірничого Закону України, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», тобто за відсутності рішень та дозвільних документів, що видаються Державною службою геології та надр України та Державною службою України з питань праці, а саме Спеціального дозволу на користування надрами та Акту гірничого відводу, надав усні вказівки зазначеним співучасникам та забезпечив незаконний видобуток ними корисної копалини загальнодержавного значення каміння вапняку черепашника пиляного для стін у кількості 12 000 одиниць в межах географічних координат: 47.503532, 29.202547; 47.502363, 29.202531; 47.502385, 29.203497; 47.503640, 29.203152.

Збитки спричинені довкіллю складають 1 273 674 грн.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

-рапортом оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НП України;

-протоколом про результати обстеження публічного недоступних місць, житла чи іншого володіння особи та негласного отримання зрізків від 18.12.2025;

-протоколом огляду речей( обтесаної цегли вапняку) від 22.12.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.02.2023;

-технічним звітом про топографо-геодезичні вишукування за адресою: Одеська обл., Красноокнянський район, Галоцьке родовище;

-висновком гемологічного експертно-лабораторного дослідження №71000-4/0602/26-3, проведеного Державним гемологічним центром України, відібрані зразки мають спільну родову (групову ) належність та відносяться до органогенних вапняків-черепашників, придатних для виготовлення пиляльних стінових матеріалів та являються корисною копалиною загальнодержавного значення;

- розрахунок розміру збитків заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами», який проведений Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) від 19.03.2026 загальний розмір збитків заподіяних державі складає 1 273 674 гривень;

-протоколами про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, згідно яких ОСОБА_4 надавав усні вказівки співучасникам та забезпечив незаконний видобуток ними корисної копалини загальнодержавного значення каміння вапняку черепашника пиляного для стін;

-протоколами про результати проведення візуального спостереження за місцем;

-Допитами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- продовжити вчиняти кримінальні правопорушення;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до умисних корисливих тяжких ч. 3 ст. 240 КК України за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України.

Підозрюваний розлучений, дитина проживає з матір`ю.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень, більшість потенційних свідків підпорядковані саме ОСОБА_4 , що дає змогу впливати на них.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

3.7 Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обґрунтовується тим, що характер інкримінованих підозрюваному злочинів має корисливу спрямованість.

Оскільки специфіка вчинених ОСОБА_4 злочинів тісно пов`язана з його «професійним середовищем» - видобуванням корисної копалини з метою використання її в будівництві, продовжує існувати ризик знищення, переховування та спотворення речей і документів, які мають істотне значення для розслідування обставин як по інкримінованим злочинам так й для розслідування додаткових фактів злочинної діяльності, а також викриття більшої кількості причетних до злочинів осіб.

3.8 Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується наступним

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що обставини та характер інкримінованого кримінального правопорушення свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій підозрюваного під час вчинення злочину, що підтверджує схильність та здатність останнього приховувати та маскувати свої протиправні дії всіма доступними силами та засобами, а відтак дає підстави вважати, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

3.9 Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вчинити нові аналогічні кримінальні правопорушення, так як протягом тривалого часу ОСОБА_4 можливо здійснював незаконну діяльність, щодо незаконного видобутку корисних копалин поки не був затриманий працівниками поліції. У зв`язку з чим при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі може продовжувати свою злочинну діяльність.

3.10. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.11. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Слідчий просив визначити заставу у розмірі 1 031 680 гривень.

Враховуючи встановлені ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у визначених законом межах, з урахуванням усіх обставин справи, здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_4 має бути визначена застава у розмірі, який не перевищує граничний розмір застави, встановлений законом, втім, який не порушуватиме принцип пропорційності.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, ступінь встановлених ризиків, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 266 240грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.12. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, судовими експертами; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з врахуванням розміру застави підлягає частковому задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , що погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21 травня 2026 року включно.

Визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 21 травня 2026 року включно наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, судовими експертами; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1