Справа № 211/727/25
Провадження № 1-кп/211/233/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0002396 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Златоустівка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, пенсіонера, зареєстрованого та офіційно проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 року об 11 годин 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Довгинцівському районі, м. Кривого Рогу, по сухому асфальтному покриттю, проїжджій частині дороги вул. Романа Рибалки, з боку вул. Соборності в напрямку вул. Магістральна.

В цей же час, попереду руху автомобіля «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзну частину вул. Романа Рибалки, від припаркованого біля правого краю дороги автомобіля «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2 , справа наліво по напрямку руху автомобіля, переходила пішохід ОСОБА_5 , яка рухалась в темпі похідного кроку.

Водій ОСОБА_4 , при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_5 , що наближалась до смуги руху керованого ним автомобіля, проявив неуважність до дорожньої обстановки, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, вчасно заходів для зменшення швидкості руху автомобіля «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не прийняв, та не зупинив керований ним автомобіль, для того щоб надати можливість перейти дорогу та уникнути наїзду на пішохода, чим порушив Правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 б), 2.3 д), 12.3. Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

… д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- «12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Внаслідок недотримання зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання події, по проїжджій частині дороги вул. Романа Рибалки, у Довгинцівському районі, м. Кривого Рогу, водій ОСОБА_6 , допустив наїзд керованого ним автомобіля «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась в невстановленому для цього місці, не по пішохідному переходу, в темпі похідному кроку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , травмована. Відповідно до висновку експерта № 117 від 22.01.2025 потерпілій ОСОБА_5 , заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрито черепно-мозкова травма, лінійний перелом лівої тім`яної кістки з поширенням на скроневу кістку та основи черепа, забій головного мозку 2 ст., субдуральний крововилив малого об`єму справа, субарахноїдальний крововилив, гемотимпанум, гемосинус зліва, пневмоцефалія, перелом лівої ключиці, перелом 1-4 ребер ліворуч, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю. У вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється. Пояснив, що дійсно 15.11.2024 року об 11 годин 30 хвилин, керуючи автомобілем «ГАЗ 3110» в м. Кривому Розі та рухаючись з боку вул. Соборності в напрямку вул. Магістральна, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , в подальшому останній надав всю необхідну допомогу, викликав швидку, допомагав матеріально. Зазначив , що є пенсіонером, мешкає у селі, має хвору дружину, онука якого возить до дитячого садочку у м. Кривий Ріг з села, має замельний пай, обробленням якого займається сам, тому просив не позбавляти його права на керування транспортним засобом та просить його суворо не наказувати.

В суді потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 15.11.2024 року водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ 3110» збив її, коли вона переходила дорогу. Вона думала, що встигне перебігти, а водій її збив. Вона прийшла у свідомість у лікарні. Коли вона вийшла на дорогу, вона бачила машину. Після того, як сталося ДТП ОСОБА_4 відвіз її до лікарні. Коли вона перебувала у лікарні ОСОБА_4 приносив їй продукти та ліки. Просить покарати обвинуваченого не суворо.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак, за згодою учасників судового провадження, в силу ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органи досудового розслідування дії обвинуваченого вірно кваліфікували за ч. 2 ст. 286 КК України та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно дост.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання"(з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, при визначені покарання обвинуваченому враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винуватого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Згідно досудової доповіді наданої Довгинцівським РВ філії ДУ « Центр пробації « у Дніпропетровській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Обставини, що пом`якшують покарання згідно вимог ст.66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, враховуючи дані про його особу, враховуючи факт того, що вчинено тяжкий злочин, фактичні обставини та його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ст. 286 ч 2 КК України у виді позбавлення волі та звільнення від призначеного покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд ураховує, характер порушень Правил дорожнього руху України, вчинених обвинуваченим, а також наслідки від цих порушень, обставини справи, факт відшкодування потерпілій матеріальної шкоди, позицію потерпілої про призначення не суворого покарання, необхідність у використанні транспортного засобу у повсякденному житті, пенсійний вік обвинуваченого, а тому на думку суду виправлення обвинуваченого без відбування зазначеного додаткового покарання можливе.

Питання про речові докази, слід вирішувати відповідно до ст. 100 КПК України.

Стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертизи по справі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 ( один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/293-ІТ від 09.01.2025 року в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 копійок.

Речовий доказ автомобіль: ГАЗ 3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишений у розпорядження та відповідальне зберігання ОСОБА_4 - вважати переданим за належністю;

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1