Справа №295/1203/26
УХВАЛА

26.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду міста Житомира перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001883 від 12.12.2025 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 15.12.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09 лютого 2026 року включно, який було продовжено ухвалою Богунського районного суду м. Житомира до 03.04.2026 р.

Прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, яке мотивовано тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Україини. Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцаті років. Про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК свідчать вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_5 , знаходячись на волі може здійснювати вплив на свідків з метою зміни (відмови) останніх від показів, оскільки вони перебувають у сусідських відносинах з обвинуваченим та проживають поруч, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КК України свідчить той факт, що ОСОБА_5 у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, зважаючи на те, що він проживає по сусідству з потерпілою, характер, обставини та спосіб вчинення злочину, в якому він обвинувачується, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я інших осіб.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання вчиненню дій, передбачених п.п. 1-5 частини 1 статті 177 КПК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п.п. 1-12 статті 178 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя або суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного(обвинуваченого), має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризику переховування від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення нового кримінального правопорушення.

Щодо ризику переховуватися від суду, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до особливо тяжких злочинів, є злочином проти життя і здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Так, при встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає не підтвердженим.

З встановлених ризиків, на цьому етапі кримінального провадження продовження строку застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання суду, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім встановлених ризиків, суд враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, майновий стан.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні прокурора, а застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить на даній стадії судового провадження досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Згідно вимогам частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд не визначає розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 24 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1