Справа № 761/2694/26
Провадження № 1-кс/761/2939/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_10 від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023,

ВСТАНОВИВ :

У провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023.

В обґрунтування скарги заявники зазначають про те, що було отримано постанову слідчого від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023. При цьому, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначають, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. У зв`язку з чим, просять скасувати постанову слідчого від 06.09.2025 та зобов`язати слідчого вручити пам`ятки про права та обов`язки потерпілого.

В судове засідання скаржники, будучи завчасно та належним чином повідомленими про день та час судового розгляду, не прибули. При цьому, ОСОБА_3 звернулася із заявою про проведення судового засідання у її відсутність. Скаргу підтримує в повному обсязі.

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , будучи завчасно та належним чином повідомленою про день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилася.

У відповідності до вимог ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Дослідивши скаргу з додатками, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

У ході досудового розслідування від ОСОБА_3 надійшла колективна заява про залучення заявників як потерпілих у кримінальному провадженні № 0000143.

02.09.2025 прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову про об`єднання кримінальних проваджень № 0000535 та № 0000143.

06.09.2025 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_10 винесена постанова про відмову у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 та інших потерпілими у кримінальному провадженні №0000535.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчий, мотивуючи постанову від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 та інших заявників у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023 вказала, що наведені в заяві про визнання потерпілим обставини не містять достатнього обґрунтування щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_3 та інших осіб потерпілими у кримінальному провадженні.

В той же час, слідчим в оскаржуваній постанові не надано жодного обґрунтування щодо доводів ОСОБА_3 та інших заявників, наведених у заяві про визнання їх потерпілими.

Крім того, оскаржувана постанова слідчого не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні, та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого.

Крім того, постанова слідчого від 06.09.2025 не містить посилання на конкретні обставини кримінального провадження, що послугували достатньою підставою для висновку про невстановлення підстав для визнання ОСОБА_3 та інших заявників потерпілими у кримінальному провадженні.

Таким чином, всупереч положенням ст. 110 КПК України, вказана постанова не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для її винесення, мотивів прийняття рішення, їх належного обґрунтування та посилання на положення КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_10 від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, підлягає скасуванню.

В той же час, розглядаючи прохання скаржників про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні № 0000535 від 19.07.2023, вручити їм пам`ятку права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя зауважує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в даному випадку скарга в частині зобов`язання слідчого вручити пам`ятку права та обов`язки потерпілого, -не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_10 від 06.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000535 від 19.07.2023 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та інших заявників про визнання їх потерпілими.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя