Справа № 583/1450/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000075 від 28.01.2026 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, мотивуючи тим, що строк тримання під вартою закінчується, а судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики не зменшились, більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому наголошує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Існують ризик, що залишаючись на волі та усвідомлюючи невідворотність покарання, він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому захисник зазначила, що прокурор не довів ризиків та не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.01.2026 року, яка залишена без змін ухвалою Сумського апеляційного суду від 11.02.2026 р., щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на шістдесят днів до 22.54 год. 26.03.2026 року.

Зі змісту ухвали суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована обвинуваченому з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та з урахуванням особи обвинуваченого.

Ухвалою суду від 25.03.2026 р. було продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 23 травня 2026 року.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, які було враховано судом при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, існують, вони не зменшилися та їх існування не закінчилось, та обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим у його вчиненні, та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Суд погоджується з існуванням ризику незаконного впливу на свідків шляхом відмови їх від показань або їх зміни на користь обвинуваченого. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати наступне.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

З плином часу, вірогідність настання наведених ризиків не зменшилася.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про його особу та наявність ризиків, відповідно до ст.177, ст.182 КПК України, суд вважає, що ці обставини виключають можливість застосування відносно обвинуваченого більш мякого запобіжного заходу, оскільки підстави запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, стороною обвинувачення доведено відсутність можливості застосування відносно ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують, та забезпечити досягнення мети їх застосування, на даний час судовий розгляд справи не завершений, тому з метою запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину у стані алкогольного сп`яніння, який спричинив загибель людини, суд з огляду на положення ч. 4 ст.183 КПК України дійшов висновку не визначати обвинуваченому розмір застави..

Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 31, 35, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 314-317 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 11 липня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1