Справа № 307/4359/25
Провадження №1-кп/307/324/25
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

17 березня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2025 року за №0000577 про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 вересня 2025 року за №0000577 про обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, щоОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин вчинення якого інкримінується обвинуваченому є особливо тяжким, а тому міра покарання за такий злочин може бути підставою та мотивом переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що останній, усвідомлюючи тяжкість злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як через пункти пропуску так і поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, а також переховуватись на території України. Крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи або навчання, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки такі особи судом безпосередньо не допитані. На даний час, зазначене кримінальне провадження судом не розглянуто та свідки, потерпіла у судовому засіданні не допитувались. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що обвинувачений буде здійснювати тиск та вплив на свідків і потерпілих з метою дачі ними завідомо неправдивих показань чи відмови від дачі показань, оскільки такі мешкають не лише у одному населеному пункті з останнім, а і безпосередньо разом з ним. Також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом недотримання своїх обов`язків передбачених ч.7 ст.42 КПК України. ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказане підтверджується тим фактом, що ОСОБА_8 хоч і є раніше не судимим, однак обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, яким умисно позбавлено життя іншу людину. Обвинувачений на даний час тяжкими захворюваннями не хворіє. Даних, які б вказували на неможливість продовження строку дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, і вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою обвинуваченого буде виправданим та необхідним.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відмовити. Вважає, що доводи наведені у клопотанні є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 вересня 2025 року відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 12 листопада 2025 року включно та який ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 листопада 2025 року продовжено до 02 січня 2026 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено востаннє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 26 березня 2026 року.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час суду не надано переконливих доказів того, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які були враховані судом при продовженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні або зменшилися.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи чи джерела доходів, є одруженим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Натомість, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження потерпілі та свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілих та свідків.

Також судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання вказаним ризикам, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 371,372 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год. 00 хв. 14 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено о 08 год. 50 хв. 19 березня 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3