ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 688/461/26

Провадження № 11-сс/820/109/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч. 2 КК України, у кримінальному провадженні №00000173, внесеному до ЄРДР 08.02.2026року, -

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

В провадженні СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №00000173, внесеному до ЄРДР 08.02.2026року щодо ОСОБА_7 ,за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 08.02.2026 року, біля 20 год 50 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що розташований за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 38А, в м. Шепетівка Хмельницької області, став виражатися нецензурною лайкою в присутності відвідувачів, у зв`язку з чим ОСОБА_8 , який знаходився в приміщенні магазину, та який згідно наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області №5 від о/с від 06.01.2025, перебуває на посаді оперуповноваженого сектору розшуку злочинців і зниклих громадян відділу КП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області та має спеціальне звання лейтенант поліції, зробив йому зауваження та висловив законну вимогу припинити порушувати громадський порядок. В свою чергу ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин та зневажливого ставлення до працівників поліції, залишаючи приміщення магазину, став виражатися в адресу останнього нецензурними словами та висловлювати погрози фізичною розправою.

В подальшому, дочекавшись коли ОСОБА_8 вийшов з магазину на вулицю, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник поліції, який одягнений у формений одяг (однострій) та виконує свої службові обов`язки, оскільки діяльність поліції є безперервною, у зв`язку з виконанням працівником поліції службових обов`язків відповідно до Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015р. - № 580-VIII, продовжив виражатися нецензурною лайкою, висловлювати в його сторону образи та погрози фізичною розправою, на що ОСОБА_8 намагався вгамувати його, роз`яснюючи йому протиправний характер поведінки, а в подальшому пішов до свого автомобіля.

Продовжуючи свою протиправну поведінку, не реагуючи на вимогу та прохання працівника поліції припинити протиправну поведінку, ОСОБА_7 пішов за ОСОБА_8 на стоянку автомобілів, а коли наздогнав його, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання їх негативних наслідків, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, а саме: упродовж часу з 20 год 54 хв по 21 год умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень та завдання фізичного болю, наніс один удар правою ногою в нижню ділянку правої ноги, один удар правою рукою в нижню частину лівої руки, один удар правою рукою в ліву ділянку голови, один удар ногою в ділянку правої ноги, один удар правою рукою в ділянку правої руки та один удар лівою рукою в праву ділянку обличчя, не завдавши при цьому тілесних ушкоджень, однак завдавши фізичного болю останньому.

Своїми умисними діями, що виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 345 ч. 2 КК України.

08 лютого 2026 року в 21 год.06 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

09 лютого 2026 року о 19год. 10хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.345 ч.2 КК України

10.02.2026 року старший слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя і здоров`я особи СВ Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року, клопотання задоволено та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 08 квітня 2026 року включно.

Мотивуючи вказане рішення, слідчий суддя посилається на положення ст. 177 КПК України та зазначає про обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_7 , враховує особу підозрюваного, а також наявність ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у даному провадженні а також продовження злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказане рішення захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити, та застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вважає, оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованою та безпідставною.

Зазначає, що слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків лише тяжкістю інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не врахувавши відомості, що характеризують особу підозрюваного, інші обставини справи, вимоги кримінально-процесуального законодавства, а також висновки Європейського суду з прав людини. Водночас, підозрюваний визнає свою вину та розкаюється у скоєному, співпрацює зі слідством та готовий понести покарання.

Окрім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, по місцю постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має неповнолітню дитину, має постійні доходи, працює.

Захисник зазначає і про те, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, що дає підстави дійти висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку сторони захисту, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, а саме домашній арешт, який ОСОБА_7 може відбувати по місцю свого постійного проживання. Перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний буде під постійним контролем органів поліції, що забезпечить його належну процесуальну поведінку. Окрім того, для посилення контролю можна використати електронні засоби, що взагалі унеможливить вчинення ним протиправних дій.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, поданої захисником, просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти апеляційної скарги захисника, відстоював законність та обґрунтованість прийнятого рішення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи рішення за апеляційними доводами захисту, колегія суддів виходить з того, що обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідає тяжкості інкримінованого йому злочину та з огляду забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів правильно оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Колегія суддів виходить з того, що злочин, передбачений ст.345 ч.2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст.12 КК України є умисним нетяжким злочином проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян, за який може бути призначено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Отже, усвідомлюючи можливість призначення даного покарання, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення відбування покарання у виді позбавлення волі.

Колегія апеляційного суду враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_7 будучи обізнаним, що відносно нього Хмельницьким міськрайоним судом розглядається обвинувальний акт про обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, став переховуватися, в судові засідання не з`являвся, у зв`язку з чим ухвалою суду від 21.08.2025 року його оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає наявними ризики незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого шляхом умовлянь, чиненням тиску, погроз з метою зміни їх показань під час судового розгляду, оскільки слідство знаходиться на початковій стадії, усі свідки не встановлені та не допитані. Окрім того, оскільки після набуття статусу підозрюваного, ОСОБА_7 має право на знайомлення з матеріалами кримінального провадження та буде мати доступ до анкетних даних потерпілого та свідків, їх місця мешкання, отже підозрюваний зможе шляхом погроз чи вмовлять здійснити спробу впливу на них.

Колегія суддів вважає доведеним і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.01.2020 року за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Окрім того, 14.02.2025 до Хмельницького міськрайонного суду спрямовано для розгляду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ст. 407 ч. 5 КК України, що свідчить про ризики кримінально спрямованої поведінки підозрюваного.

Наведені обставини, які в сукупності характеризують особу підозрюваного та мають враховуватися судом згідно ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу, на думку колегії суддів, не містять достатніх чинників які б утримували підозрюваного від порушення процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та суду.

Колегія суддів враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому висловлена правова позиція про те, що суворість покарання слід вважати суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи та вірогідності вчинення нових злочинів, наявність підстав для тримання особи під вартою мають оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості особи, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 по місцю постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має неповнолітню дитину, має постійні доходи, працює, не є визначальними при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини стосуються характеристики особи в загальному, про те не спростовують наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та не усувають ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, також продовження злочинної діяльності та вчинення нових кримінальних правопорушень. Отже, вони не є такими, що давали б можливість змінити обраний запобіжний захід.

З урахуванням наданих матеріалів та встановлених в ході апеляційного розгляду обставин, колегія суддів вважає рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 183 ч.2, ч.4 п.1 КПК України без визначення розміру застави законним, обґрунтованим і мотивованим, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та у достатній мірі забезпечить правомірну процесуальну поведінку підозрюваного.

При розгляді клопотання слідчого зазначеним обставинам слідчим суддею було надано належну оцінку з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини, на думку колегії суддів усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому відповідно підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 08 квітня 2026 року включно - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3