Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/308/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 383/475/26 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2026 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 03.06.2026 року з визначення застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 199 680 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати щодо її підзахисного альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Зменшити визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 мінімумів для працездатних осіб, до 20 розмірі мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 60 560 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання, не прийнято до уваги всі обставини та докази на які посилалась сторона захисту, не в повній мірі враховано особу підозрюваного. Так, у клопотанні немає переконливих даних про те, що цілодобовий домашній арешт до підозрюваного не зможе запобігти ризикам, на які посилається прокурор. Також ним не доведено обставин того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню, мати вплив на свідків. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, повністю визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, має намір повернутися до військової служби, про що свідчить письмова згода Військової частини НОМЕР_1 (копія письмової згоди надана в судовому засіданні). ОСОБА_6 ніяким чином не збирається ухилятися від органів досудового розслідування та суду та немає наміру тиснути на свідків. Крім того, не погоджується з визначеним слідчим суддею з розміром застави в сумі 199680,00 грн. Вважає, що визначений розмір застави є неспівмірним та надмірним. Слідчим суддею не було враховано матеріальний стан підозрюваного, та те що він мас на утриманні чотирьох малолітніх дітей. Хоча підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати йому заставу в мінімальному розмірі, але слідчий суддя не взяв це до уваги взагалі, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 має фінансову можливість її сплатити і все.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 01.08.2024 більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації та перебуваючи на посаді головного сержанта розвідувального взводу 3 механізованого батальйону ВОС 106975А військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 , який тимчасово дислокувався за адресою: населений пункт АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, перебуваючи різних в місцях, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як самовільне залишення військової частини без повноважних причин тривалістю понад три доби, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, про що 11.02.2026 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.04.2026 частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження підозрюваному ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002181в межах строку досудового розслідування, по 03.06.2026 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, має постійне зареєстроване місце проживання, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також стосовно якого 23.01.2025 направлено до суду обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на даний час судимість не знята, не погашена у встановленому законом порядку, має негативні характеристики з місця проживання, не має офіційного місця роботи та сталого доходу, відтак сталість соціальних зв`язків не доведена. Все вище визначене, дає підстави вважати на даному етапі досудового слідства, що підозрюваний є особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а тому у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, уникаючи відповідальності останній може покинути місце свого проживання.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дотримано.

З ухвали слідчого судді слідує, що у слідчого СВ поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002181 від 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

11.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

22.04.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002181 продовжено керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону до трьох місяців, тобто до 03.06.2026.

29.04.2026 слідчим суддею Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.06.2026, з визначення застави у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 199 680 грн.

За приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у виді тримання під вартою обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд процесуальних дій, тому, з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого СВ ВП №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки таке продовження, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та не суперечить вимогам ст. 199 КПК України.

Твердження сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, є непереконливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також апеляційний суд враховує, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі доводам, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірив та надав оцінку обставинам, з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на захист підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та має міцні соціальні зв`язки, не спростовують висновків слідчого судді про те, що ризики, встановлені під час застосування щодо останнього запобіжного заходу, а саме передбачені ч. 1ст. 177 КПК України, перестали існувати чи зменшилися. До того ж обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, були відомі слідчому судді під час розгляду клопотання і такі враховані при прийнятті рішення про продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу та не спростовують висновків слідчого судді в цій частині.

Не задовольняючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про те, що підозрюваний визнав вину та має намір продовжити військову службу не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків та не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони захисту про непомірність для підозрюваного визначеного розміру застави, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та передбачених ст.177 КПК України ризиків. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину особи, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та обґрунтовуючи розмір застави, суд в повній мірі не врахував визначені вимоги закону.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Згідно з матеріалами, які долучені до клопотання слідчого, при оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_6 не встановлено будь-яких даних про наявність у власності підозрюваного достатньо цінного майна чи інших активів, які зможуть забезпечити можливість внесення ним застави.

За таких обставин, застава щодо підозрюваного ОСОБА_6 у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що становить 199 680 грн є завідомо непомірною для нього та може порушити права особи на свободу та особисту недоторканість, які гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , враховуючи дані про його особу, майновий стан та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що у даному випадку буде пропорційним щодо його особи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючим фактором, який зможе запобігти таким ризикам та не є завідомо непомірною для підозрюваного із урахуванням викладеного вище.

Такий розмір застави відповідатиме практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2026 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2026 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 /двадцять/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок: отримувач - ДКСУ, м.Київ, МФО 820172, , рахунок UA0086310. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі №0002181.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , такі обов`язки в межах дії ухвали: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з без дозволу слідчого, прокурора або суду з Кіровоградської області;утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: