Справа № 129/2913/25
Провадження по справі № 1-кп/129/337/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2026 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0002598 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця, учасника бойових дій, судимого 21.03.2023 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, 03.07.2024 р. звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 5 років, 11 днів,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

Встановив:

Солдат ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , всупереч ст.17, 65 Конституції України, ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, з особистих мотивів та метою тимчасового ухилення від військової служби, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 16.03.2025 р. без поважних причин самовільно, без дозволу командирів, залишив розташування військового містечка (польові умови) військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, до 18.06.2025 р.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення без поважних причин військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, з особистих мотивів та метою тимчасового ухилення від військової служби, навмисно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 16.03.2025 р. без поважних причин самовільно, без дозволу командирів, залишив розташування військового містечка (польові умови) військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, до 18.06.2025 р.

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, захисника які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обираючи покарання, обтяжуючою його обставиною суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно, пом`якшуючими - щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, наявність на утриманні малолітньої дитини, його участь у бойових діях.

Також суд враховує негативні характеристики обвинуваченого.

Проте скоєння в період умовно-дострокового звільнення від покарання нового тяжкого стосовно ст.12 КК України кримінального правопорушення вказують на наявність у ОСОБА_4 стійких злочинних нахилів, а тому суд визнає, що виправити обвинуваченого і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі та реального його відбування.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2023 р.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 необхідно залишити тримання під вартою до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання необхідно рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В строк покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21.06.2025 р. до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст.369-374 КПК України, суд,

Постановив:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.4 ст.81 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2023 р., визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 залишити тримання під вартою до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В строк покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21.06.2025 р. до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: