Справа № 202/781/26
Провадження № 1-кс/202/1209/2026
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 12.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України - пособництво у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

12.02.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408 КК України - пособництво у дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

12.02.2026 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра у проміжок часу з 06.48 год. до 09.32 год. проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 7, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 , у котрому виявлено листування, що має значення для досудового розслідування; мобільний телефон Redmi, у заблокованому стані, ОСОБА_7 відмовилась від надання паролю від надання паролю від мобільного телефону; мобільний телефон Redmi, у заблокованому стані, ОСОБА_7 відмовилась від надання паролю від надання паролю від мобільного телефону; сім-холдери з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , упакування від стартових пакетів з мобільними номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , аркуш паперу з чорновими записами.

Вилучені в ході проведення обшуку речі та предмети мають значення речових доказів, оскільки вони використовувалися ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення, у тому числі для підтримки зв?язку (дзвінків, листування) громадянином ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та з іншими співучасниками кримінальних правопорушень. Крім того, є вірогідність, що у даних мобільних телефонах збережено інформацію щодо інших співучасників кримінальних правопорушень, у т.ч. осіб, яких органами досудового розслідування на теперішній час не встановлено, та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і містять інші відомості (про обставини скоєння злочинів проти власності, причетних до скоєння злочинів, їх зв`язки), збережені файли, фото знімки документів які пов`язані зі злочинною діяльністю. Окрім цього, у зв`язку з тим що ОСОБА_7 відмовилась надати пароль від мобільного телефону то існує необхідність у направлено вище вказаного мобільного телефону на судову експертизу, оскільки остання є особою чия причетність до вчинення кримінального правопорушення перевіряється, та за результатами проведення об`єктивного та всебічного досудового розслідування буде прийнято рішення щодо повідомлення останньої про підозру.

Слідчий зазначав, що сім-холдери з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та упакування від стартових пакетів з мобільними номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 мають значення речових доказів оскільки вони були у використанні ОСОБА_7 та після отримання тимчасових доступів до операторів мобільного зв`язку можна підтвердити чи оповергнути факт причетності до вчинення кримінального правопорушення передбаченого

ч. ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до таких висновків.

Як визначено ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Стандарт доказування для накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження полягає у доведенні існування обґрунтованої потреби в арешті. Мета арешту майна є забезпечення дієвості кримінального провадження та полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для вилучення майна та його арешту.

СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 28.01.2026 надано дозвіл на проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким користується ОСОБА_7 , з метою відшукання: документів щодо проходження військової служби ОСОБА_8 , мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, карт пам`яті, флеш накопичувачів, чорнових записів, на яких міститься інформація щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

12.02.2026 під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 вилучено наступне: мобільний телефон iPhone 7, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 ; мобільний телефон Redmi; мобільний телефон Redmi; сім-холдери з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , упакування від стартових пакетів з мобільними номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , аркуш паперу з чорновими записами.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 13.02.2026 вилучене майно під час проведення обшуку будинку АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, з метою забезпечення збереження майна як речового доказу, оскільки зазначені у клопотанні речі та предмети відповідають критеріям речових доказів та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, є підстави вважати, що вилучене майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Водночас слідчим суддею враховуються положення п.5 ч.2 ст.173 КПК України щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також положення ч.4 ст.173 КПК України, з урахуванням стадії досудового розслідування та фактичних обставин кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, КК України.

Накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яке на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя вважає є пропорційним та співмірним завданням кримінального провадження. Окрім цього, вказаний захід забезпечення кримінального провадження є найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його приховування, знищення неможливо.

Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням такого права. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, та може бути скасований у випадках, передбачених КПК України.

Якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення не будуть вжиті належні заходи для перевірки вказаних обставин, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя доходить висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно зазначене у клопотанні з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000014, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 квітня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 12.02.2026 під час проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон iPhone 7, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 ; мобільний телефон Redmi; мобільний телефон Redmi; сім-холдери з номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , упакування від стартових пакетів з мобільними номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , аркуш паперу з чорновими записами.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1