Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2026 року м. Рівне

Справа № 567/609/17

Провадження № 11-сс/4815/93/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора від 20.02.2026 року про відмову у задоволенні його клопотання про складання та вручення підозри ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000064,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_8 від 20.02.2026, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про складання та вручення підозри, у кримінальному провадженні №0000064 від 31.01.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України. Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що скарга подана на рішення прокурора, яке не підлягає оскарженню на стадії досудового розслідування в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексуУкраїни (далі - КПК).

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 02 березня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою направити матеріали скарги до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження іншим складом суду.

На обґрунтування цих вимог зазначено, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, апелянт вказує, що слідчий суддя на стадії вирішення питання про відкриття провадження вийшла за межі своїх повноважень, передбачених ч. 4 ст. 304 КПК. На переконання заявника, суддя фактично вдалася до оцінки обґрунтованості вимог скарги по суті, замість того, щоб лише перевірити підсудність, строки звернення та наявність у особи права на подання відповідної скарги.

Окрім того, апелянт звертає увагу на неврахування слідчим суддею практики Верховного Суду та положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Він зазначив, що хоча оскаржуване рішення прокурора і не входить до вичерпного переліку ст. 303 КПК, воно об`єктивно унеможливлює подальший рух справи, а відтак відмова у здійсненні судового контролю за таким рішенням є незаконним обмеженням права на судовий захист. Також заявник наголошує на порушенні розумних строків розслідування даного кримінального провадження, яке триває вже 13 років, підкреслюючи, що відмова суду розглянути скаргу фактично легітимізує багаторічну бездіяльність органів досудового розслідування.

Окремим доводом апеляційної скарги є ствердження про упередженість слідчого судді ОСОБА_9 . Заявник зазначив, що має із суддею тривалий конфлікт, вона раніше зверталася на нього зі скаргами до прокуратури та неодноразово відводилася від участі у розгляді його заяв. Незважаючи на ці обставини, суддя не заявила самовідвід у даній справі, чим, на думку апелянта, грубо порушила вимоги статті 75 КПК.

У судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, в якій підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, а тому колегія суддів вважає, що судовий розгляд можна проводити за відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно приписів ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області в порядку ст. 303 КПК зі скаргою на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання щодо складання на вручення підозри в кримінальному провадженні №0000064 від 31.01.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356, ч. 1 ст. 366 КК України та просив встановити прокурору процесуальний строк для прийняття рішення за клопотанням.

Свою скаргу ОСОБА_6 обґрунтував тим, що матеріали кримінального провадження №0000064 від 31.01.2013 містять достатньо доказів того, що в листопаді 2009 року його брат, ОСОБА_7 , вчинив самоправство, а саме самовільно, всупереч встановленому законом порядку, розпорядився їхнім спільним майном малим приватним підприємством «Еталон», чим заподіяв значної майнової шкоди ОСОБА_6 як співвласнику вказаного підприємства. Прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_8 20.02.2026 ухвалено постанову, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , обґрунтовуючи тим, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження не зібрано достатніх доказів для повідомлення ОСОБА_7 або іншій особі про підозру.

Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК містить вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності, дізнавача, слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Вказаний перелік не підлягає розширеному тлумаченню. У ч. 2 ст. 303 КПК зазначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з положеннями ст. 314-316 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що рішення прокурора про відмову в складанні та врученні повідомлення про підозру не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в порядку ч. 1 ст. 303 КПК.

Так, право на прийняття рішення про повідомлення про підозру належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора в кримінальному провадженні, оскільки це система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри. Кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноважень втручатися в дискреційні повноваження слідчого та прокурора в кримінальному провадженні, визначені положеннями ст. 276, 278 КПК. Про це зазначено у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 05 квітня 2023 року у справі № 188/1146/22 (провадження № 51-176км23).

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя вийшов за межі повноважень та вдався до оцінки скарги по суті, колегія суддів вважає безпідставними. Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК слідчий суддя зобов`язаний відмовити у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягає оскарженню. Встановлення факту неможливості оскарження рішення прокурора в порядку ст. 303 КПК є прямим обов`язком слідчого судді саме на стадії відкриття провадження і не становить собою судового розгляду скарги по суті.

Щодо посилань апелянта на тривалість досудового розслідування як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів зазначає наступне. Питання дотримання розумних строків не є предметом дослідження та оцінки в межах даного судового провадження. Хоча значний час розслідування і став для апелянта спонукальним чинником для звернення до прокурора з вимогою про повідомлення про підозру, ця обставина не змінює правової природи оскаржуваного рішення прокурора та не створює законних підстав для розширення переліку оскаржуваних рішень, встановленого ст. 303 КПК. Відтак, питання розумності строків не може вплинути на правильність висновку слідчого судді про відмову у відкритті провадження.

Оцінюючи твердження апелянта про упередженість слідчого судді ОСОБА_9 та нездійснення нею самовідводу, колегія суддів виходить з того, що стадія вирішення питання про відкриття провадження (ст. 304 КПК) має характер формально-правової перевірки скарги на відповідність вимогам закону. Оскільки оскаржувана постанова прокурора об`єктивно не входить до переліку ч. 1 ст. 303 КПК, закон імперативно вимагає від судді відмовити у відкритті провадження. За наявності такої безальтернативної вимоги закону, процесуальне рішення слідчого судді позбавлене ознак суддівського розсуду (дискреції), що виключає вплив будь-яких суб`єктивних факторів чи конфліктних ситуацій на результат розгляду. Окрім того, сама по собі незгода учасника з діями судді в інших справах чи подання скарг на її дії не є автоматичною підставою для самовідводу за ст. 75 КПК, а законність постановленої ухвали підтверджує об`єктивність дій слідчого судді на цій стадії.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора від 20.02.2026 року про відмову у задоволенні його клопотання про складання та вручення підозри ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000064, є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Острозького районного суду Рівненсько ї області від 02 березня 2026 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора від 20.02.2026 року про відмову у задоволенні його клопотання про складання та вручення підозри ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000064, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ця ухвала остаточна, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3