Справа № 201/3153/26
Провадження № 1-кс/201/865/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000794 від 06.08.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

У судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрювана ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000794 від 06.08.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент російської федерації (далі - рф), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних сил рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

До вчинення злочинної агресії проти України російською федерацією залучено Збройні сили рф, розвідувальні, правоохоронні органи рф, незаконні збройні формування, створені на тимчасово окупованій території, найманців, які діють під загальним керівництвом та на досягнення єдиної злочинної мети - порушення суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до федерального закону «Про органи федеральної служби безпеки у російській федерації» від 03.04.1995 створено іноземну організацію «Федеральна служба безпеки російської федерації», на яку згідно з ст. 11 вказаного закону покладено проведення розвідувальної діяльності.

Громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.07.2025, перебуваючи у місті Краматорську Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, маючи злочинний умисел направлений на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, діючи з особистих мотивів, достовірно усвідомлюючи, що військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, та здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народно господарче та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, з метою окупації території України, - добровільно погодилася надавати допомогу представнику іноземної організації - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є представником ЗС РФ та активно співпрацює з іншими представниками держави-агресора - РФ.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.07.2025 громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи у місті Краматорську Донецької області (точне місце під час досудового розслідування не встановлено), використовуючи власний аккаунт у месенджері «Telegram», зареєстрований за номером мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , встановила зв`язок із представником іноземної організації - представником ЗС РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка використовує акаунт у месенджері «Telegram» під псевдонімом « ОСОБА_8 », зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , в ході подальшого спілкування із якою, почала надавати останній інформацію, дозвіл на поширення якої не надавався та яка не була розміщена у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України, Головним Управлінням розвідки Міністерства оборони України, про переміщення, рух, та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які розміщені на території Краматорського району Донецької області, з метою надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Так, 22.11.2025 року, з 12 годин 24 хвилин по 12 годину 44 хвилину, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Краматорську Донецької області, (точне місце під час досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, усвідомлюючи, що вона діє на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в умовах воєнного стану, за допомогою акаунту в месенджері «Telegram», зареєстрованим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , шляхом надсилання голосових і текстових повідомлень, повідомила представнику ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрованій в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 », інформацію про розміщення військової техніки та військовослужбовців Збройних Сил України, які здійснюють заходи з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, чим надала співробітнику іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. При цьому ОСОБА_5 достовірно усвідомлювала, що така інформація буде використана представниками іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України.

Також, 03.12.2025 року, о 08 годин 06 хвилин, представник ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрована в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 » шляхом надсилання голосового повідомлення ОСОБА_5 , яка використовує акаунт у месенджері «Telegram» зареєстрованим на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , поставила перед останньою завдання здійснити перевірку та повідомити про факт розміщення військовослужбовців Збройних Сил України.

Діючи на виконання поставленого завдання, 03.12.2025 року, об 11 годині 37 хвилин, ОСОБА_5 , за допомогою акаунту в месенджері «Telegram», зареєстрованим за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , повідомила представнику ЗС РФ ОСОБА_7 , зареєстрованій в месенджері «Telegram» за номером мобільного зв`язку НОМЕР_2 під псевдонімом « ОСОБА_8 », повідомила про відсутність представників сил оборони України у вищезазначеному закладі.

При цьому ОСОБА_5 достовірно усвідомлювала, що така інформація буде використана представниками іноземної організації у проведенні підривної діяльності проти України.

Двохмісячний строк досудового розслідування вказаного провадження закінчується 15 березня 2026 року, втім завершити розслідування у вказаний термін неможливо, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, під час досудового розслідування необхідно усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності.

Крім того, внаслідок складності кримінального провадження, ще необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати матеріали на виконання доручення слідчого у кримінальному провадженні; отримати висновок комп`ютерно-технічної експертизи; після отримання висновка комп`ютерно-технічної експертизи - провести його огляд; систематизувати матеріали кримінального провадження на предмет необхідності проведення інших слідчих та процесуальних дій; виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Також у поданому клопотанні слідчим зазначено, що для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з урахуванням отриманих матеріалів, необхідно скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, повідомити підозрювану та її захисника про завершення досудового розслідування, надати доступ до матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі та процесуальні дії, у яких виникне необхідність, для чого потрібен додатковий строк. В той же час, обвинувальний акт має бути не лише складений в межах строку досудового розслідування, а й направлено та доставлено до суду.

Отримання результатів зазначених процесуальних дій зі збору доказів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 93 КПК України, має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та потребує додаткового часу, що об`єктивно унеможливлює звернення до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 у даний час та може негативно вплинути на повноту та об`єктивність судового розгляду у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваній за інкриміноване кримінальне правопорушення, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшилися та продовжують існувати.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий просить продовжити стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилався на викладені в ньому доводи.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, посилався на викладені в ньому доводи.

Підозрювана ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення поданого клопотання.

Захисник у судовому засіданні не заперечував проти задоволення поданого клопотання

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

Розглядом клопотання встановлено, що у провадженні слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває кримінальне провадження №0000794 від 06.08.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

15.01.2026 ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

15.01.2026 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість врученої ОСОБА_5 підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 15.01.2026; протоколом затримання громадянки ОСОБА_5 від 15.01.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 15.01.2026; протоколом НСРД (зняття інформації з електронних інформаційних систем) від 10.12.2025 (не таємно).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.

При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваної до кримінального правопорушення, у вчиненні якого їй повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 16.01.2026 року обрано підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 15 березня 2026 року, без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Донецької обласної прокуратури від 10.03.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000794 від 06.08.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, продовжено до трьох місяців, тобто до 15 квітня 2026 року.

Строк дії ухвали слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 16.01.2026 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 спливає 15 березня 2026 року, втім у вказаний час завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не вбачається можливим, оскільки склад кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, згідно з ч. 5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, а для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з урахуванням отриманих матеріалів, необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

На переконання слідчого судді, підозрювана ОСОБА_5 спроможна:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні інкримінованого злочину, остання з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом виїзду на окуповану територію або за межі території України;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що підозрювана, залишаючись на волі за місцем свого проживання у разі не продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить їй продовжити вчиняти протиправну діяльність, у вчиненні якої вона підозрюється.

Інші ризики в судовому засіданні доведені не були.

24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, скоєного під час воєнного стану.

Характер та спосіб вчинених дій, специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 дають підстави вважати, що вона без продовження застосування до неї запобіжного заходу може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також інші кримінальні правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності та враховуючи характер дій підозрюваної, які пов`язані з проведенням військової агресії російської федерації проти України.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та право застосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже, слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені п.п. 1,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу суд враховує те, що досудове слідство у строки тримання під вартою підозрюваної завершити неможливо, так як необхідно провести ще ряд слідчих дій, а також суд враховує дані про особу підозрюваної, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, скоєний у воєнний час, а також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який наразі продовжується.

На виконання вимог частин 3 та 5 ст. 199 КПК України прокурор довів, що заявлені раніше при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились і є обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи підозрюваної, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, а також з огляду на обґрунтованість підозри та наявності ризиків, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України визначено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000794 від 06.08.2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, - задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.04.2026 року без визначення розміру застави.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений 12.03.2026 року о 12:05 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1