Справа № 308/274/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння - адвоката ОСОБА_4

особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5

лікаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в режимі відеоконференції з особою, щодо якої вирішується питання про застосування заходів медичного характеру, з приміщення КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров"я Івано-Франківської обласної ради" (відокремлений (віддалений) структурний підрозділ № 2», клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відомості про яке 13.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002015 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відомості про яке 13.11.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002015, відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Встановлено, що близько 10 год. 30 хв. 13.11.2025 року ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 №2101-IХ та в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», знаходячись на сходовій клітці першого поверху, першого пд"їзду буд. № 14а, по вул. Романа Шухевича в м. Ужгороді, зупинивши своєю рукою потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася, відкрито викрав, вирвавши з рук потерпілої належний їй мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А53», ІМЕІ: НОМЕР_1 , чим спричинив їй матеріального збитку на загальну суму 4333 грн.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 478 від 04.12.2025, проведеної Закарпатською філією судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (м. Берегове), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді маячного розладу (F22). За своїм психічним станом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у теперішній час. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру поміщення у спеціальний заклад із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, з метою його обов"язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних дій.

Також у клопотанні слідчий зазначає, що що за таких обставин, у ході досудового розслідування здобуто дані, про вчинення ОСОБА_5 , який виявляє ознакипсихічним захворюванням у вигляді маячного розладу (F22), та не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у стані неосудностіта його психічний стан не може забезпечити безпеку його самого та інших осіб, а тому є необхідність в застосуванні судом до ОСОБА_5 , примусових заходів медичного характеру, у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

А тому просить суд застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та пояснив, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, а тому просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що всі відомості надані нею під час досудового розслідування підтверджує у повному обсязі.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини щодо вчиненого кримінального правопорушення, пояснив, що спускався по сходах і побачив ОСОБА_8 . Він підійшов до неї зупинив її однієї рукою в районі грудної клітки, а іншою рукав відібрав у неї телефон. Телефон у подальшому віддав поліції, бо той був заблокований. Підтримав позицію адвоката.

Захисник особи, щодо якої вирішується питання про застування примусових заходів медичного характеру адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні залишив на розсуд суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд уважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про яке зазначено у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_5 , суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі наданих суду доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до до висновку судово-психіатричної експертизи № 478 від 04.12.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді маячного розладу (F22). За своїм психічним станом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у теперішній час. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру поміщення у спеціальний заклад із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, з метою його обов"язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних дій.

Таким чином, встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент розгляду кримінального провадження, так як він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і не може у теперішній час і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді поміщення у спеціальний заклад із надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Оскільки, відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку, тому в даному випадку процесуальні витрати з ОСОБА_5 стягненню не підлягають.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку а саме: до КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров"я Івано-Франківської обласної ради" (відокремлений (віддалений) структурний підрозділ № 2», залишити в силі до набрання ухвалою законної сил.

Процесуальні витрати по справі вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 2258,50 грн. - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19,93,94 КК України, ст.ст.512,513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене ч.4 ст. 186 КК України, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку а саме: до КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров"я Івано-Франківської обласної ради" (відокремлений (віддалений) структурний підрозділ № 2», який знаходиться за адресою: ІваноФранківська область, Івано-Франківський район, с. Підмихайлівці, вул. Медична, 1, обраний відносно ОСОБА_5 , відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 27.02.2026 року - до набрання ухвалою законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А53», ІМЕІ: НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8

Речовий доказ - оптичний носій інформації DVD-R диск марки «Verbatim», із записами з камер поліцейських УПП в Закарпатській області за 13.11.2025 року, якими опрацьовувався виклик за адресою: м. Ужгород, вул. Р. Шухевича, 13 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі вартість проведеної товарознавчої експертизи у сумі 2258,50 грн. - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1