Справа № 946/1174/26
Провадження № 1-кс/946/367/26
УХВАЛА

24 лютого 2026 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001629, -

В С Т А Н О В И В:

23.02.2026 року ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001629, в якій просить наступне:

скасувати постанову слідчого ОСОБА_3 від 12.02.2026 про часткове задоволення клопотання в частині відмови у задоволенні пунктів 1 та 3 клопотання ОСОБА_2 як незаконну та необґрунтовану;

зобов`язати слідчого невідкладно видати ОСОБА_2 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої у кримінальному провадженні №0001629;

зобов`язати слідчого провести допит судді Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1 щодо обставин знищення порому ВИЛ-0224-К («Кислицький») та осіб, причетних до знищення арештованого майна.

23.02.2026 року дана скарга в порядку ст. 35 КПК України розподілена і передана до розгляду слідчому судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, у скарзі ОСОБА_2 , зазначила, зокрема і те, що ОСОБА_1 є суддею Ізмаїльського міськрайонного суду, який на засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (ВККС) 06.08.2025 (Рішення № 260/ac-25) публічно та офіційно повідомив про знищення порому «Кислицький» та його використання для побудови гідротехнічної споруди (мосту) у селі Кислиця. Зазначена особа є ключовим свідком у справі, що безпосередньо стосується предмета цього кримінального провадження. ОСОБА_1 виступав суддею, який здійснював розгляд справ, пов`язаних із підробленими документами на ім`я ОСОБА_4 на паром «Кислицький». Його допит необхідний, зокрема, для з`ясування джерел обізнаності про знищення арештованого майна та осіб, причетних до цього знищення. Затягування допиту може призвести до втрати доказової цінності показань. 17 лютого 2026 року Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (Адміністрація судноплавства) надала офіційну відповідь на запити ОСОБА_2 . Зазначені офіційні відомості є додатковим беззаперечним доказом знищення арештованого майна та прямо підтверджують необхідність і невідкладність проведення всіх слідчих дій, передбачених клопотанням ОСОБА_2 , у тому числі допиту свідка ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язанні заявити самовідвід.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Також слідчий суддя звертає увагу на положення ч. 5 ст. 9 КПК, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. ст. 1, 8, 9 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права для України, в своєму рішенні у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (заява №33949/02) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38) (п. 49).

Стосовно об`єктивного критерію в цьому ж рішенні далі Суд зазначив, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45) (п. 53).

Таким чином, на думку Європейського суду з прав людини, наявність об`єктивно обґрунтованих сумнівів у безсторонності судді, навіть без наявності ознак, які б вказували на прояв особистої упередженості з боку судді, все одно свідчить про недодержання судом принципу безсторонності за об`єктивним критерієм та призводить до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як встановлено слідчим суддею, у скарзі від 23.02.2026 ОСОБА_2 зазначає, що слідчим ОСОБА_3 їй відмовлено у задоволенні клопотання про допит судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №0001629 та одна із вимог скарги це - зобов`язати слідчого провести допит судді Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1 щодо обставин знищення порому ВИЛ-0224-К («Кислицький») та осіб, причетних до знищення арештованого майна.

Тобто, у вимогах скарги частково йдеться мова і про, нібито, вчинення певних дій слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Таким чином, та обставина, що скарга знаходиться на розгляді у слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 та вимоги скарги частково стосуються і слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , що може за об`єктивним критерієм викликати недовіру не тільки у ОСОБА_2 , а й у стороннього спостерігача, а тому зазначена практика Європейського суду з прав людини має бути застосована у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та з метою недопущення сумніву, щодо об`єктивного та неупередженого розгляду вищевказаної скарги, слідчий суддя дійшов висновку про те, що під час розгляду даного клопотання слідчим суддею ОСОБА_1 у сторонніх спостерігачів та учасників кримінального провадження є об`єктивно обґрунтовані підстави вважати, що зазначені обставини можуть позначитися на безсторонності слідчого судді ОСОБА_1 , і вказане є об`єктивним критерієм недотримання безсторонності суду, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та безумовно підриває довіру, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, є доцільним задовольнити заявлений самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.35, 75-82 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву від 24 лютого 2026 року слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Прийняти самовідвід слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Справу № 946/1174/26 за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001629, направити до канцелярії суду з кримінальних справ Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого слідчого судді відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1