Справа 688/5360/25
№ 1-кп/688/67/26
Вирок

Іменем України

23 лютого 2026 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0001650 по обвинуваченню -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білопіль Шепетівського району Хмельницької області, українеця, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, призваного на військову службу по мобілізації, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони, у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 23.03.2022 року призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_2 та станом на 06.09.2025 проходить службу на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат».

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_5 повинен поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. ст. З, 28, 29, 68 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей; ст. ст. 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, згідно яких військова дисципліна досягається шляхом формування високих бойових і морально- психологічних якостей військовослужбовців, формування правової культури військовослужбовців; військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, у порушення вимог вищевказаного законодавства старший солдат ОСОБА_5 06 вересня 2025 року, о 13 годині 57 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Skoda», моделі «Fabia», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись другорядною дорогою по вул. Пліщинське Шосе на перехрестя з головною дорогою по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, всупереч вимог дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався головною дорогою, виїхав на смугу руху по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівка Хмельницької області і зупинився, внаслідок чого допустив зіткнення своїм автомобілем марки «Skoda», моделі «Fabia», д.н.з. НОМЕР_3 , з мотоциклом марки «Yamaha», моделі «TTR 250», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався вищевказаною головною дорогою зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_5 .

Тим самим, своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 16.3, 16.11 та вимогу дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, які вимагають:

1Загальні положення:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2.9 Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

10. Початок руху та зміна його напрямку п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

16. Проїзд перехресть

16.3 У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Нерегульовані перехрестя

16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

33. Дорожні знаки

2. Знаки пріоритету

2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми поперекового відділу хребта з переломом тіла третього поперекового хребця та переломами остистого та поперечного відростків другого поперекового хребця зліва, які за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться у прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Своїми необережними діями старший солдат ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

20 лютого 2026 року між потерпілим ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_5 , за згодою прокурора, в порядку, передбаченому КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою ОСОБА_5 , під час судового розгляду беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та щиро розкаявся у скоєному.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , його особу, який є не судимим, а також наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, надання допомоги потерпілому а також враховуючи інтереси суспільства та відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення в дохід держави.

При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 , у судовому засіданні просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 286-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_4 , просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Потерпілий та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та закону. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, - відсутні.

Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 , беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 , цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Узгоджене сторонами в угоді про примирення між потерпілим та обвинуваченим покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Враховуючи, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Процесуальні витрати (витрати на проведення судових експертиз) слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не надходило.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -

у х в а л и в :

Угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, що укладена 20 лютого 2026 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим від 20 лютого 2026 року покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 10% із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (за проведення судової інженерно-технічної експертизи (технічного стану транспортного засобу) в сумі 3565,60 грн. (№ СЕ-19/123-25/13860-1Г від 22.09.2025 року; за проведення судової інженерно-технічної експертизи (технічного стану транспортного засобу) в сумі 3565,60 грн. (№ СЕ-19/123-25/13857-ІТ від 23.09.2025 року; за проведення комплексної судової інженерно транспортної експертизи обставин та механізму ДТП та фототехнічної експертизи в сумі 5348,40 грн. (№ КСЕ-19/123-25/15525 від 28.10.2025) а всього 12479,60 грн.

Речові докази по справі: Автомобіль марки Skoda моделі «Fabia», д.н.з. НОМЕР_3 , вважати повернутим за належністю власнику, зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року (справа № 688/1773/25); Мотоцикл марки «Yamaha», моделі «TTR 250», д.н.з. НОМЕР_4 , вважати повернутим за належністю власнику, зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2025 року (справа № 688/1774/25); DVD R диск залишити при матеріалах кримінального провадження № 0001650.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_6