Справа № 450/3110/23 Провадження № 1-р/450/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Пустомити клопотання начальника Львівського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку суду, -

в с т а н о в и в:

Начальник Львівського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про роз`яснення вироку суду. В обґрунтування клопотання покликається, що відповідно до вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.03.2025, який набрав законної сили 15.04.2025, громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст.255, ч. 4 ст.28-ч. 4 ст. 190,

ст. 69, ч. 1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без

конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання

з випробувальним строком на 1 (один) рік. Разом із цим, у частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 щодо ч. 4 ст. 190 КК України, судом встановлено, що розмір викраденого майна становить 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень, тобто не перевищує двох неоподаткованих

мінімумів доходів громадян, що, згідно із Законом України від 18.07.2024 № 3886-ІХ,

який набрав чинності 09.08.2024 року є критерієм для віднесення діяння до дрібного

викрадення майна та може кваліфікуватись за ст. 51 КУпАП. Водночас, суд не надав

правової оцінки можливості застосування до засудженого положень ст. 74 КК України

щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також не визначив

порядок виконання вироку у цій частині. У зв`язку із вищенаведеним, просить надати роз`яснення щодо порядку виконання вироку в частині, що стосується кваліфікації діяння за ч. 4 ст. 190 КК

України з урахуванням його фактичних обставин та норм чинного законодавства, а

також визначити чи є підстави для застосування положень ст. 74 КК України стосовно ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

Згідно з ч.5 ст.539 КПК України їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання. На підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.03.2025 угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2023 між прокурором публічного обвинувачення управління протидії кримінальним правопорушення у сфері кібербезпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладеної за участі захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 190 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001062 від 06.06.2023 р. - затверджено. Визнано ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченого ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 190 КК України. Призначено ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 255 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 190 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим покарання, призначити ОСОБА_4 остаточне узгоджене покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст.75 КК України від відбування даного покарання ОСОБА_4 звільнено з випробуванням строком на 1 (один) рік. Зобов`язано засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_4 не обирати. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 9 560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень) грн. коштів витрачених на залучення експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.

Процесуальний інститут роз`яснення судового рішення, який закріплено ст. 380 КПК України, має забезпечити усунення неможливості виконання судових рішень, якщо судове рішення є незрозумілим.

Схожий правовий висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 202/4467/14-к (провадження № 13-33зк19) який полягає в тому, що роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення з метою наступного його виконання.

За вимогами ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

З наведеного вбачається, що особа підлягає звільненню від призначеного судом покарання зокрема у випадку, коли після призначення їй за вироком суду покарання, було прийнято закон про кримінальну відповідальність, яким скасовано злочинність діяння, за яке засуджено цю особу.

Рішенням Конституційного суду України від 19 квітня 2000 року щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України дано роз`яснення про те, що нормативно-правові акти, які скасовують або пом`якшують відповідальність, мають зворотну силу, але не можуть реалізовуватись в кримінальному праві. Діяння як певне правопорушення може визнаватись тільки законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом. Це підтверджується і положенням п.22 ч.1 ст.92 Конституції України про те, що виключно законами визначаються діяння, які є злочинами.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів щодо посилення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» викладено у новій редакції ст. 51 КУпАП України та змінено розмір дрібного викрадення чужого майна з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд роз`яснює, що вироком встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено у складі організованої групи, що є самостійною кваліфікуючою ознакою та підвищує ступінь суспільної небезпечності діяння.

Крім того, в обвинувальному акті та встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження розмір заподіяної шкоди у межах інкримінованої діяльності організованої групи є значно більшим, ніж 980 грн. Зазначена у вироку сума стосується окремого епізоду злочинної діяльності та не відображає загального обсягу спричиненої шкоди.

Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який передбачає зміну підходів до кримінально-правової оцінки окремих випадків викрадення майна незначної вартості, не поширюється на випадки вчинення діяння у складі організованої групи та за наявності кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Таким чином, підстав для застосування положень про декриміналізацію діяння або для звільнення особи від покарання на підставі ст. 74 КК України суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.369-372, 532, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

заявуначальника Львівського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про роз`яснення вироку суду, задовольнити.

Роз`яснити заявнику, щопідстав для застосування положень про декриміналізацію діяння або для звільнення особи від покарання на підставі ст. 74 КК України стосовно ОСОБА_4 немає.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1