У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 від 16.06.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження 16.06.2022 року внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначає, що дія запобіжного заходу спливає, а ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу та його продовження на даний час не зменшилися та продовжують існувати. Вказує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов"язки та зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Просить врахувати, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів чи прекурсорів, зокрема, згідно з вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 309 КК України, до покарання у виді п"яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки. Зазначає, що наявні достатні докази існування окремих ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, того, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, з огляду на вищезазначене застосування до ОСОБА_5 більш м"якого запобіжного заходу не пов"язаного з триманням під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам. А тому на підставі вищенаведеного просить суд задовольнити клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, зазначивши, що клопотання прокурора є аналогічним попередньому, нових ризиків прокурор не вказує, а ті на які посилається прокурор втратили свою силу з плином часу. Просив суд застосувати відносно ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт з електронними засобами контролю, або зменшити розмір застави визначеної відносно ОСОБА_5 , як альтернативний запобіжний захід, оскільки існуючий розмір застави є непомірним для нього.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення надані захисником, заперечив проти клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та надав суду письмові заперечення на клопотання прокурора, у яких посилався на те, що він вже тривалий перебуває під вартою, що вимагає особливо переконливого обгрунтування. Однак, прокурор не довів жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Стороною захисту ризики давно спростовані. Також вказував, що прокурором не доведено неможливості застосування більш м"якого запобіжного заходу. Вказував, що суд зобов"язаний оцінювати ризики, відповідно до ст. 178 КПК України і враховувати: міцність соціальних зв"язків, наявність родини, стан здоров"я, поведінку до і після затримання, постійне місце проживання. Ці обставини прокурор не спростував, а навпаки вони свідчать про відсутність ризиків. А тому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити запобіжний захід з тримання під ватою на домашній арешт або особисте зобов"язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження по заявленому клопотанню прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою по 12.02.2026 року включно.

У зв`язку зі спливом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та наявністю клопотання прокурора суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Судом установлено, що згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 198480,00 грн.

Підставами для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, впливатиме на учасників кримінального провадження, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, вчинить інше кримінальне правопорушення.

У подальшому згідно з ухвалами Ужгородського міськрайонного суду вказаний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувався.

Зазначені ухвали Ужгородського міськрайонного суду про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою були неодноразово оскаржені до Закарпатського апеляційного суду, який не знайшов підстав для зміни запобіжного заходу, залишаючи зазначені ухвали Ужгородського міськрайонного суду в силі.

Зокрема, Закарпатський апеляційний суд неодноразово зазначав, що при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України (позбавлення волі на строк від 6 до 10 років із конфіскацією майна), дані про особу обвинуваченого (раніше судимий, не працюючий), відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процесуальних дій. Також, Закарпатський апеляційний суд погоджувався із висновками суду першої інстанції про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та про те, що інші більш м"які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.11.2021 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді п"яти років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки, тобто є раніше судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів чи прекурсорів, а злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується вчинено під час іспитового строку.

Вирішуючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд доходить висновку, що встановлені, при обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризики не зменшилися, а інші більш м"які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та, будуть недостатніми для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу , що стороною захисту не доведено та не надано жодних доказів, зокрема і даних про особу обвинуваченого, які б давали обгрунтовані підстави вважати, що ризики передбачені ст.177 КПК України на даний час припинили існування або зменшились та не наведено таких обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , і що до нього може бути застосований більш м"який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Суд зауважує, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого, не може бути самостійною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки така фактично забезпечується саме обмеженнями обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Факт тривалого перебування під вартою також не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки застосування такого виду запобіжного заходу викликане наявністю відповідних ризиків та наявністю підстав уважати, що інші, більш м"які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження.

З урахуванням вищенаведеного враховуючи, що судове провадження не завершено, суд доходить переконання, що вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та відсутні підстави для застосування до нього іншого більш м"якого запобіжного заходу не пов"язаного з триманням під вартою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Тому, на переконання апеляційного суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого обвинуваченого ОСОБА_5 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Водночас, що стосується клопотання захисника про зменшення розміру застави визначеної відносно ОСОБА_5 , як альтернативний запобіжний захід, оскільки такий є непомірним для обвинуваченого з огляду на майновий стан обвинуваченого ОСОБА_5 , суд доходить наступного.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, та факту того, що сума застави, визначена згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2022 року у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складала 198480,00 грн., а згодом зменшена згідно з ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.06.2024 року ОСОБА_5 з 80 до 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становило 181680,00 грн., обвинуваченим ОСОБА_5 на протязі строку перебування під вартою внесена не була, що свідчить про його непомірність для останнього, суд увважає, що доводи сторони захисту частково заслуговують на увагу, а саме в частині зменшення розміру застави,тому розмір застави необхідно зменшити до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166400,00 грн. ( з урахуванням зміни розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з початку 2026 року), який на цьому етапі кримінального провадження, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Підстав уважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного/обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - на період судового розгляду кримінального провадження, по 03 квітня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 166400,00 (сто шістдесят шість тисяч чотириста грн. 00 коп.) грн.

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_5 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду на першу вимогу, кожного разу у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління ДМС у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю та обвинуваченому, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1