Дата документу 06.03.2026
Справа № 334/5282/25
Провадження № 1-кп/334/305/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

законного представника

неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бурчак, Михайлівського району, Запорізької області, громадянки України, яка має середню освіту, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

вироком Основ`янського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року за ч.1 ст.296, ч.4 ст.185, 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

14 травня 2025 року о 20 годині 22 хвилині, обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зайшла до торгівельної зали магазину «Єва» - ТОВ «Руш», який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний буд. №218 з метою придбання парфумованого виробу.

Далі, обвинувачена діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшла до прилавку, який розташований в парфумерному відділі магазину, обрала товар, а саме «MM Fabien Marche Boheme de Rouge» об`ємом 100 мл., вартістю 290 гривень 83 копійки без ПДВ, та тримаючи його в руках направилась до виходу з магазину.

Після чого, обвинувачена, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадання чужого майна, шляхом вільного доступу, розуміючи, що її дії очевидні для оточуючих та усвідомлюючи, що вони носять відкритий характер, пройшла повз касову зону магазину не розрахувавшись за товар, в цей час адміністратора магазину почала кричати обвинуваченій про повернення неоплаченого товару, однак остання, розуміючи що її злочинні дії викриті, не реагуючи на переслідування та заклики адміністратора магазину зупинитися, утримуючи при собі парфумовану воду «MM Fabien Marche Boheme de Rouge» об`ємом 100 мл., о 20 годині 32 хвилини, покинула місця вчиненого кримінального правопорушення з викраденим майном, яким в подальшому розпорядилась на власний розсуд, спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на суму 290 гривень 83 копійки без ПДВ.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнала повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надала суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладено в обвинувальному акті, погодилась на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім її особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і нею не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, пояснивши, що рішення її є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їй зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до неї сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 , повністю визнала свою винність у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 , надані нею під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №207 від 28 травня 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період інкримінованого їй кримінального правопорушення виявляла та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді специфічного емоційно нестійкого розладу особистості, імпульсивний тип, ускладненого психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (психостимулятори, канабіноїди, алкоголь), синдром залежності. У період інкримінованого їй правопорушення ознак тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла. Отже, вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування залежності від психоактивних речовин.

Таким чином, суд допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд при призначенні покарання виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, що нею вчинено тяжкий злочин, особу винної, яка не заміжня, не має на утриманні осіб, на момент вчинення кримінального правопорушення була неповнолітньою, посередньо характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судима, наявність у відповідності до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, неповнолітній вік на момент вчинення кримінального правопорушення, добровільна участь у Програмі відновного правосуддя, відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, згідно статті 103 КК України суд враховує умови життя та виховання ОСОБА_4 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітньої на момент вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_4 з 2022 року має статус внутрішньо переміщеної особи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю, вітчимом, рідним братом та рідною сестрою в двокімнатній квартирі, у квартирі не має власного простору, проживає в одній кімнаті з молодшим братом, має окреме спальне місце, облаштоване місце для навчань, шафу для одягу, мобільний телефон. Житло в якому проживає ОСОБА_4 забезпечена всім необхідним для проживання: побутова техніка, комунікації підключені та працюють. Під час відвідування в квартирі було чисто, в родині є всі необхідні засоби гігієни, продуктів харчування в достатній кількості. Мати з 2022 року не працює перебуває в декретній відпустці по догляду за молодшою донькою, на теперішній час вона зі свої чоловіком знаходяться в пошуках роботи, а також перебувають на обліку в Запорізькому центрі зайнятості. На даний період родина проживає за рахунок соціальних виплат від держави як внутрішньо переміщеним особам.

ОСОБА_4 хронічних захворювань не має, розвинута відповідно свого віку.

ОСОБА_4 не має зацікавленості у навчанні. ОСОБА_4 дружить і спілкується переважно з хлопцями, що демонструють асоціальну протиправну поведінку з якими разом вживала алкоголь, наркотичні засоби, вчиняла правопорушення. Згідно матеріалів досудової доповіді щодо неповнолітньої обвинуваченої, у неповнолітньої ОСОБА_4 середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, можливе виправлення без ізоляції від суспільства за умови здійснення за нею посиленого контролю. З матеріалів досудової доповіді видно, що в сім`ї ОСОБА_4 зневажливе ставлення до неї, байдужість, проблеми з контролем поведінки, неналежне виховання. З боку ОСОБА_4 є негативне ставлення до навчання та роботи. У ОСОБА_4 недостатньо організоване дозвілля, вона не залучена до просоціальних видів діяльності, у неї відсутні особисті інтереси. Деякі друзі ОСОБА_4 з антисоціальною поведінкою, в неї відсутні друзі та знайомі з соціально прийнятною поведінкою. Дефіцит когнітивних навичок, імпульсивність, фізична агресія, вербальна агресія. ОСОБА_4 заперечує/применшує серйозність своєї поведінки, применшує її наслідки, не має почуття провини.

З врахуванням викладеного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та за відсутності підстав які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої санкцією ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки обвинувачену ОСОБА_4 засуджено за вироком Основ`янського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року за ч.1 ст.296, ч.4 ст.185, 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі звільнено від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік, тобто обвинувачена скоїла злочин до винесення вказаного вище вироку, то суд вважає за необхідне призначити їй покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням конкретних обставин даної справи, даних про особу обвинуваченої, яка раніше судима, зараз прибуває при надії 4 місяць вагітності, посередньо характеризується за місцем проживання, на момент вчинення кримінального правопорушення була неповнолітньою, відношення обвинуваченої до скоєного, яка шкодує з приводу вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, враховуючи висновки досудової доповіді, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, тому на підставі ст.ст.75,104 КК України можливо звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 та п.2,4 ч.3 ст.76 КК України.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченої іспитового строку в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинувачену достатній виховний вплив для її перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним за даним вироком більш суворим призначеним вироком Основ`янського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2025 року призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки. У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна про кримінального мислення».

Арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя 19 травня 2025 року на парфум «MM Fabien Marche Boheme de Rouge», предмет ззовні схожий на ніж довжиною 12 см. - скасувати.

Речові докази:

парфум «MM Fabien Marche Boheme de Rouge», який по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом та перебуває на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - повернути представнику магазину «Єва» - ТОВ «Руш», розташованого: м. Запоріжжя пр. Соборний буд. №218 за належністю;

предмет ззовні схожий на ніж довжиною 12 см., який по даному кримінальному провадженню визнано речовим доказом та перебуває на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1