Справа № 344/6879/26
Провадження № 1-кс/344/2865/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження за №0000073 від 07.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 08.04.2026 року звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликається на те, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 07.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 спільно з військовослужбовцями тієї ж військової частини ОСОБА_6 , який обіймає посаду начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення, ОСОБА_7 , військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , особами із числа колишніх військовослужбовців ОСОБА_9 , ОСОБА_10 організували незаконний збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу з метою особистого збагачення.

Так, встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 , діючи умисно, спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення 26.02.2026, 02.03.2026 та 20.03.2026 здійснив збут ОСОБА_11 вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв, а саме предметів, ззовні схожих на автоматичну вогнепальну зброю (типу автомата Калашникова із складними прикладами) у кількості 14 штук, предметів, ззовні схожих на вогнепальну зброю (типу пістолета Макарова) у кількості 3 штуки, предметів, ззовні схожих на магазини до автоматичної вогнепальної зброї (типу автомата Калашникова) у кількості 13 штук, предметів, ззовні схожих на магазини до вогнепальної зброї (типу пістолета Макарова) у кількості 6 штук, предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф-1 у кількості 1 штуки та предмет ззовні схожий на запал до гранати у кількості 1 штуки.

Вказані обставини підтверджується матеріалами виконаного доручення УСБУ в Івано-Франківській області із протоколами добровільної видачі від 26.02.2026 та 02.03.2026, листом УКР ГУ НП в Івано-Франківській області із протоколом огляду та вручення грошових коштів та протоколом добровільної видачі від 20.03.2026, протоколами допитів у якості свідка ОСОБА_11 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у своїй протиправній діяльності використовує транспортний засіб марки «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 .

03.04.2026 проведено обшук автомобіля «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 , під час якого вилучено вказаний автомобіль, який належить ОСОБА_5

03 квітня 2026 року вказаний автомобіль визнано речовим доказом, оскільки встановлено, що на вказаному автомобілі ОСОБА_5 здійснював перевезення вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву за змістом якої клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі та просив слухати без його участі.

Власник майна про розгляд клопотання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: автомобіль «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 , було вилучено 03.04.2026 року під час обшуку.

Згідно копії постанови слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , автомобіль «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання слідчого подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження транспортним засобом, слідчий, а саме: автомобіль «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000073 від 07.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним. Водночас, власник майна не позбавлений права клопотати про скасування арешту повністю чи частково, після проведених експертиз із вказаним транспортним засобом.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль «Opel insignia» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , VIN-код транспортного засобу: НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , який вилучено 03.04.2026 під час обшуку, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12