Справа № 369/103/25
Провадження №1-кп/369/1141/26
УХВАЛА

про відмову у зміні запобіжного заходу

01.04.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч.ч. 3, 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, -

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 5 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч.ч. 3, 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання та повернення застоводавцю ОСОБА_10 внесену ним заставу за обвинуваченого в сумі 999 240 грн, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що на даний час обов`язки покладенні на ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2025 не продовжувались. Крім того, він за цей час довів своєю процесуальною поведінкою відсутність ризиків, які були підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу. Крім того, у нього наявні міцні соціальні зв`язки та за своїм станом здоров`я він потребує постійного лікування.

Захисники та обвинувачені підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурор заперечував, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 із застави на особисте зобов`язання, зазначивши що ризики, які були підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують існувати.

Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2024 (справа № 759/18142/24) вбачається, що до підозрюваного ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із альтернативою внесення застави в розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 грн. Ухвалою передбачено, що на підозрюваного ОСОБА_9 покладаються кілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці у разі внесення застави.

Відповідно до копії платіжної інструкції №1425 від 09.09.2024 вбачається, що ОСОБА_10 вніс заставу за ОСОБА_9 в сумі 999 240 грн, згідно із зазначеною вище ухвалою слідчого судді від 06.09.2024.

Згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2024 (справа № 759/25316/24) вбачається, що ОСОБА_9 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді застави до 31.01.2025, включно.

Відповідно до ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2025, ОСОБА_9 продовжено строк дії обов`язків, покладених на нього при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді застави до 23.03.2025, включно.

У подальшому, після 23.03.2025 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не був продовжений.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Розглядаючи питання наявності ризиків, суд переконаний, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів кримінального вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

На даному етапі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 показань суду не давав і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому суд вважає доведеними існування ризиків, що ОСОБА_9 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд не залишає поза увагою те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», роз`яснення Верховного Суду, надані у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що суди оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом, мають враховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні як відповідний ризик.

Відомості про наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків на території України на переконання суду не нівелюють ризик переховування.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність ризику переховування з огляду на належну процесуальну поведінку, а також на відсутність спроб обвинуваченого переховуватись від суду.

Суд переконаний, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 та сумлінне виконання ним обов`язків, не свідчить про відсутність ризику переховування, а навпаки вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави у визначеному судом розмірі, а саме 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , є таким, що достатньою мірою гарантує належну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні, а загроза втрати такої застави (стягнення у дохід держави) є ефективним стримуючим фактором для нього.

З огляду на вищевикладене, суд вважає , що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, у даному випадку, буде недостатнім, так як виконання покладених обов`язків буде залежати виключно від волі самого обвинуваченого, а їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Отже, клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 177-178, 194, 182, 201, 331, 372, КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1