Справа № 1-кп/593/80/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2026 р. Бережанський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000082 від 03 березня 2025 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогачин Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, має двоє дітей, які не досягли повноліття, працюючого майстром лісу Бережанського лісництва філії «Подільський лісовий офіс» ДП «Ліси України», депутата Нараївської сільської ради, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисниці ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 здійснив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області № 3/593/409/2024 від 12 вересня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

28 лютого 2025 року, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 та, який був ознайомлений з постановою серії ЕНА № 2204630, та вищевказаним судовим рішенням про позбавлення його права керування транспортними засобами, виник злочинний умисел, спрямований на умисне невиконання вказаної постанови суду, в частині позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на невиконання постанови Бережанського районного суду Тернопільської області № 3/593/409/2024 від 12 вересня 2024 року, в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 1291 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжив керування транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 28 лютого 2025 року, близько 13 години 12 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Audi A6» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та рухався автодорогою у м. Бережани по вул. Степана Бандери Тернопільського району Тернопільської області, де був виявлений та зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області на підставі п.3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху.

Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.382 КК України за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

04 лютого 2026 року в м. Бережани згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисниці ОСОБА_5 з другої сторони, відповідно до якої дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у інкримінованому йому діянні, а також узгоджено покарання, яке повинен нести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки їх невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, шкода внаслідок вчинення якого завдана лише державним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, згідний на призначення покарання визначеного в угоді про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні укладену угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2026 року підтримує, просить її затвердити.

Захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 укладену угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним підтримує, просить її затвердити.

Прокурор укладену угоду про визнання винуватості між ним та підозрюваним підтримує, вважає, що її слід затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що за умовами угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_3 в присутності захисниці, міра покарання визначена з врахуванням обставин визначених ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, і обставину, що пом`якшує покарання, а саме: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між: прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисниці ОСОБА_5 , - і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за обвинуваченням за ч.1 ст. 382 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: DVD-R диск, - залишити в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у прокурора.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 04 лютого 2026 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисниці ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: DVD-R диск, - залишити в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться у прокурора.

На вирок можуть бути подані апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.

Роз`яснити обвинуваченому, захисниці право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: