Провадження № 1-кп/489/563/26
В И Р О К

іменем України

31 березня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000307 від 27.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 за ч. 2 ст. 114-2 КК України (за злочин вчинений упродовж 09.02.2023 - 10.02.2023) до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками російської федерації здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами збройних сил рф та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо виправдовувала збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, 07.02.2023 о 15:37 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон марки «Huawei», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» за НОМЕР_3 , та обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» під нікнеймом « ОСОБА_6 » (ID - НОМЕР_4 ), який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_3 , а саме в чаті для спілкування « ОСОБА_7 » телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поширила наступне повідомлення: «Хотелось бы, чтобы как минимум люди, которые поддерживали информационную войну понесли наказание в виде гулагов. Не хотелось бы, чтобы им все спустили с рук. Т.к. они поддавали такому жесткому террору россиян и даже жителей Окраины, и даже своих же земляков какие могут быть к ним снисхождения? Лишь потому что они (поздно) поняли, что что-то им не так в киевской власти? Кто им мешал раньше разобраться? Столько людей уже в земле, благодаря им же и их постам, и орам в интернете.».

Вказане повідомлення було розміщене в якості відповіді на публікацію користувача в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наступного змісту:

«Об упоротых украинцах - мнение из Украины.

Стоит ли перевоспитывать повернутых на украинстве граждан? Мнений много, у каждого своё суждение, свой жизненный опыт. Очень ценно мнение тех, кто живёт внутри этого сообщества. Мнение из Николаева:

Добрый день. Хочу прокомментировать тему об упоротых украинцах. Я -жительница Николаева и такое ощущение, что все, кого я знаю -глубоко убежденные украинцы до мозга костей. Из-за своих убеждений и поддержки курса России перессорилась со всеми родственниками и друзьями. И вот что хочу сказать из собственного опыта убеждения украинцев в их неправоте - ничего не получится. Они свято верят в то, что во всех их бедах виноват ОСОБА_8 и переубедить их в обратном невозможно. Поэтому даже не заморачивайтесь по поводу того, как их переубеждать. Никак. Только жестким принуждением к порядку и уважению законов и правильным образованием во всех учебных заведениях. Как во времена ОСОБА_9. Пока не вымрут все упоротые и не вырастут их правильно воспитанные дети. Ведь не зря ОСОБА_10 водил евреев 40 лет по пустыни, чтобы умерло поколение рабов, а в Землю Обетованную пришли только свободные от рождения люди.

Если хотите, можете опубликовать

***

В моём понимании в большинстве своем они находятся под действием сектантства. Сектанты тоже с пеной у рта будут доказывать свою правоту.

На счёт перевоспитания... Я бы имел дело только с детьми и теми, кто хочет понять. Остальные - да, будут жить а строгих рамках закона. И я бы отпускал их на запад.»

Не секрет, что есть мариупольцы, херсонцы и тд, которыеэвакуировавшись в Россию, через Прибалтику ехали в Европу. Пусть едут, зачем держать? Как говорит один старший товарищ: каждый человек должен иметь шанс обосраться по полной программе.

Но тут есть и у нас проблема: мы ничего не предлагаем. Нет никакой идём, нет осознанного будущего, нет пути, по которому мы пойдем. Война - это тяжкий, но короткий промежуток. Дальше что?

Мы все понимаем, что как раньше уже не будет... Ну почти все, до чиновников это доходит тяжелее. А как будет? Никто толком не говорит...

Остаются те, у кого внутри что-то подсказывает остаться. Что-то вроде интуиции и просто веры в Россию. А верить многие разучились за 30 лет.Не России вина конечно, но и не их. Они другой жизни не знают.

Кто-то посмотрит и останется, кто-то уедет. Но и ОСОБА_13 надо будет показывать чаще, да и ОСОБА_11 крутить, ОСОБА_12, снимать фильмы о войне, о майдане, о Донбассе...

Украинское сектанство разбудило в человеке самые худшие мотивы. Мы должны разбудить лучшие, в том числе и у себя.

Поддержать канал: НОМЕР_5 сбербанк».

Поширене ОСОБА_4 повідомлення, містить інформацію, яка виправдовує збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України як виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

19.12.2025 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 436-2 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачена, у виді одного року позбавлення волі зі застосуванням ч. 4 ст. 70 та ст. 75 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності тяжких наслідків та заподіяння шкоди; особи обвинуваченої, яка беззастережно визнала свою вину, щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дитину, раніше судима за злочин, вчинений після вчинення кримінального правопорушення у якому вона обвинувачується у даній справі, її вік, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачена ОСОБА_4 , її захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та призначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачена повністю та беззастережно визнала свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначила про своє щире каяття, засудила свої дії.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 19.12.2025 між прокурором та обвинуваченою за участю її захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами виду та міри покарання із застосуванням ст. 70 КК України та зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 засуджена вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 за ч. 2 ст. 114-2 КК України (за злочин вчинений упродовж 09.02.2023 - 10.02.2023) до 5 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК України).

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК (постанова ОП ККС від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17 (провадження № 51-2631кмо19)).

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої від відбування остаточного покарання з випробуванням та про тривалість строку такого випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, враховує: особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка, офіційно не працевлаштована, не одружена, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, її вік та стан здоров`я, повне визнання своєї вини, щире розкаяння у вчиненому.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КПК України зі встановленням для ОСОБА_4 одного року і восьми місяців іспитового строку, що буде достатньо для її виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки в цьому кримінальному провадженні було призначено та проведено судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, вартість якої документально підтверджена, то витрати понесені на її проведення в сумі 8 914,00 грн підлягають стягненню із особи, визнаної винуватою та засудженої вироком суду.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

1. Затвердити угоду від 19.12.2025 між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що було призначено вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2024 у справі 489/3417/23, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі направлення ОСОБА_4 , звільненої від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного цим вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.03.2023 по 13.11.2024 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 8 914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом, а також, що у разі невиконання ними угоди про визнання винуватості прокурор в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1