Справа №295/3796/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000152 від 28.02.2026, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням в якому вказав, що у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000152 від 28.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 проходить військову службу та призначений на посаду інструктора восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до вимог статей 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, поважати права і свободи людини, не допускати протиправних дій, що принижують честь і гідність громадян та підривають авторитет Збройних Сил України. Однак ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного обмеження конституційного права особи на свободу та особисту недоторканність і бажаючи їх настання, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Так, 27.02.2026 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_14 , діючи узгоджено, прибули до домоволодіння АДРЕСА_1 , де достовірно знали, що за вказаною адресою перебуває ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_14 , ОСОБА_7 разом з одним із співучасників ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 або ОСОБА_13 ), діючи спільно та узгоджено, пошкодили (вибили) вхідні двері житлового будинку ОСОБА_14 та незаконно проникли всередину приміщення, тоді як інші співучасники забезпечували загальну координацію дій та контроль за обстановкою. Перебуваючи у житловому будинку потерпілого ОСОБА_14 , з метою подолання можливого фізичного опору, ОСОБА_13 умисно застосував до ОСОБА_14 невстановлений під час досудового розслідування спеціальний засіб аерозольної дії (балончик із речовиною сльозогінної або подразнюючої дії), розпиливши його в область обличчя та очей ОСОБА_14 , чим спричинив останньому фізичний біль, різке подразнення слизових оболонок та тимчасове порушення зору, позбавивши його реальної можливості чинити активний фізичний опір. Після цього, ОСОБА_13 спільно з одним із вказаних співучасників, застосовуючи фізичну силу, утримуючи ОСОБА_14 за руки, примусово вивели його з будинку на подвір`я, після чого діяли узгоджено в межах єдиного злочинного наміру, всупереч волі потерпілого, застосовуючи фізичну силу та фактично позбавивши його можливості вільно пересуватись, перемістили ОСОБА_14 до транспортного засобу марки «Форд Транзит», д.н.з. НОМЕР_1 , помістивши його всередину салону автомобіля, чим здійснили його незаконне позбавлення волі та викрадення. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, зазначені особи проти волі ОСОБА_14 перевезли його до адміністративної будівлі КНП «Романівська лікарня» Романівської селищної ради, що розташована за адресою: вул. Медична, 2, с-ще Романів Житомирського району Житомирської області. Після прибуття до вказаного приміщення ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи узгоджено, продовжили незаконне утримання потерпілого, обмеживши його свободу пересування. Під час незаконного утримання ОСОБА_14 до нього було застосовано спеціальний засіб обмеження рухів наручники, які були одягнуті на його руки, внаслідок чого потерпілий був фактично позбавлений можливості самостійно пересуватись та залишити приміщення. У подальшому, ОСОБА_14 утримувався у зачиненому холодному приміщенні у виснажливих для людського організму умовах вказаної будівлі до 28.02.2026, без законних підстав та всупереч його волі, що є грубим порушенням гарантованих статтями 29 та 33 Конституції України прав на свободу, особисту недоторканність та свободу пересування.

В мотивування доводів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення на нього процесуальних обов`язків слідчий посилається на наявність ризику, передбаченого у п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом-повідомленням на лінію 102 про вчинене кримінальне правопорушення ЄО №3818 від ОСОБА_15 від 27.01.2026; письмовою заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_16 від 28.02.2026; протоколом огляду місця події на території домоволодіння АДРЕСА_1 від 28.02.2026; письмовою заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_14 від 28.02.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 28.02.2026; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_14 від 28.02.2026; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_14 від 28.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 28.02.2026; протоколом огляду місця події з потерпілим ОСОБА_14 від 28.02.2026; протоколом обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , яке розташоване по АДРЕСА_2 від 28.02.2026; протоколом обшуку у адміністративному приміщенні, яке розташоване по АДРЕСА_3 від 28.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 28.02.2026; протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_16 від 28.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 28.02.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 28.02.2026; протоколом затримання ОСОБА_13 у відповідності до ст. 208 КПК України від 01.03.2026; Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_13 повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України від 03.03.2026; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється. Крім того, як встановлено під час досудового розслідування, більшість свідків є військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проходять службу разом із підозрюваним, перебували з ним у безпосередніх службових та побутових відносинах, є йому особисто знайомими та тривалий час спільно несли службу в одному підрозділі. Зазначена обставина створює об`єктивні передумови для здійснення підозрюваним незаконного впливу на свідків шляхом умовлянь, психологічного тиску, схиляння до надання неправдивих показань, узгодження позицій або відмови від надання показань, а також шляхом використання неформальних службових та товариських зв`язків, що є типовим для закритого військового середовища.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просили застосувати особисте зобов`язання., підозрюваний вину свою не визнав.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 3 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На переконання слідчого судді, під час розгляду клопотання прокурором доведено обґрунтованість підозри у можливому вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, але прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжних заходу ніж цілодобовий домашній арешт, слідчий суддя вважає за можливе у відповідності до ч. 3 ст. 194 КПК України, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що на час розгляду клопотання в суді в рамках вказаного досудового розслідування не визначено вид співучасті ОСОБА_7 в межах кримінального провадження №0000152, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не проведено всіх необхідних слідчих дій (експертизи, впізнання особи, тощо).

Також слід зазначити, що орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання ОСОБА_7 умов особистого зобов`язання звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Слідчий суддя враховує обставини статті 178 КПК України, що підозрюваний має постійне місце проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , за віком не є особою похилого віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, раніше не судимий, вину не визнав, має інвалідність третьої групи, має міцні соціальні зв`язки: одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, має позитивну характеристику.

З огляду на вищевикладене, відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт - особисте зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про застосування стосовно ОСОБА_7 , 06.03.1994 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді до 28.04.2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тексту ухвали складено о 12 год.- 15 хв. 09.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1