Справа № 357/4587/26
У Х В А Л А

24 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_3 ,

слідчий: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

підозрюваний: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань № 6 м. Біла Церква, Київської області по кримінальному провадженню №0000021 від 12.01.2026,

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 ,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді даного місцевого суду з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави в рамках кримінального провадження №0000021 від 12.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, враховуючи наявність обставин, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177, ст. 178, пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Так, клопотання вмотивоване тим, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від

27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з документів, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Окрім вказаного, п. 2-1 вище наведеною постановою КМУ визначено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та

2-2, а також інші військовозобов?язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, встановлено, що ОСОБА_6 , спільно із невстановленими на даний час слідством особами, достовірно знаючи про встановлені на період воєнного стану обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних громадян України чоловічої статті за кордон, які з метою ухилення від призову за мобілізацією мають намір виїхати за кордон, переслідуючи корисливий мотив, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 16 березня 2026 року, почали реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Так, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 16 березня 2026 року, ОСОБА_6 за попередньою змовою із невстановленими на даний час слідством особами, діючи з прямим умислом направленим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи про те, що громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку та військовозобов`язаним, цікавиться можливістю перетнути державний кордон України в незаконний спосіб, запропонував останнім за грошову винагороду для себе, тобто для ОСОБА_6 та невстановлених на даний час слідством особам, в сумі 7 600 доларів США, організувати незаконне переправлення через державний кордон України.

В подальшому, 22.03.2026 (точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 в ході переписки в месенджері «Телеграм» із ОСОБА_8 , обговорив умови незаконного перетину державного кордону та повідомив план та порядок незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, зокрема шляхом безпосереднього переходу через державний кордон України поза межами пунктів митного контролю. Згідно плану, ОСОБА_6 , використовуючи автомобіль марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , мав здійснити доставку останнього до міста Ворохти Івано-Франківської області для подальшого незаконного переправлення невстановленими на даний час слідством особами ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю, та вартість таких дій ОСОБА_6 та невстановлені на даний час слідством особи визначили для ОСОБА_8 в сумі 7 600 доларів США.

Так, 22.03.2026 приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_6 за попередньою змовою та за сприяння невстановлених на даний час слідством осіб, з метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв 72-ї Бригади, 55, зустрівся із ОСОБА_8 , який перебував під контролем правоохоронних органів, та в подальшому ОСОБА_6 знаходячись за вказаною адресою поряд із автомобілем марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , на якому останній прибув на зустріч, домовився про те, що привезе ОСОБА_8 до міста Ворохта Івано-Франківської області, де останній передасть йому грошові кошти в сумі 7600 доларів США за доставку останнього до міста Ворохта Івано-Франківської області, для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза межами митного контролю.

Після цього, ОСОБА_6 посадив ОСОБА_8 до автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого, продовжив реалізовувати свій протиправний умисел, направившись із вказаного місця до міста Ворохта Івано-Франківської області, однак свій злочинний умисел ОСОБА_6 не зміг довести до кінця, оскільки останній вчинив усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 був затриманий працівниками правоохоронних органів за вчинення вказаного кримінального правопорушення на виїзді з м. Біла Церква поблизу селища Терезине Білоцерківського району Київської області.

За таких обставин, ОСОБА_6 , підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

22.03.2026 о 14:10 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23.03.2026 о 12:40 год. ОСОБА_6 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, обґрунтовується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.01.2026; протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 16.01.2026; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2026; протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 17.03.2026; протоколом огляду документу, а саме аудіозаписів від 17.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.03.2026; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.03.2026; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 22.03.2026; протоколом огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 22.03.2026; протоколом огляду місцевості від 22.03.2026; протоколом затримання особи ОСОБА_6 від 22.03.2026; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22.03.2026; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, слідчий та прокурор відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, вважають, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що і є обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою з метою запобігання останнього переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже з клопотання слідчого та прокурора вбачається, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще вживаються заходи, спрямовані на повне, всебічне встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, в тому числі відшукання будь-яких слідів, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому, варто врахувати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вживати заходів щодо знищення, схову або спотворення будь якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_6 відомі свідки в даному кримінальному провадженні, які прямо вказують на його причетність до вчинення злочину, а тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість безпосередньо впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що в подальшому може негативно відобразиться на об`єктивності надання ними показань у ході судового розгляду.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив умисний злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. У світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_6 . Так, останній достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_6 , вказує на його сміливість та кмітливість у вчиненні кримінальних правопорушень, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вище зазначені відомості свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з можливістю визначення розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі від 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн. до 211 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 702 208 грн.

При цьому, слідчий у клопотанні посилається на те, що враховуючи те, що ОСОБА_6 , в своїй протиправній діяльності використовував автомобіль марки Audi Q5 2010 року випуску, який належить ОСОБА_11 , відповідно до онлайн-сервісу «https://auto.ria.com/» вартістю за цінами вторинного ринку від 640 000 до 770 000 грн. (станом на 23.03.2026), поведінку засудженого під час досудового розслідування, застава в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не забезпечить достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України.

Позиція сторін

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус, при цьому навів доводи викладені в клопотанні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, вважав, що до останнього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, або, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосувати розмір застави у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, враховуючи позитивну характеристику підозрюваного та що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проходить реабілітацію після травми, працює спортсменом-інструктором та відвідує тренування, бере участь у змаганнях.

Підозрюваний ОСОБА_6 вину не визнав та заперечував проти задоволення клопотання, просив суд не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що він працює спортсменом-інструктором і входить до олімпійської збірної України та має намір приймати участь у міжнародних змаганнях.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався, у ракурсі установлених фактичних обставин

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

У цьому випадку, вимоги ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України заявником (слідчим та прокурором) дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумови, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний - обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним - обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність його застосування слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній, будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

За вказаним фактом, відомості по матеріалах 12.01.2026 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування провадження за №0000021, у ході якого ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Щодо обгрунтованої підозри.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину 22.03.2026 о 14:10 год. год. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 23.03.2026 о 12:40 год. з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному вручено ОСОБА_6 23.03.2026 о 17:20 год. з дотриманням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

На час розгляду порушенного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Києві, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, із вищою освітою, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Слідчий суддя, аналізуючи питання наявності обставин, визначених ст. 132, пунктів 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177, пунктів 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про ймовірну причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими слідчим та прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Для визначення причетності ОСОБА_6 до події кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені відомості, надані сторонами, зокрема: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 16.01.2026; протокол огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 16.01.2026; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 17.03.2026; протокол огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 17.03.2026; протоколом огляду документу, а саме аудіозаписів від 17.03.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 22.03.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 22.03.2026; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 22.03.2026; протокол огляду речового доказу, а саме мобільного телефону «Samsung A15» ІМЕІ: НОМЕР_2 від 22.03.2026; протокол огляду місцевості від 22.03.2026; протокол затримання особи ОСОБА_6 від 22.03.2026; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 22.03.2026.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрювану із вчиненими кримінальними правопорушеннями. При чому під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваної у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Окрім того, кримінальне провадження №0000021 перебуває з точки зору його відкритості для сторони захисту на початковій стадії. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що чим довше щодо підозрюваного обраний запобіжний захід, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (наприклад, рішення у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 р., «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 р., «Ердагоз проти Туреччини» від 22 жовтня 1997 р., «Влох проти Польщі» від 19 жовтня 2000 р., «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16 жовтня 2001 р. тощо).

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрювана може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

На наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_6 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Також, суд сприймає можливість ОСОБА_6 вільно перетинати кордни для ви`їзду з України як вагомий ризик для уникнення покарання. Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на свідків також є досить обґрунтованим. Слідчим суддею береться до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі буде намагатися впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності, оскільки підозрюваному ОСОБА_6 відомі свідки в даному кримінальному провадженні, які прямо вказують на його причетність до вчинення злочину та він є професійним спортсменом з боксу.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні. Так, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Що стосується аргументів сторони захисту, вони не є суттєвими, щоб нівелювати вищезазначені ризики з огляду на вказані обставини.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 враховуючи, що будь яких підтверджуючих документів на наявність вказаних ризиків ні прокурором ні слідчим не надано.

Враховуючи викладене, актуальними залишаються ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України. Таким чином, на думку слідчого суді, пропорційним до наявних ризиків є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказаний запобіжний захід здатний виконати роль стримуючого фактору для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти встановленим ризикам у подальшому.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з останнім, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені пунктами 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, уважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; соціальні зв`язки; репутація підозрюваного; майновий стан; наявність постійного місця проживання; відсутність утриманців; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, а також ризики переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні вказують на те, що обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України свідчить про не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Дані визначені пунктами 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступень втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то слідчий суддя у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Слідчий суддя також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановлення факту наявності у провадженні обставин визначених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та вважає за можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому посилання слідчого при визначенні розміру застави на використання ОСОБА_6 у своїй протиправній діяльності автомобіля марки Audi Q5 2010 року випуску, який належить ОСОБА_11 , слідчий суддя не бере до уваги.

Разом з тим, враховуючи характер та тяжкість злочину, розмір заявленої в ході протиправної діяльності вигоди в сумі 7 600 доларів США, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн., а також відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи, не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України, носити електронний засіб контролю.

Отже, слідчий суддя з урахуванням вищенаведених обставин визначає відносно ОСОБА_6 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з одночасним обранням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183-186, 181, 193, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, терміном на шістдесят діб, в межах строку досудового розслідування по 20.05.2026 включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного.

Одночасно визначити ОСОБА_6 заставу, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн., при внесенні якої ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена на наступний депозитний рахунок: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Київській області: UA0018661 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Київській області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 26268119.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А, 02152;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 20.05.2026.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 відмовити.

Копію ухвали направити слідчому та начальнику Державної установи «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України для виконання, а прокурору, захиснику та підозрюваному - для відома.

Ухвала слідчого судді/суду щодо застосування/продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений і проголошений о 12:45 год. 25.03.2026 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Павла Скоропадського, 4 А.

Слідчий суддяОСОБА_12