Справа № 455/524/26
Провадження № 1-кс/455/56/2026
У Х В А Л А

25 березня 2026 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, розлученого, особи з інвалідністю III групи, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2026 року заступник начальника СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000094 від 25.03.2026 року стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 25.03.2026 року за ч. 1 ст. 263 КК України.

У ході досудового розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи всупереч вимог статті 68 Конституції України, пункту 1 Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, п.п.9, 1.1, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 з наступними змінами, п.11.7 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ віл 21.08.1998 №662, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій у сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, діючи умисно, в період із невстановленого органом досудового розслідування часу до 18 год. 24.03.2026, за невстановлених слідством обставин, придбав шляхом привласнення знайденого у невстановленому слідством місці та зберігав наступні предмети: корпус гранати типу РГН з надписом в донній частині корпусу барвником чорного кольору «РГН 254-87-88», (II категорії небезпеки) в конструктивному поєднанні із підривачем типу УДЗ (II категорії небезпеки) із маркуванням на важелі методом втиснення «УДЗ ЬІЦ-9-88», які 24.03.2026 року, приблизно о 18.15 год. ОСОБА_8 приніс із свого місця попереднього зберігання на територію АЗС «Кавказ», що за адресою м. Добромиль вул. Хирівська,11 А Самбірського району Львівської області, які спільно із працівниками управління вибухотехнічної служби ГУ НП у Львівській області, вилучено під час проведення огляду місця події працівниками слідчого відділення відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області і які згідно висновку експерта у конструктивному поєднанні корпусу гранати РГН із запалом типу УДЗ є осколковою наступальною ручною гранатою РГН промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху.

25.03.2026 о 00 год. 55 хв. ОСОБА_8 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

25.06.2025 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Мотивуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий у клопотанні зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу, згідно зі ст. 177 КПК України, слідчий визначає забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вливати на свідків, зокрема працівників АЗС ПП »Кавказ», експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ( затягувати досудове розслідування, виїхати закордон); продовження вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки не працевлаштований та не має постійного джерела доходів. Підставою застосування запобіжного заходу в клопотанні визначено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також суттєвий ступінь вказаних ризиків. Для нівелювання зазначених в клопотанні ризиків, на думку органу досудового розслідування, необхідним є застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою з правом внесення заяви, а застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам..

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити, з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили. В обґрунтування заперечень підозрюваний та його захисник покликалися, на те, що слідчим та прокурором не доведено необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки ОСОБА_8 є особою з інвалідністю ІІІ групи, має проблеми з психічним здоров`ям і в умовах несвободи його стан здоров`я може погіршитися. Вважали, що досягнути цілей кримінального провадження можливо і шляхом цілодобового домашнього арешту. ОСОБА_8 повідомив, що проживає з мамою, має окремо відведене місце, мати може надавати йому необхідну медичну допомогу у разі потреби. Домашнього насильства щодо матері не вчиняв.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, зазначаю про таке.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема, і запобіжні заходи ( ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Умовою, без якої неможливе вирішення питання про застосування запобіжного заходу, є підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується твердження (припущення) про причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення, засноване на результатах розслідування, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав і обов`язків в порядку ст. ст. 276-279 КПК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.03.2026 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 розпочато 25.03.2026 року. В його межах 25.03.2026 о 00 год. 55 хв. ОСОБА_8 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, складено та вручено підозрюваному 25.03.2026 року згідно з вимогами ст. 278 КПК України.

Отже, ОСОБА_8 набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні в розумінні ст. 42 КПК України і стосовно нього може розглядатися питання про застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання стосовно того, чи є пред`явлена ОСОБА_8 підозра обґрунтованою, встановлення чого визначено ч. 2 ст. 177 КПК України однією з обов`язкових підстав для застосування запобіжного заходу, виходила з наступного. Кримінальне процесуальне законодавство України не дає визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, в силу приписів ч.5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини під час вирішення питання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати неупередженого спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що обґрунтовують засудження особи, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачень (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

З аналізу доводів, викладених в клопотанні та встановлених в судовому засіданні під час дослідження матеріалів, зокрема зі змісту протоколу огляду місця події від 24.03.2026, згідно якого у ОСОБА_8 під час поверхневого огляду виявлено та вилучено предмет, візуально та конструктивно подібний на бойову гранату; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 25.03.2026; протоколу допиту підозрюваного від 25.03.2026 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2026; акта № 255 перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, складений начальником Управління вибухотехнічної служби ГУНП у Львівській області від 25.03.2026; протоколу затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України від 25.03.2026; постанови про визнання речовим доказом ручної гранати РГН з надписом «РГН 254-87-88» та підривача УДЗ з надписом «УДЗ ЬІЦ-9-88» дозволяють виснувати про належний для поточного етапу досудового розслідування рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що кримінальне правопорушення мало місце і це правопорушення, можливо, вчинене підозрюваним. дозволяють виснувати про належний для поточного етапу досудового розслідування рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що кримінальне правопорушення мало місце і це правопорушення, можливо, вчинене підозрюваним. За таких обставин, враховуючи дослідженні в судовому засіданні відомості щодо обставин вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, та можливу роль ОСОБА_8 у ньому, не вирішуючи при цьому питання про доведеність його вини та правильність кваліфікації дій, а виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, переконалася в тому, що аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного зі злочином, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування та встановлює можливість вирішення питання про обрання запобіжного заходу відносно нього, а тому приходить до висновку про обґрунтованість підозри щодо можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України в межах даного кримінального провадження.

Крім встановлення обґрунтованості пред`явленої особі підозри, положеннями ст. 177, 178, 194 КПК України визначена необхідність дослідження слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу і таких обставин: підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків кримінального провадження, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; індивідуальні обставини підозрюваного та особливості інкримінованого кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження покладено КПК України на слідчого, прокурора.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий послався на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Зазначаючи у своєму клопотанні про існування цього ризику, орган досудового розслідування посилається на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, тобто постійного місця навчання або роботи, власної сім`ї, утриманців. Крім цього підозрюваний ОСОБА_8 є особою з інвалідністю ІІІ групи та має діючий закордонний паспорт громадянина України, що на підставі п 2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ № 57 від 27.01.1995, надає ОСОБА_8 право безперешкодного перетину державного кордону України в умовах дії на території України правового режиму воєнний стан, тобто наявний ризик передбачений пунктом 1 ч.1 ст. 177 КПК України

На думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , оцінюючи його у сукупності з специфікою інкримінованого кримінального правопорушення, приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Посилаючись у своєму клопотанні на ризик впливу на свідків, зокрема працівників АЗС ПП «Кавказ» розташованої в м. Добромиль Самбірського району, особи яких ОСОБА_8 добре відомі, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, фактичноі створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства.

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які можуть бути чи стати свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Посилаючись у своєму клопотанні на ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ( п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) орган досудового розслідування фактично продублював ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, якому слідчий суддя вже надав оцінку.

Посилаючись у своєму клопотанні на ризик продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ( п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) орган досудового розслідування не навів переконливих доказів існування такого ризики. Сама по собі відсутність постійного джерела доходів підозрюваного цього не підтверджує.

Зі змісту ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, що перелічені у п. 1-12 цієї статті.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 враховує, що станом на момент розгляду цього клопотання він досяг 39-річного віку, є громадянином України, розлученим, особою з інвалідністю ІІІ групи, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, має проблеми з психічним здоров`ям, проживає разом з мамою, позиціонує себе блогером, має підписників. Також слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, має постійне місце проживання.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи встановленні в ході розгляду клопотання обставини та інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 , з метою переховування від органу досудового розслідування та суду, має реальну можливість змінити місце свого перебування, а також впливати на свідків, вважаю за можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, що забезпечить здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. При цьому, вирішуючи питання щодо періоду застосування вказаного запобіжного заходу та переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховую обставини, встановленні в ході розгляду цього клопотання, збалансувавши при цьому інтереси органу досудового розслідування (щодо запобігання встановленим ризикам, забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, подальшого з`ясування обставин кримінального провадження) та підозрюваного, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 не тримання під вартою, а цілодобовий домашній арешт строком до 2 (двох) місяців, тобто до 25 травня 2026 року.

Обираючи запобіжний захід, врахувала аргументи підозрюваного та його захисника, що застосування цілодобового домашнього арешту забезпечить повний та неупереджений розгляд кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобіжить процесуальним ризикам.

У зв`язку з наведеним, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду; повідомляти слідчого та прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Покладення вказаних обов`язків необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження. Їх покладення на підозрюваного дасть можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою та унеможливити настання будь-якого із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Підозрюваний не позбавлений права, передбаченого ст. 201 КПК України, звернутися до слідчого суді, суду про зміну запобіжного заходу. Слідчий, прокурор не позбавлений права, передбаченого ст. 200 КПК України, звернутися до слідчого суді, суду про зміну запобіжного заходу.

З огляду на викладене, дійшла висновку про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 176-179, 181, 186-187, 193-194, 196, 205, 309, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 погодженого з прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто до 25 травня 2026 року.

Заборонити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 25 травня 2026 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого та прокурора чи суд, про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії даної ухвали встановити до 25 травня 2026 року.

Виконання даної ухвали доручити Відділенню поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ВП ГУНП у Львівській області.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на заступника начальника СВ відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.03.2026 .

Слідчий суддя ОСОБА_1