Провадження № 1-кп/0203/1147/2026
У Х В А Л А

09.03.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого- ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 від 27.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки, Донецької області, гр.України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361 КК України,

встановив:

В провадженні Центрального районного суду міста Дніпра перебуває вищезазначений обвинувальний акт.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, як такий, що відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Захисником обвинуваченої, адвокатом ОСОБА_5 , заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам закону у частині його складання та формулювання обвинувачення, а саме: 1) обвинувальний акт не містить ідентифікуючих ознак мобільного терміналу, який був засобом вчинення кримінальних правопорушень (модель терміналу, серійний номер, ІМЕІ, номер та оператор сім-карти тощо), а також будь-які дані щодо його належності обвинуваченій, в результаті чого для сторони захисту є незрозумілим чи відповідають ідентифікуючі ознаки даного мобільного терміналу одному з чотирьох мобільних терміналів, що були вилучені під час обшуку 28.03.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) відсутні технічні та фактичні обставини доступу до інформаційної (автоматизованої) системи інтернет банкінгу для юридичних осіб «Приват24 для бізнесу», в тому числі щодо додаткового ідентифікатора втручання в роботу системи та подальшого вільного доступу до даної системи під час вчинення всіх епізодів крадіжок, тобто не сформульовано необхідні технічні та фактичні дії (опис об`єктивної сторони складу злочинів), що робить фактичні обставини неповними та неточними; 3) по всім епізодам крадіжок, що сформульовані у обвинувальному акті, зазначені неточні та недостовірні дані щодо розпорядження обвинуваченою ОСОБА_6 грошовими коштами потерпілих на власний розсуд, оскільки банківський рахунок ОСОБА_6 був заблокований банком одразу після відповідної скарги ОСОБА_7 11.02.2025; 4) у обвинувальному акті зазначені неповні дані фізичних осіб- підприємців, доступ до інформації про рахунки яких було отримано внаслідок несанкціонованого втручання ОСОБА_6 в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що також на думку сторони захисту робить виклад фактичних обставин неповними та неточними; 5) у обвинувальному акті зазначені суперечливі та неточні дані щодо назви та призначення інформаційної (автоматизованої) системи інтернет банкінгу «Приват24 для бізнесу», внаслідок чого стороні захисту не зрозуміло чи це система для юридичних осіб чи для фізичних осіб-підприємців; 6) доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування містить дані, які не відповідають дійсності та суперечать матеріалам кримінального провадження, копія якого вручена обвинуваченій без підпису слідчого.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту, надав письмові заперечення щодо клопотання сторони захисту та зазначив, що в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, підстав для повернення обвинувального ату не має.

Вирішуючи питання про можливість призначення справи до судового розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Обвинувачення, як зазначено в п. 13 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві" від 24.10.2003 року N 8, роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

В постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року (справа № 5-328кс16) зазначено, що аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає, зокрема, обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції").

Так, у наданому до суду обвинувальному акті чітко зазначено дані про використаний мобільний термінал під керуванням операційної системи IOS V.3.24.0(26), з присвоєним унікальним ідентифікатором системи дистанційного банківського обслуговування «Приват24 для бізнесу» «ZGF0ZTowMy0wNS0yMDI0IDEyOjE2OjQЗaWQ6MWQ5MDUyMTEzNDEzOG М2У2YzM2МyZWVmОDFіМWU1ZmІzМmJjN2FiZTViNjg3MjViOTUwYjFiYTQ2NTJjNDVkOHV1aWQ6ZTNiMGM0NDI5OGZjMWMxND1hZmJmNGM4OTk2ZmI5MjQyN2F1NDF1NDY0OWI5MzRjYTQ5NTk5MWI3ODUyYig1NWR1dm1jZTppUGhvbmUgMTUgUGx1cw==», зазначено єдиний унікальний ідентифікатор системи, присвоєний терміналу самим АТ КБ «ПриватБанк».

Тому твердження захисника про відсутність в обвинувальному акті ідентифікуючих ознак мобільного терміналу, який був засобом вчинення кримінальних правопорушень, не відповідає дійсності.

Несанкціонований доступ це протиправне отримання доступу до комп`ютерних систем, мереж, програм чи даних без дозволу власника або уповноваженої особи, з метою перегляду, зміни, вилучення або використання конфіденційної інформації.

В даному випадку ОСОБА_6 несанкціоновано використала кваліфікований електронний підпис, виданий на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та несанкціоновано, без відома та дозволу ОСОБА_7 , втрутилась в роботу інформаційної (автоматизованої системи) інтернет банкінгу «Приват24 для бізнесу» шляхом входу в систему під іменем ОСОБА_7 , отримавши таким чином доступ до персональних даних ОСОБА_7 в АТ КБ «ПриватБанк», що й утворює в сукупності об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 перерахувала на свій власний рахунок грошові кошти потерпілих, в результаті чого у останньої вже була можливість використати викрадене майно на власний розсуд, тому посилання сторони захисту на наявність в обвинувальному акті неточних та недостовірних даних щодо розпорядження обвинуваченою ОСОБА_6 є безпідставним.

Посилання захисника на те, що у обвинувальному акті зазначені неповні дані фізичних осіб-підприємців, доступ до інформації про рахунки яких було отримано внаслідок несанкціонованого втручання ОСОБА_6 в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що також на думку сторони захисту робить виклад фактичних обставин неповними та неточними, не заслуговують на увагу, оскільки потерпілим по даному епізоду є сам ОСОБА_7 , доступ до персональних даних якого й було отримано ОСОБА_6 .

В обвинувальному акті також визначено назву інформаційної автоматизованої системи інтернет банкінгу - «Приват24 для бізнесу», яка є спеціалізованим інтернет-банкінгом та мобільним додатком від ПриватБанку, створеним для юридичних осіб та ФОП для дистанційного управління своїми фінансами.

Посилання захисника на те, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування містить дані, які не відповідають дійсності та суперечать матеріалам кримінального провадження, не можуть бути прийняте судом, оскільки дослідження всіх матеріалів та доказів відбувається під час судового розгляду справи та не можуть бути предметом дослідження в підготовчому судовому засіданні.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Отже чинне кримінальне процесуальне законодавство передбачає, що на стадії судового розгляду під час з`ясування обставин, доказування в подальшому може бути змінено обвинувачення, тягар доказування покладається на сторону обвинувачення, а формулювання обвинувачення викладається прокурором та слідчим відповідно до зібраних доказів, які в подальшому доведеться вивчити суду та дати відповідну оцінку.

З обвинувального акту вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними, а оцінка доказів надається судом після їх вивчення в нарадчій кімнаті.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, немає.

Підсудність кримінального провадження Центральному районному суду міста Дніпра визначена ухвалою Верховного суду від 21.08.2025.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні немає.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Керуючись ст.ст. 314,315 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акту, відомості відносно якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 від 27.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361 КК України, - залишити без задоволення.

Підготовче провадження закінчити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000630 від 27.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.361 КК України, суддею одноособово у відкритому судовому засіданні Центрального районного суду міста Дніпра у залі судових засідань на 19 березня 2026 на 11 годину 00 хвилин.

Викликати в судове засідання: прокурора, уповноваженого на участь у справі, обвинувачену, захисника, представника потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1