ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/534/26 Справа № 932/9451/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001075, за апеляційними скаргами представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Шевченкіського районного суду м. Дніпра від 18 червня 2025 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченкіського районного суду м. Дніпра від 18 червня 2025 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши ісптовий строк 2 роки та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Окрім цього, судом скасовано заходи забезпечення кримінального провадження, вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та визначено долю речових доказів, а саме: диск зберігати в матеріалах кримінального провадження; спецзасіб травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазин до нього та 2 предмети схожі на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 повернути останньому; п`ять гільз з маркуванням «Форт 9 мм Р.А.» - знищити.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 26.08.2023 близько 23.50 години ОСОБА_7 , перебував на проспекті Дмитра Яворницького біля будівлі 40 в м. Дніпро, яке є громадським місцем та на проїжджій частині якого знаходився автомобіль таксі «Део Ланос», державний номер НОМЕР_3 , на якому останній хотів направитися до адреси свого проживання. У той же час біля вказаного автомобіля таксі знаходився ОСОБА_12 , який також намагався домовитися з водієм про подальшу поїздку.

На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , знаходячись в громадському місці, бажаючи показати свою перевагу над суспільством, пов`язану з неповагою до людської гідності, байдужим ставленням до громадського порядку, законів і правил поведінки у суспільстві, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, що супроводжувався особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_7 дістав зі своєї сумки спецзасіб травматичної дії марки ПМ-РФ ВI-139453, на який в ОСОБА_7 мається відповідний дозвіл, та сидячи на передньому сидінні в автомобілі таксі марки «Део Ланос», державний номер НОМЕР_3 , та через відчинене вікно автомобіля натиснув на спусковий гачок вищевказаного спеціального засобу, направивши його вгору, проте постріл не відбувся.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку, ОСОБА_7 26.08.2023 близько 23.51 години, знаходячись на передньому пасажирському сидінні автомобіля таксі, який рухався на перехресті пр. Яворницького та вул. Харківської в м. Дніпро, де діючи умисно, з хуліганських мотивів, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, виявляючи особливу зухвалість, виявляючи явну неповагу до суспільства, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме засобу травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_4 , здійснив через відчинене вікно переднього пасажирського сидіння автомобіля таксі два постріли в бік ОСОБА_12 та три постріли вгору, після чого на вищевказаному транспортному засобі місце події покинув.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі, конфіскувавши на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України у власність держави спецзасіб травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазин до нього та 2 предмети схожі на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд не надав оцінки тим обставинам, що вчинений ОСОБА_7 злочин є тяжким та носить суспільну небезпеку для оточуючих, про що свідчать зухвалі дії останнього. Поряд із цим, прокурор вказує на те, що суд безпідставно не застосував спеціальної конфіскації засобу вчинення злочину, що суперечить положенням ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити рішення суду, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим та виправдати, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу цього кримінального правопорушення.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що кваліфікація дій засудженого як хуліганства не ґрунтується на правильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність.

Адвокат зазначає, що відповідно до фактичних обставин провадження, встановлених на підставі показань потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинувачений здійснив постріл в бік потерпілого на ґрунті особистого конфлікту, який виник між ними через поведінку останнього. На переконання сторони захисту, обстановка й обставини події, динаміка їх розвиту й об`єктивні ознаки насильницької поведінки засудженого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_12 , яка виникла раптово через сварку у відповідь на агресивні дії потерпілого, прагненням помститися йому, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Наведені обставини дають підстави для висновку про відсутність в діях обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою ознакою злочину, передбаченого 296 КК України. Серед іншого, захисник вказує на безпідставне посилання у вироку на показання свідка ОСОБА_17 , оскільки вона судом не допитувалась.

05 листопада 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_7 , який відмовився від апеляційної скарги свого захисника - адвоката ОСОБА_10

28 листопада 2025 року до суду також надійшла й заява потерпілого, який відмовився від апеляційної скарги, поданої його представником.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілого, який відмовився від своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 не підтримали, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення лише в частині застосування заходів кримінально-правового характеру, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи ті обставини, що представник потерпілого відмовився від апеляційної скарги та потерпілий цю відмову під час апеляційного розгляду підтримав, беручи до уваги також й те, що обвинувачений не підтримав апеляційну скаргу захисника, однак ним, як апелянтом, такої відмови заявлено не було, колегія суддів переглядає вирок суду з підстав, наведених в апеляційних скаргах прокурором та захисником, з урахуванням позиції обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що між ним та ОСОБА_12 виникла суперечка з приводу таксі, яке за попередньою домовленістю мало відвезти його додому. Коли він підійшов до автомобіля, біля вікна водія стояв ОСОБА_12 , він попросив його відійти, а сам сів в автомобіль на переднє пасажирське сидіння, вікно було відчинене. Потерпілий почав виражатися нецензурною лайкою та ображати, тому він дістав травматичний пістолет, сказав йому відійти від автомобіля та направив пістолет через вікно автомобіля. ОСОБА_12 заспокоївся та зробив крок назад і водій почав спокійно їхати. Коли під`їхали до світлофора побачив, що потерпілий біжить по тротуару за автомобілем та кричить. Щоб його зупинити він дістав обойму з сумки та зарядив пістолет, висунув його з вікна автомобіля та зробив п`ять пострілів. В цей час його друг ОСОБА_16 спав на задньому пасажирському сидінні;

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який вказав на те, що вони разом з друзями відпочивали в кафе, а коли вирішили йти, вийшли на вулицю та почали шукати таксі. Він побачив автомобіль служби таксі, разом з друзями підійшов до нього щоб запитати чи вільне авто, на що водій відповів - ні. Далі до автомобіля підійшов ОСОБА_16 , відпихнув його та ОСОБА_14 , наступив на його туфель і сів на заднє сидіння автомобіля. Через це в них виникла суперечка і між ними почався конфлікт. Далі до них прийшов ОСОБА_7 і між ними також виникла суперечка, останній сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля та дістав пістолет. Він почув звук спуску гачка, але пострілу не відбулось. Таксі поїхало, а він дістав мобільний телефон і почав знімати на відео таксі і людину, яка наставляла пістолет. Спочатку він біг за таксі, а потім стояв та продовжував знімав на відео. В ході руху з пасажирського переднього вікна ОСОБА_7 здійснив п`ять пострілів;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який вказав на те, що вони разом з друзями відпочивали в центрі міста Дніпра. Був пізній час, незадовго до комендантської години, а тому вони шукали таксі. Підійшли до припаркованого автомобіля та запитали у водія, чи можуть вони поїхали з ним додому, на що він їм відмовив. Вони продовжували стояти біля автомобіля і в цей час з закладу вийшов ОСОБА_16 , підійшов до автомобіля і наступив ОСОБА_12 на ногу. Він почав запитувати його, навіщо він це зробив, ОСОБА_16 щось відповів та сів на заднє сидіння цього автомобіля. Далі підійшла дівчина та сіла на заднє сидіння автомобіля, а також ОСОБА_7 який сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, вікно якого було привідкрите. ОСОБА_12 знову перепитав навіщо ОСОБА_16 наступив йому на ногу у відповідь на що ОСОБА_7 повернувся та з передніх пасажирських дверей через вікно дістав пістолет та натиснув на гачок, але пострілу не відбулося. Після цього автомобіль почав рухатись, а ОСОБА_12 дістав телефон і почав знімати на відео цей автомобіль та йти за ним, а потім бігти. Далі вони почули п`ять пострілів з того боку, куди побіг ОСОБА_12 та поїхав автомобіль;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який вказав на те, що вони разом зі своїми товаришами відпочивали в закладі, після закриття якого вони всі вийшли на вулицю та намагались викликати таксі. Він побачив припарковане таксі та пішов з ОСОБА_12 поцікавитись, чи зможуть вони ним скористатись, на що почули відмову, оскільки воно було вже зайнято. Він почав відходити від таксі та його хтось штовхнув, хто це був він не бачив. Він відійшов та сів на бетонний стовпчик біля дороги, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння та не хотів конфліктів. ОСОБА_12 залишився біля таксі та перебував в полі його зору, але він не чув, що там відбувалось. Потім почув близько чотирьох-п`яти пострілів;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який вказав на те, що вони разом з друзями відпочивали у закладі. Близько 23:30 години вирішили розійтися. Оскільки скоро мала розпочатись комендантська година, викликати таксі вони не могли. На проспекті вони побачили припаркований автомобіль та ОСОБА_12 підійшов до вказаного автомобіля, щоб запитати у водія, чи можуть вони з ним поїхати, але про що вони спілкувалися, він не чув. Потім вийшов один чоловік, а за ним ще один, як потім вони дізнались ОСОБА_16 та ОСОБА_7 . ОСОБА_12 стояв біля автомобіля і вони попросили його відійти та один з них - ОСОБА_16 наступив йому на ногу. ОСОБА_12 це не сподобалось і він почав з`ясовувати для чого він це зробив. ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, а інший чоловік ОСОБА_16 сів на заднє пасажирське сидіння. Також з цими хлопцями була ще одна дівчина. ОСОБА_7 , знаходячись на передньому пасажирському сидінні, привідкрив вікно і він побачив у його руці пістолет, який він направив в сторону ОСОБА_12 . Потім він чув одне клацання курка, однак пострілу не відбулося. Далі ОСОБА_7 прибрав руку в салон автомобіля і машина поїхала. ОСОБА_12 побіг за автомобілем і знімав на відео мобільного телефону. В цей час він почув близько п`яти пострілів;

- протоколом огляду місця події від 27.08.2023 року, з фототаблицею та план-схемою, яким зафіксовано огляд ділянки місцевості за адресою: м.Дніпро, вул. Харківська, 3, під час якого виявлено та вилучено: предмет схожий на металеву гільзу жовтого кольору, яка має сліди пошкодженого капсуля, має напис «Форт 9мм PA» (об`єкт 1); два предмети схожих на металеву гільзу жовтого кольору зі слідами пошкодженого капсуля, має маркування «Форт 9мм РА» (об`єкт 2 та 3); два предмети схожих на металеву гільзу жовтого кольору, який має сліди пошкодженого капсуля та має маркування «Форт 9мм РА» (об`єкт 4 та 5) (т.1 а.с. 29-44);

- протоколом огляду місця події від 27.08.2023, яким зафіксовано огляд автомобіля Део Ланос зеленого кольору держномер НОМЕР_3 , під час якого виявлено та вилучено: при відчинені пасажирської правої двері та обробці гладких поверхонь - сліди папілярних візерунків на 4 липкі стрічки; змив - з передньої пасажирської двері; змив - з внутрішньої ручки задньої правої пасажирської двері. Також під час огляду було вилучено автомобіль Де Ланос зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_3 (т. 1 а.с.48-59);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2023, відповідно до якого ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого, як особу, яка 26.08.2023 приблизно о 23:50 годині, в громадському місці, здійснила приблизно 5 пострілів з пістолета (т. 1 а.с.87-88);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.09.2023, відповідно до якого ОСОБА_12 розповів обставини та продемонстрував механізм вчинення кримінального правопорушення 26.08.2023 (т. 1 а.с. 103-108);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2023, відповідно до якого, свідок ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 26.08.2023 приблизно о 23:50 годині, в громадському місці, здійснила декілька пострілів з пістолета (т. 1 а.с.113-114);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.09.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення 26.08.2023 (т. 1 а.с. 121-126);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2023, відповідно до якого, свідок ОСОБА_15 впізнав обвинуваченого, як особу, яка 26.08.2023 приблизно о 23:50 годині, в громадському місці, здійснила декілька пострілів з пістолета (т. 1 а.с.136-137);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.09.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 розповів про обставини та механізм вчинення кримінального правопорушення 26.08.2023 (т. 1 а.с. 145-150);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 розповів про обставини та механізм вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2023 (т.1 а.с. 157-162);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2023, відповідно до якого, свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 26.08.2023, в громадському місці здійснила п`ять пострілів (т. 1 а.с.170-171);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.09.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 розповів про обставини та механізм вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2023 (т. 1 а.с. 177-182);

- висновком експерта №СЕ-19/104-23/31499-БЛ від 13.10.2023, відповідно до якого, наданий на дослідження пістолет, який упаковано до спец. пакету PSP 3037986, вилучений 27.08.2023 в ході особистого обшуку у ОСОБА_19 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту - ручною, короткоствольною, гладкоствольною, травматичною зброєю з вогнепальним принципом метання снаряду - пристроєм «ПМ-РФ», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., призначеним для стрільби (відстрілу) патронів, споряджених еластичними метальними снарядами травматичної (несмертельної) - дії, гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (Терен-3П, ПНД-9П, Терен-ЗФ та інш.).

Даний пістолет виготовлений промисловим способом (виробництва КНВО «ФОРТ», м. Вінниця, Україна) та до стрільби придатний.

Надані на дослідження два патрона, які упаковано до спец. пакету PSP 3037986, вилучені 27.08.2023 в ході особистого обшуку у ОСОБА_19 , до бойових припасів не належать, є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., спорядженими метальними снарядами травматичної «несмертельної» дії.

Два патрона виготовлені промисловим способом (виробництва України) та до стрільби придатні.

Надані на дослідження п`ять гільз є складовими частинами патронів - стріляними гільзами патронів травматичної (несмертельної) дії калібру 9 мм Р.А., виготовленими промисловим способом (виробництва України).

Надані на дослідження п`ять гільз, вилучені 27.08.2023 під час проведення огляду місця події, розташованого біля будинку 3 по вулиці Харківській в місті Дніпро, стріляні з наданого на дослідження пістолета «ПМ-РФ», № НОМЕР_5 , калібру 9 мм Р.А (т.1 а.с.229-239);

- протоколом зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису від 27.08.2023, відповідно до якого, слідчим СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 знято показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні потерпілого ОСОБА_12 шляхом самостійного копіювання таких показань на ноутбук марки Леново (т. 2 а.с.2-3);

- протоколом огляду відеозапису від 05.09.2023, відповідно до якого переглянутий відеозапис подій кримінального правопорушення (т. 2 а.с.5-8);

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- кінозйомки, відеозапису від 04.09.2023, відповідно до якого знято показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні КП «ІНФО-РАДА-ДНІПРО» Дніпровської міської ради, за 26.08.2023 у період часу з 23:40 години по 23:59 години, з камер спостереження «Безпечне місто», яка зафіксувала події, які сталися на перехресті вулиці Харківська та проспекту Дмитра Яворницького (т.2 а.с.11-12);

- протоколом огляду відеозапису від 05.09.2023, відповідно до якого переглянуто показання технічних засобів, що мають функції відеозапису, які перебувають у володінні КП «ІНФО-РАДА-ДНІПРО» Дніпровської міської ради, за 26.08.2023 у період часу з 23:40 години по 23:59 години, з камер спостереження «Безпечне місто», яка зафіксувала події, які сталися на перехресті вулиці Харківська та проспекту Дмитра Яворницького (т. 2 а.с.15-18);

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 27.08.2023, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено спецзасіб травматичної дії ПМ РФ НОМЕР_1 та магазин до нього, 2 предмети схожі на патрони з маркуванням «Форт 9 мм Р.А.», дозвіл на зброю № НОМЕР_2 дійсний до 09.12.2024 року на ім`я ОСОБА_7 , мобільний телефон марки Samsung S 22 (т. 2 а.с. 19-29).

Надаючи оцінку вказаним доказам, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази у своїй сукупності суд вважає достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинено в умовах очевидності, на очах у численних свідків, які засвідчити факт здійснення обвинуваченим пострілів у громадському місці. Ці показання узгоджується з даними відеозаписів та відповідають решті досліджених судом доказів, які обґрунтовано визнано належними та допустимими.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого про помилковість наданої кваліфікації, то вони свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли.

Так, в апеляційній скарзі захисник вказує на те, що обвинувачений мав конфлікт з потерпілим, отже його дії не мали на меті порушення громадського порядку.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів звертає увагу на те, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, постанова Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 127/32099/19).

На переконання колегії суддів, зміст і спрямованість протиправного діяння, суд встановив правильно, а тому вважати закон України про кримінальну відповідальність неправильно застосованим колегія суддів не може.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 дійсно мав конфлікт з потерпілим, проте його поведінка, зокрема застосування гладкоствольної вогнепальної зброї самозахисту у громадському місці, в тому числі в той час, коли він залишив місце події та контакту з потерпілим не мав, вочевидь мала на меті грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю.

Таким чином, обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_7 свідчать про те, що вона була не була зумовлена особистою неприязню до потерпілого, а навпаки мала на меті протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів розцінює доводи захисника виключно як спосіб захисту та приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Щодо доводів захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону через посилання у вироку на показання свідка, який судом не допитувався, то вони спростовуються матеріалами провадження.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та його особі, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно.

В якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття.

Обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом встановлено не було.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання, про що в апеляційній скарзі порушує питання прокурор.

На переконання колегії суддів, суд з достатньою повнотою врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують покарання, а тому призначене із застосуванням положень ст. 75 КК України покарання слід вважати справедливим.

Поряд із цим, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про необхідність застосування заходів кримінально-правового характеру.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Колегією суддів встановлено, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в якості знаряддя вчинення цього злочину ОСОБА_7 було використано спецзасіб травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазин до нього та 2 предмети схожі на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.».

Як вбачається з оскаржуваного вироку, всупереч наведеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, суд положень ст.ст. 96-1, 96-2 КК України не застосував, натомість на підставі ст. 100 КПК України вирішив повернути це майно ОСОБА_7 .

З огляду на викладені обставини та допущені судом порушення, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру у вигляді спеціальної конфіскації, яка полягає у конфіскації у ОСОБА_7 у власність держави спецзасобу травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазину до нього та 2 предметів схожих на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.».

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на те, що спеціальна конфіскація не є кримінальним покаранням, її застосування судом апеляційної інстанції не погіршує становища обвинуваченого.

Ця позиція узгоджується з висновками Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 183/4229/23.

З урахування наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку, застосувавши до обвинуваченого заходи кримінально-правового характеру.

Водночас, суд вважає, що при вирішенні питання щодо спеціальної конфіскації знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, в порядку ст. 96-1, 96-2 КК України, є зайвим посилання на його повернення в порядку ст. 100 КПК України, а тому підлягає виключенню з вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що частково заслуговують на увагу, погоджується з ними, та приходить до висновку про необхідність зміни вироку з наведених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 421 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Шевченкіського районного суду м. Дніпра від 18 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, змінити.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України в порядку спеціальної конфіскації конфіскувати у власність держави спецзасіб травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазин до нього та 2 предмети схожі на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.».

Виключити з вироку посилання на вирішення в порядку ст. 100 КПК України долі речових доказів спецзасобу травматичної дії марки ПМ-РФ НОМЕР_1 , магазину до нього та 2 предметів схожих на патрони з маркуванням «Форт 9мм Р.А.».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4