н/п 1-кс/174/64/2026
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року м. Вільногірськ

Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 06.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 06.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

16.02.2026, до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого, яке вмотивовано тим, що майно, а саме: мобільний телефон марки «HONOR Х6а600», модель «WDY-LX1», ОЗУ 4,0 ГБ + HONOR RAM Tarbo, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , синього кольору в чорному чохлі, який поміщено до спец.пакету ICR0076789 є речовим доказом, має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а в разі незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та його можливе подальше використання, позбавить орган досудового розслідування можливості проведення об`єктивного та всебічного розслідування по даному кримінальну провадженню. Накладення арешту є необхідним оскільки існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вищевказаного майна, яке тимчасово вилучене під час огляду, в подальшому даний об`єкт потребує дослідження експертами, які володіють спеціальними знаннями, зокрема для проведення судової товарознавчої експертизи, а тому, просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони користування, розпорядження та відчудження.

В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, з приводу накладення арешту на майно не заперечує.

Прокурор про місце, дату і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, що у відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Слідчий, в судовому засіданні клопотання підтримала, вважаючи його законним та обґрунтованим з підстав зазначених в клопотанні, просила його задовольнити.

Вислухавши слідчого, ознайомившись зі змістом клопотання, дослідивши письмові матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, відповідно до ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Вимогами ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема є доказом злочину.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В свою чергу ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних норм, слідчий суддя під час досудового провадження накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, яким може бути зокрема речовий доказ, з метою збереження цих доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2026 за заявою ОСОБА_4 від 05.02.2026 щодо незаконного заволодіння його особистим майном до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та розпочато досудове розслідування за № 0000034.

В ході досудового розслідування, а саме 11.02.2026 ОСОБА_5 , добровільно видала мобільний телефон марки «HONOR Х6а600», модель «WDY-LX1», ОЗУ 4,0 ГБ + HONOR RAM Tarbo, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , що підтверджується матеріалами долученими до клопотання.

Ці речі є тимчасово вилученим майном, визнані по справі речовим доказом і відповідають критеріям ст.98 КПК України, оскільки в подальшому потребують дослідження експертами, які володіють спеціальними знаннями, зокрема для проведення судової товарознавчої експертизи та можуть бути використані як речові докази на підтвердження фактів чи обставин, що підлягають встановленню в ході досудового розслідування цього провадження, а незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вказаного майна може призвести до його знищення, втрати чи пошкодження, тому з метою забезпечення збереження даних речових доказів по справі слід накласти арешт на вище зазначене майно, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження.

Керуючись ст.ст.98,100,131,132,167,168,170-175,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000034 від 06.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений мобільний телефон марки «HONOR Х6а600», модель «WDY-LX1», ОЗУ 4,0 ГБ + HONOR RAM Tarbo, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 синього кольору в чорному чохлі, який поміщено до спец.пакету ICR0076789 та вилучений до ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, шляхом заборони користування, розпорядження та відчудження.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1