Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1618/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/25/26
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_12 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Рудка Диканського району району Полтавської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживав АДРЕСА_2 , перебував на військовій службі за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби вищої категорії - начальника групи прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, має військове звання "сержант", середню спеціальну освіту, одружений, на утриманні має 1 малолітню дитину, раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 8 (восьми ) років позбавлення волі.

Запобіжний захід - домашній арешт - залишено до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

До строку відбуття покарання зараховано час перебування під вартою з 12 червня 2022 року по 16 березня 2023 року з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання під вартою.

Відповідно до ч.2ст.72 КК України до строку покарання зараховано час перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом з 17 березня 2023 року по 29 листопада 2023 року з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають три дні цілодобового домашнього арешту.

Арешт на майно: одяг ОСОБА_14 (штани та кофту чорного кольору з білими полосами) , що накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира 13.06.2022 ; мобільний телефон "Xiaomi Redmi 7", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ; куртку джинсову світло-синього кольору логотипом "Blabando", штани джинсові темного кольору із логотипом "relucky" , футболку жовтого кольору із написом " LOVO" накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2022; мобільний телефон марки "Росо Х3 NFC" ІМЕІ НОМЕР_4 із сімкартою оператора мобільного зв"язку Київстар - скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 16801,42 (шістнадцять тисяч вісімсот одна ) гривня 42 копійки витрат за проведення дактилоскопічної, комп`ютерно-технічних експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 9186 гривень спричиненої матеріальної шкоди та 200 000 гривень спричиненої злочином моральної шкоди, а всього 209 186 (двісті дев`ять тисяч сто вісімдесят шість) гривень.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 приблизно у червні-липні 2021 року (точний час не встановлений) у місцевому клубі у с. Копище, (Олевського) Коростенського району, Житомирської області познайомився з ОСОБА_12 після чого останні періодично зустрічались і спілкувались між собою.

У серпні 2021 року, в точно невстановлений слідством час, через мобільний додаток "Instagram" ОСОБА_15 , дізнавшись, що у ОСОБА_8 є дівчина, припинила спілкування з останнім.

11.06.2022 близько 22год. 00хв., ОСОБА_8 , побачивши у приміщенні магазину ФОП " ОСОБА_16 " с. Копище, Коростенського району, Житомирської області, як за одним із сусідніх столиків ОСОБА_12 в компанії однолітків обнімається з незнайомим хлопцем, з мотивів ревнощів, через мобільний додаток «Instagram» зі свого облікового запису « ОСОБА_17 » надіслав їй на обліковий запис " ОСОБА_18 » текстове повідомлення, щоб вона прибрала руки від незнайомого йому хлопця.

У подальшому, близько 22год. 30хв. 11.06.2022 ОСОБА_8 , повторно через мобільний додаток «Instagram» надіслав останній текстові повідомлення зі змістом, щоб остання поверталась додому, якщо ОСОБА_8 для неї важливий, а також з пропозицією прогулятись з ним, на що ОСОБА_12 відповіла відмовою.

У подальшому, коли ОСОБА_12 перебувала вдома, близько 01 год. 00 хв. 12.06.2022, ОСОБА_8 повторно у мобільному додатку «Instagram» написав їй текстові повідомлення, з пропозицією піти прогулятись, на що остання погодилась.

12.06.2022 близько 01 год. 10 хв., ОСОБА_8 , зустрівшись з ОСОБА_12 по вул. Партизанська, с. Копище, Коростенського району Житомирської області, запропонував останній проїхати на автомобілі з його друзями до Меморіальному парку в цьому ж селі, на що ОСОБА_12 погодилась. У вказаному парку після розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_8 , його друзі пішли по домівках, а останній залишився з ОСОБА_12 наодинці.

Під час прогулянки у вказаному парку, між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 відбулась розмова особистого характеру про можливі стосунки між ними, у ході якої ОСОБА_8 , з-поміж іншого, повідомив ОСОБА_12 що ним раніше поблизу її будинку, на дорожньому покритті, був зроблений напис «Богдана я скучаю», на що остання відповіла ОСОБА_8 , що їй байдуже та вона не готова до особистих відносин з ним.

Образившись на відповідь ОСОБА_12 , у ОСОБА_8 виник умисел на її вбивство, з мотивів ревнощів. З цією метою, проходячи по стежці Меморіального парку, що в с. Копище, Коростенського району Житомирської області , близько 02 год. 05 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів ревнощів, діючи умисно, проти волі ОСОБА_12 , своєю правою рукою схопив останню за шию та почав здавлювати, на що вона, не розуміючи, що коїться, почала чинити опір та кричати.

Однак, ОСОБА_8 , не зупиняючись та продовжуючи свої протиправні дії, дістав предмет схожий на шнурівку, огорнув його навколо шиї ОСОБА_12 , після чого застосовуючи фізичну силу підтягнув її до себе.

У подальшому, ОСОБА_8 тримаючи на шиї потерпілої предмет, схожий на шнурівку, діючи умисно, звалив ОСОБА_12 з ніг, обличчям до землі, після чого схопив її за руки, звівши їх разом за спину, та сів на неї, долаючи її опір, притиснув останню до землі та продовжив душити її за шию.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на вбивство останньої, ОСОБА_8 не відпускаючи предмету схожого на шнурівку, обмотаного навколо шиї останньої, продовжував душити ОСОБА_12 , а потерпіла звільнивши праву руку, продовжила чинити опір, намагаючись дряпати його в область шиї та підборіддя.

Внаслідок вдавлення шиї та браку повітря потерпіла ОСОБА_12 втратила свідомість та перестала чинити опір, а ОСОБА_8 , будучи переконаним, що убив останню та виконав усі дії, які вважав за необхідне, залишив потерпілу та пішов у невідомому напрямку. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді подряпин та саден на підборідді з переходом на верхню третину шиї, подряпин на задній поверхні шиї, садно по тильній поверхні 4-го пальця правої кисті поблизу нігтьового ложа, подряпини в нижній частині передньої поверхні живота нижче пупка і по переднім та задньо-бічним поверхням обох стегон у верхніх третинах, округлі синці по лівій поверхні шиї з дугоподібними саднами, странгуляційна борозна в середній третині шиї, набряк в грушоподібних синусах гортані без порушення дихальної функції, крововиливи склер очних яблук, синці навколо очних щілин, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після вказаних подій, потерпіла ОСОБА_12 , опритомнівши, 12.06.2022 близько 03 год. 30 хв. повернулась до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де їй було надано першу домедичну допомогу.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у закінченому замаху на умисне вбивство людини, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. В решті вирок залишити без змін.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою у залі суду.

Не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції, кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що зазначений вирок є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Посилається на те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, в порушення ст.65 КК України не врахував ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, а також думку потерпілої ОСОБА_12 стосовно міри покарання обвинуваченому.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та у вчиненому не розкаявся, у ході досудового розслідування та початку судового розгляду обвинувального акту категорично заперечував свою причетність до вказаної події, а в подальшому лише під тиском доказів, вирішив надати суду покази, в яких виклав свою версію події, що була неспроможною і нереалістичною. Крім того, з метою створення перед судом оманливого образу, обвинувачений, надаючи свої покази, цинічно зазначив, що є віруючою людиною і зобов`язується перед Богом та судом говорити правду, озвучивши при цьому учасникам судового процесу неправду щодо дійсних подій, які мали місце, з метою уникнення своєї відповідальності за вчинений ним злочин - закінчений замах на вбивство потерпілої, яка на момент злочину тільки досягла повноліття, дивом залишилась жива та отримала сильну психологічну травму на усе життя. Крім того, судом першої інстанції не враховано позицію обвинуваченого щодо ставлення до спричинених наслідків потерпілій, який погодився на добровільну компенсацію останній спричиненої шкоди лише на суму 25 тис. грн., про що повідомив у дебатах, цинічно оцінивши життя молодої дівчини на таку суму, від якої потерпіла категорично відмовилась.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно враховано обставини, що пом`якшують покарання, які не передбачені ст.66 КК України.

Також, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги позицію сторони обвинувачення, що обвинуваченому необхідно змінити раніше обраний запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, з домашнього арешту у нічний час на тримання під вартою без права внесення застави, оскільки обвинувачений займає керівну посаду в органах Державної прикордонної служби України та маючи сталі службові зв`язки та знайомства, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе перетнути державний кордон та залишити межі території України.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. В решті вирок залишити без змін.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_19 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою у залі суду.

Вважає, що вказаний вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що покарання має бути більш суворим, оскільки перенесла дуже страшні муки, ледь лишилася живою є молодою дівчиною. Не розуміє за що обвинувачений так з нею поступив і чого він хотів позбавити її життя.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає оскаржуваний вирок незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню на підставі п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.409 КПК України, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального Закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, а саме об`єктивної сторони злочину.

Крім того, відсутність формулювання обвинувачення яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК України, що в силу положень ст.412 цього Кодексу є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що сторона захисту, не заперечуючи причетності засудженого до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, послідовно стверджувала, що в засудженого не було умислу на вбивство потерпілої.

Вказує, що висновки суду, що потерпіла втрачала свідомість - є необґрунтованими, оскільки спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 136 від 12.06.2022 р., тому не вважається за можливим дійти до однозначного висновку та стверджувати що потерпіла ОСОБА_12 втрачала свідомість та знаходилась в не притомному стані до 03 год. 30 хв. 12 червня 2022 року на місці події. Відтак, це підтверджує спроможність свідчень ОСОБА_8 , що потерпіла ОСОБА_12 свідомість від його дій не втрачала, та після усіх подій, які мали місце 12 червня 2022 року, він був впевнений, що її здоров`ю та життю нічого не загрожує, тому тільки після з`ясування цих обставин, обвинувачений залишив місце події.

Зазначає, що суд безпідставно розцінив свідчення ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_12 , як обраний спосіб захисту з метою пом`якшити свою провину за вчинене, оскільки дії обвинуваченого свідчать саме про умисел на вбивство, а саме заздалегідь приготував шнурок (зарядний провід від мобільного телефону), викликав у нічний час її з будинку, залишив не притомну в безлюдному місці в нічній час, забрав мобільний телефон та викинув неподалік сміттєзвалища, не приймав будь-яких мір для надання першої медичної допомоги.

Вказує, що будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_8 15.07.2024р. показав, що він не готував заздалегідь зарядний провід від мобільного телефону, а він завжди його носив із собою разом із павербанком, потерпілу ОСОБА_12 він запросив прогулятись, на що вона погодилась, а допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , рідний брат потерпілої, надав свідчення, що телефон своєї сестри він знайшов неподалік їх будинку, що вказує про необ`єктивне та упереджене ставлення суду першої інстанції до ОСОБА_8 .

Крім того обвинувачений зазначав про те, що коли він залишив місце події потерпіла була жива та в свідомості. Раніше між обвинуваченим і потерпілою неприязних стосунків не було, тому у обвинуваченого був відсутній мотив вбивати її.

Разом з тим судом не зазначено таких істотних елементів суб`єктивної та об`єктивної сторін закінченого замаху на вбивство, як наявність в обвинуваченого прямого умислу на такий злочин та обставин, які завадили йому довести вказаний умисел до бажаного результату смерті потерпілої, які не залежали від його волі та у зв`язку з чим можна зробити висновок про закінчений замах на таке вбивство.

Відсутність істотних елементів суб`єктивної та об`єктивної сторін закінченого замаху на вбивство, як наявність в обвинуваченого прямого умислу на такий злочин та обставин, які завадили йому довести вказаний умисел до бажаного результату смерті потерпілої, які не залежали від його волі та у зв`язку з чим можна зробити висновок про закінчений замах на таке вбивство.

Вважає, що при такому формулюванні обвинувачення, не можна вважати таким, що відповідає кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство.

Зазначені обставини свідчать про невідповідність вироку суду вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, за умови якого апеляційний суд також позбавлений можливості прийняти рішення по суті апеляційної скарги та всього кримінального провадження.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , прокурором ОСОБА_21 подані письмові заперечення в яких останній просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисників, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, та заперечили щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, прокурора та потерпілу, які підтримали, як свої апеляційні скарги так і один одного, та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав їм належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_9 , які містять твердження про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та відсутністю умислу ОСОБА_8 на позбавлення життя потерпілої, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає частково та пояснив суду, що не мав умислу вбивати потерпілу ОСОБА_12 , не заперечував факту отримання потерпілою тілесних ушкоджень, які були виявлені в останньої внаслідок його дій. Вказав, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті час він проходив службу у с. Копище Коростенського (Олевського) району Житомирської області, проживав у орендованому приватному будинку. Через Інстаграм познайомився і ОСОБА_22 , вона запропонувала йому дружбу, але просила не розповсюджувати цю інформацію, оскільки її батьки ці відносини не схвалювали. В той день він із іншими військовослужбовцями пішли до магазину - кафе попити пива. В магазині він побачив як ОСОБА_23 сиділа в своїй компанії, він написав їй "я ревную". Коли всі вийшли з магазину, то він із своїми товаришами поїхав на Копищанський майдан. Він написав ОСОБА_23 " Якщо я тобі важливий, то іди додому". Вона відповіла "Ти мені хто ?". Після цього вони з хлопцями поїхали до парку, він написав ОСОБА_23 , щоб вона вийшла до призначеного місця і він забрав її машиною з хлопцями. В парку вони ще розпили пиво та вино, хлопці поїхали по домівках, а він з ОСОБА_23 залишився наодинці. Вони продовжували прогулюватись по парку, він вирішив показати їй місце на центральній алеї, де написав слова " ОСОБА_23 , я скучаю". Він дістав з лівої кишені мобільний телефон, намагався знайти цей напис, шнур від телефону також був у лівій руці. Шнур він накинув на шию ОСОБА_23 , щоб її підтягнути ближче до себе, і поцілувати, але вона упала на землю навколішки. Він розгубився, нижня частина тіла його була на ОСОБА_23 , він просив пробачення, потягнув її за шнурка, вона махала руками та ногами, намагалась кричати. Він вибачився, що так сталось, покурив цигарку і пішов до застави. Від застави додому його провів ОСОБА_24 . Зранку батьки ОСОБА_23 його розбудили і звинуватили у зґвалтуванні. Визнає себе винним в тому, що спричинив шкоду ОСОБА_23 , але умислу на вбивство у нього не було.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування належним чином проаналізував і оцінив зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведеними у вироку доказами.

Доводи захисника про те, що суд першої інстанції зробив висновок про наміри ОСОБА_8 на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_12 на підставі припущень, та не підтверджуються доказами, колегія суддів вважає безпідставними.

Крім того, посилання захисника, що у обвинуваченого не було умислу на позбавлення життя потерпілої, є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції. Такі доводи захисника не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання потерпілої та свідків, які під час допиту судом першої інстанції в судовому засіданні пояснили суду:

- потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що познайомилася із ОСОБА_8 влітку 2021 року біля клубу, знає його впродовж майже двох років, стосунки між ними були романтичні. 11 червня 2022 року вона з подружкою та іншими односельцями ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , проводили свій час у магазині - кафе. Поруч за іншим столиком відпочивали військовослужбовці з прикордонного загону. Серед них був ОСОБА_31 . Побачивши, що її двоюрідний брат ОСОБА_32 обнімає її, ОСОБА_33 написав їй на інстаграм "Убери руки". Після цього вона з односельцями пішла до місцевого парку, ОСОБА_33 повторно написав їй на Інстаграм "Если я тебе важен, иди домой", на що вона відповіла йому що він їй ніхто. ОСОБА_34 запрошував потерпілу поїхати на ОСОБА_35 (сусіднє село), на що вона відмовилася. Хвилин 20-30 потерпіла з подружкою посиділа на лавочці біля будинку подружки, ОСОБА_33 знову написав запрошення поїхати в Майдан, на що потерпіла відмовила. Повернувшись додому, приблизно о 0.30 годин вона отримала повідомлення від ОСОБА_36 з пропозицією піти прогулятися. Коли вона вийшла на вулицю, то її забрав автомобілем ОСОБА_33 та ще троє його колег по службі. Вони розпили "шампанське", ОСОБА_33 цікавився хто саме її обнімав у кафе, і через хвилин 10 всі троє хлопців поїхали по домівках. ОСОБА_37 запропонував їй піти прогулятися стежиною, де з одного боку були кущі, а з другого будинки. ОСОБА_33 запропонував їй обійти кущі і показати напис на асфальті " ОСОБА_23 , я скучаю", який він залишив там напередодні. Вони стояли повернуті обличчям один до одного. ОСОБА_33 правою рукою схватив її за шию, вона ще встигла сказати " ОСОБА_34 , що ти робиш" дав підніжку, вона впала на землю, сіла на коліна по відношенні до землі, а ОСОБА_33 піднімав її за допомогою мотузки, він почав душити її мотузкою і запитував "Так ти меня любиш ?" Крикнути вона не могла, лише махала руками. Після цього вона втратила свідомість і коли прийшла в себе, то бачила тільки кущі. Прийшла додому і впала на коліна, якою стороною йшла додому не пам`ятає. На порозі зустріла брата, який мав намір іти її шукати по селу;

- свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні пояснила, що її донька ОСОБА_23 11 червня 2022 року пішла гуляти з подружкою, повернулась о 00.30. Через хвилин 15 вона побачила, що доньки немає в ліжку, вона зателефонувала і запитала де вона. Донька відповіла, що вона неподалік від будинку, скоро прийде і розкаже з ким вона. Через деякий час вона знову зателефонувала, донька повідомила, що вона трішки відійшла від будинку. Вона заснула. Десь о половині третьої ночі вона прокинулась, побачила, що немає доньки і написала їй СМС "Де ти, бігом вертайся додому." Побачивши, що СМС донька не відкриває, вона розбудила свого сина ОСОБА_39 і попросила зателефонувати до ОСОБА_23 . На дзвінки вона не відповідала, лише з 6 чи 7 разу неначебто хтось скинув дзвінок.(в той час ОСОБА_23 була непритомна). Розбудивши чоловіка, він також почав телефонувати до ОСОБА_23 , але телефон не відповідав. Додому донька повернулась о половині четвертої ночі, була вся побита, подерта, очі залиті кров`ю, язик вивалювався з рота, очі вона то відкривала, то знову закривала. Сказала лише одну фразу, що це зробив ОСОБА_31 . На ранок вона з чоловіком поїхали до будинку, де проживав ОСОБА_33 , викликали швидку і повідомили поліцію;

- свідок ОСОБА_20 , в судовому засіданні пояснив, що 11 червня 2022 року він із ОСОБА_27 пішли до кафе, там бачили односельців, серед них і його сестру ОСОБА_23 . Пізно ввечері вона повернулась додому, а потім знову кудись пішла, мама її шукала. Коли ОСОБА_23 повернулась додому, то була вся побита, очі червоні, стан був дуже важкий. Телефона при собі вона не мала. Брат знайшов телефона неподалік від селищного смітника;

- свідок ОСОБА_20 (менший брат потерпілої), в судовому засіданні пояснив, що вночі мама шукала ОСОБА_23 . Вона прийшла додому о 3.30 чи десь біля 04.00 годин, очі її були залиті кров`ю, обсипана прищами, на шиї було видно сліди удушення. Ми виявили відсутність її телефона, на прохання мами він сів на велосипед і поїхав шукати по селу, знайшов телефон неподалік від їх місця проживання;

- свідок ОСОБА_40 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_41 вони дружили, однокласниці. Того дня у вечірній час десь о 20-30-21 вони збирались в магазині, потім підійшли місцеві хлопці ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_29 . За іншим столиком сиділи прикордонники, у тому числі і ОСОБА_31 . Коли її двоюрідний брат ОСОБА_43 її обняв, то ОСОБА_34 написав ОСОБА_23 " ОСОБА_45 руки". Вона показувала також переписку, де ОСОБА_33 запропонував їй покататися на автомобілі до Майдану Копищанського, на що вона відмовилася. Після цього вони посиділи біля її будинку і розійшлися. Наступного дня вони збирались іти до річки, але телефон ОСОБА_23 не відповідав. Від ОСОБА_46 вона дізналася , що з ОСОБА_23 щось сталося. Після переписки в Інстаграмі десь о 13 годині 12 червня 2022 року вона просила ОСОБА_47 зателефонувати їй. Коли він зателефонував, то відразу запитав чи вона знає де її ( ОСОБА_23 ) знайшли. На її запитання чи він нічого не знає, сказав, що провів її додому і вони розійшлись. Казав, що нічого поганого їй не хоче;

- свідки ОСОБА_43 , ОСОБА_42 та ОСОБА_44 в судовому засіданні пояснили, що дійсно того вечора відпочивали у магазині - кафе ФОП " ОСОБА_16 ", поруч з ними були прикордонники. ОСОБА_48 по-дружньому поклав руку на плечі ОСОБА_49 , а вона поклала свою руку на нього. В цей час ОСОБА_33 написав ОСОБА_50 руки, я ревную" а вона показувала цей напис в Інстаграм. Після того як закрився магазин, вони розійшлися, про вчинене дізналися наступного дня;

- свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що 11 червня 2022 року він перебував на службі в с. Копище Олевського району, після наряду вони поїхали до сільського магазину - кафе, де пили каву, після цього їздили додому до ОСОБА_52 , (там же і проживав ОСОБА_34 ), бо той мав переодягнутися. Після повернення з Майдану до них вийшла ОСОБА_23 , вони поїхала додому, а ОСОБА_23 залишилася з ОСОБА_53 . Наступного дня сказали вийти на роботу, ходили слухи ніби ОСОБА_33 зґвалтував ОСОБА_23 ;

- свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснив, що у червні 2022 року проходив службу у прикордонній службі на посту "Копище", проживав із ОСОБА_55 в одній кімнаті. Десь посеред ночі ОСОБА_33 зайшов до кімнати і ліг спати. Вранці приблизно о 06-30 покинувся від голосних криків чоловіка та жінки, які запитали де ОСОБА_37 , розбудили його і запитували хто йому дозволив чинити насильство над їх дитиною. ОСОБА_37 сказав, що їхню дитину навіть пальцем не зачепив. Він добре знав, що у ОСОБА_47 є дівчина за місцем проживання, з якою він спілкувався в телефонному режимі;

- свідок ОСОБА_56 в судовому засіданні пояснив, що в той день перебував на службі із ОСОБА_53 . Ввечері після наряду ОСОБА_33 запропонував поїхати в с. Копище до магазину попити пива. Пізніше до магазину зайшла компанія із місцевих мешканців серед них і було ОСОБА_23 . Після 22 години поїхали до Майдану Копищанського, в цей час хлопці пили пиво, він тривалий час сварився по телефону із своєю дівчиною. Коли поверталися назад, то ОСОБА_33 запропонував забрати цю дівчину ОСОБА_23 , поїхали до музею там посиділи хвилин 10-15 і поїхали. ОСОБА_31 із ОСОБА_23 залишились там. Наступного дня о 8 ранку ОСОБА_31 розповів йому, що батьки ОСОБА_23 звинувачують його у зґвалтуванні їх доньки;

- свідок ОСОБА_57 в судовому засіданні пояснив, що дійсно вони відпочивали в той вечір в с. Копище, потім їздили до Майдану Копищанського, з ОСОБА_23 зустрілись десь після 00 годин, ОСОБА_31 із ОСОБА_23 залишились вдвох. Хлопці його підвезли додому. Вранці він прокинувся від криків, батьки ОСОБА_23 звинувачували його в тому, що він чимось обідив їх доньку. ОСОБА_37 в той вечір був непобритий.

- свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні пояснив, що в той день він знаходився на службі. Близько 02.25 зателефонував ОСОБА_31 , запросив вийти покурити. Він вийшов, вони курили і він провів додому ОСОБА_59 . Останній йому розповідав, що відпочивав з ОСОБА_60 , ОСОБА_61 і ОСОБА_62 в компанії, з ними була ОСОБА_23 і оце якраз вони розійшлися. Вранці прийшов ОСОБА_33 на службу і повідомив, що ОСОБА_23 намагались зґвалтувати, її батьки звинувачують його в цьому.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- рапорті старшого інспектора - чергового відділення поліції №2 Коростенського РУП (т.3а.245) з якого вбачається, що 12.06.2022 о 09:45 надійшло повідомлення зі служби 102 від чергової сестри приймального відділення Олевської ЦРЛ про те, що до них за медичною допомогою звернулась громадянка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Об 11:35 при прибутті на місце події встановлено, що фізичне насильство відносно ОСОБА_12 застосував військовослужбовець прикордонник ОСОБА_31 ;

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що знайомий прикордонник ОСОБА_31 вночі 12.06.2022 в місцевому парку в с. Копище намагався задушити її та спричинив тілесні ушкодження;

- заяві ОСОБА_49 від 12.06.2022 (т.4а.15) з якої вбачається, що вона добровільно видала належний їй мобільний телефон марки "Ксіомі" з абонентським номером НОМЕР_6 для огляду та вилучення слідчим, про що складено протокол огляду 12.06.2022 в період з 14.37 до 14.50;

- протоколі огляду від 12.06.2022 яким доведено факт добровільної видачі матір`ю потерпілої одягу її доньки ОСОБА_49 , в який вона була одягнена напередодні: джинсову куртку, джинсові штани та футболку, на яких виявлені забруднення, характерні при контакті з ґрунтом;

- протоколі огляду місця події, з якого вбачається, що 12.06.2022 за місцем проживання ОСОБА_14 було вилучено одяг, в який він був одягнений напередодні 12.06.2022, а саме: штани та кофту чорного кольору з білими полосами, які вилучено слідчим. Речі є вологими внаслідок ранкового прання, що свідчить, що ОСОБА_33 ще до служби виправ одяг, маючи на меті укрити скоєне;

- висновку судово-медичної експертизи №136 згідно якого у ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлені тілесні ушкодження:

- подряпини та садна на підборідді з переходом на верхню третину шиї, подряпини по задній поверхні шиї, садно по тильній поверхні 4-го пальця правої кисті поблизу нігтьового ложа, подряпини в нижній частині передньої поверхні живота нижче пупка і по переднім та задньо-бічним поверхням обох стегон у верхніх третинах, утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) в межах 24-36год. до проведення судово-медичної експертизи, можливо при обставинах та в термін, вказаних в медичній документації, в постанові та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- странгуляційна борозна в середній третині шиї (циркулярна, горизонтальна, замкнена, одиночна, верхній та нижній край пологі, краї осаднені по ходу борозди; ширинадо 0,7 см., нерівномірно виражена по передній поверхні шиї, рівномірно виражена по бічній та задній поверхнях, дно світло-коричневе, ущільнене, подекуди з візерунком у вигляді "гілок ялинки", набряк в грушеподібних синусах гортані без порушення дихальних функцій, крововиливи склер очних яблук, синці навколо очних щілин, утворилися від дії тупого предмету в межах 24-36год. до проведення судово-медичної експертизи, не виключено, внаслідок стискання м`яких тканин шиї мотузкою, можливо при обставинах та термін, вказаних в медичній документації, в постанові та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм відсутності загрозливих для життя явищ.

- діагноз "асфіктично - гіпоктична енцефалопатія" висталений в меддокументах, при оцінці характеру та тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався, оскільки не підтверджений об`єктивними клінічними ознаками;

- будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів, слідів анального чи вагінального проникнення, в тому числі з ушкодженням дівочої пліви, при проведенні експертизи не виявлено. Згідно огляду гінеколога від 12.06.2022 дівоча пліва не порушена;

- висновку експерта №162 від 12.07.2022, яким підтверджується, що тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 викладені у висновку експерта №136 від 07.07.2022. Не виключено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_12 утворилися за обставин, які вказані в описовій частині постанови та у протоколі проведення слідчого експерименту з відеозаписом за її участю. Шнурівки надані для огляду при дії на анатомічні ділянки тіла людини, можуть спричинити утворення странгуляційної борозни.

-висновку експерта №946 від 20.06.2022, згідно якого у ОСОБА_14 виявлено садна на обличчі, шиї, в ділянці підборіддя, які утворилися від дії тупих твердих з обмеженою контактуючою поверхнею предметів, що не залишили специфічних або видових ознак, по яких можливо було б ідентифікувати предмет, падіння з положення стоячи можна виключити, можливо в термін 1-2 доби до моменту судово-медичного обстеження, не виключено так як вказано в медичних документах, в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий в момент спричинення тілесних ушкоджень міг знаходитися в будь-якому положенні тіла, при якому ділянки тіла були б доступними для спричинення тілесних ушкоджень;

- висновку експерта № 1046 від 28.06.2022, згідно якого враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді саден на правій боковій поверхні шиї, в ділянці підборіддя, можна вважати, що вони могли утворитися в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи та в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 ;

Дослідивши вищезазначені експертизи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про спростування показів свідків, що не бачили ушкоджень у обвинуваченого, та відповідає показам потерпілої про те, що намагалась дряпати ОСОБА_59 , таким чином захищаючись.

- висновку судово-психіатричної експертизи №208-2022, відповідно до якої ОСОБА_8 , 2000р.н. на час скоєння інкримінованого правопорушення на психічний розлад не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час на психічні розлади не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру;

- протоколі затримання обвинуваченого ОСОБА_8 від 12.06.2022;

- додатку до протоколу затримання де на відео видно, що останній повідомив, що ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_63 не спричиняв. На відео затримання добре видно подряпину на правій частині шиї та садно у лівому куті верхньої губи, що також повністю відповідає показам потерпілої про те, що вона намагалась дряпати ОСОБА_36 , а також спростовує покази свідків про те, що будь яких подряпин не бачили на обличчі ОСОБА_47 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 та додатків до нього за участі потерпілої ОСОБА_12 , згідно якого потерпіла пояснила, та в подальшому показала, що 12 червня 2022 року в додатку Інстаграм близько 01год.10хв. почала отримувати СМС повідомлення від ОСОБА_36 з проханням піти прогулятися, як вона спочатку відмовлялась, а він наполягав, на що вона погодилась. Вийшовши з будинку, вона побачила автомобіль та ОСОБА_59 , ОСОБА_52 , ОСОБА_64 . На автомобілі вони поїхали до парку в с. Копище, зупинились, слухали музику, пили шампанське "Фраголіно Фрателлі". Через незначний проміжок часу товариші ОСОБА_36 поїхали по домівках. Спілкувалися з ОСОБА_65 на тему відносин поки він перебуває на службі, на що потерпіла відповіла, що не готова до близьких відносин, а тим паче, що їй відомо, що у нього в Полтаві є дівчина. У ОСОБА_59 змінився настрій, він по-злому посміхнувся. В цей час до потерпілої зателефонувала мати і сказала негайно повертатися додому. Повідомивши ОСОБА_36 , що їй уже пора додому, потерпіла ОСОБА_66 вирішила повертатись додому. ОСОБА_33 запропонував їй забрати залишене спиртне, а коли обминали кущі, то він згадав історію з написом " ОСОБА_23 , я скучаю". Зупинившись біля дерева, вони дивились в очі одне одному. ОСОБА_33 схватив її руками за шию і почав здавлювати. Вона ще встигла крикнути " ОСОБА_34 , що ти робиш?" однак, обвинувачений взяв предмет схожий на шнурівку, огорнув навколо її шиї, застосовуючи фізичну силу підтягнув її до себе. Коли вона впала на землю животом до низу, він звів її руки позаду та сів на її спину. Потім встав з її спини, одночасно тягнувши шнурівку, внаслідок чого потерпіла мимоволі піднялась на коліна, дихати не могла, а тому втратила свідомість. Через який час прийшла до свідомості і як прийшла додому не пам`ятає;

- протоколі огляду від 27.07.2022 оптичних дисків, які надані листом НОМЕР_7 прикордонного загону ім. ОСОБА_67 від 30.06.2022 підтверджується, що 02 год.05 хв. 23 сек. (+ 29 хв. похибка) за межі території ВПС "Копище" виходить особа 1 (ідентифікований як свідок ОСОБА_68 в ході його допиту) для зустрічі з ОСОБА_65 та в подальшому о 02 год.21 хв.17 сек (+29хв) повертається на територію ВПС;

- контракті про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, відповідно до якого 08 червня 2021 року він був укладений між ОСОБА_69 та начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_70 ;

- довідці НОМЕР_7 прикордонного загону, якою підтверджено, що 11 червня 2022 року 0 20 год. ОСОБА_65 була здана зброя, що відповідає показам обвинуваченого про те, що він прийшов до магазину -кафе після наряду;

- протоколі огляду мобільного телефону ОСОБА_71 від 23.06.2022 з якого видно, що в телефоні слідчим виявлено фотознімки (знімки екрану) переписки з додатку "Інстаграм", а також інші фото, що мають значення для кримінального провадження, а саме: фотознімок асфальтної дороги, на якій крейдою жовтого кольору здійснено напис "Богдана, я скучаю (сердечко). Крім того, здійснено фотографування переписки ОСОБА_71 з ОСОБА_12 в додатку "Інстаграм" зокрема, скріншоти переписки ОСОБА_49 з ОСОБА_69 . Один із діалогів містить фразу від ОСОБА_14 " ОСОБА_72 я тебе важен иди домой" та відповідь ОСОБА_66 "Ти мені хто?" При цьому переписка здійснена в зникаючому режимі, який застосовано ОСОБА_8 тобто повідомлення та діалог впродовж певного часу автоматично видаляється. Також зроблені фото інших діалогів між ОСОБА_65 та ОСОБА_73 в зникаючому режимі (дослівно). "Боженко: Та ну. Давай я приеду прогуляемся. ОСОБА_73 :Гуляй в Майдані;

- висновку експерта №СЕ-19/106-22/5530-КТ від 22.07.2022 за результатами судової комп`ютерно-технічної експертизи мобільного телефону ОСОБА_12 з додатками та довідкою про вартість вбачається, що в чаті з користувачем " ОСОБА_74 " увімкнений режим зникаючих повідомлень. Всі повідомлення надіслані та отримані в цьому режимі, знищуються після закриття чату;

- висновку експерта №133/ц від 29.07.2022, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту правої руки ОСОБА_12 кров не виявлена. Знайдені ядровмістимі епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію, статеву належність яких встановити неможливо через значне накладання на ядрах клітин мікробної флори. При серологічному дослідженні даних клітин за допомогою реакції змішаної аглютинації виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже, враховуючи отриманий результат за групи крові осіб, які проходять по справі , можна зробити висновок, що антиген А , який не властивий ОСОБА_12 , міг утворитися від особи, в крові якої він міститься, в тому числі і від ОСОБА_75 ;

- довідці УОТЗ ГУНП в Житомирській області від 17.08.2022, якою підтверджено, що за результатами опрацювання інформації про з`єднання номерів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 встановлено, що користувачі відповідних номерів постійно фіксувались в районі скоєння злочину та періодично здійснювали з`єднання. Зокрема, останній вхідний дзвінок на номер ОСОБА_12 , який тривав 27сек. був здійснений о 01.54:022 12.06.2022, в подальшому на вхідний дзвінок від матері ОСОБА_38 о 02.:23:27 12.06.20222 відбулась переадресація, наступне з`єднання було зафіксоване лише о 03:47:03 12.06.2022 та тривало 7 секунд.

Згідно вихідних дзвінків ОСОБА_8 то після вчинення злочину вони фіксуються о 02:12:15 12 червня 2022 року на номер ОСОБА_76 (без з`єднання та розмов), о 02.13:08 на номер ОСОБА_77 (без з`єднання та розмов), о 02:26:56 на номер ОСОБА_77 (без з`єднання та розмов) о 02:27:52 на номер ОСОБА_78 тривалістю 27 сек., з яким він домовився про зустріч і в подальшому зустрівся біля застави.

Також судом першої інстанції було допитано судово-медичного експерта ОСОБА_79 , який в судовому засіданні підтвердив надані висновоки судово-медичних експертиз потерпілої ОСОБА_12 та пояснив, що імітувати втрату свідомості при наявності таких тілесних ушкоджень як вказано у висновку №136 неможливо. Здавлювання відбулось у відкриту анатомічну ділянку, де поверхнево розташовані судини, органи, які є життєво важливі для дихання і затиснення цієї ділянки зазвичай приводить до втрати свідомості. Двосторонні крововиливи в білкові оболонки очей свідчать про стиснення судин із значною силою прикладення, без стискання руками такі ушкодження утворитися не могли.

Дослідивши та перевіривши докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони є узгодженими та співпадають між собою, сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, з чим погоджується колегія суддів, та вважає, що викладені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначив, що умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.1 ст.115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК.

Так, вирішуючи питання про наявність умислу у ОСОБА_8 на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, суд апеляційної інстанції виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховує спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілої, події, що передували, та стосунки останніх.

На переконання колегії суддів, спосіб, характер спричинених тілесних ушкоджень, знаряддя - мотузка зі значною силою прикладання, цілеспрямованість дій ОСОБА_8 свідчать про наявність прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_12 , при цьому маючи реальну можливість уникнути даного конфлікту, оскільки потерпіла впала на землю, однак обвинувачений не припинив своїх дій, а залишив непритомну потерпілу на землі у безлюдному місці помирати у нічний час.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано розцінив покази обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не мав умислу на вбивство ОСОБА_73 , як обраний спосіб захисту з метою пом`якшити свою провину за вчинене, оскільки дії обвинуваченого свідчать саме про умисел на вбивство, так як схватив руками за шию зі значною силою прикладання, яка не створювала будь яких загроз для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , заздалегідь приготував шнурок (зарядне від мобільного телефону), викликав у нічний час її з будинку, залишив непритомну в безлюдному місці в нічний час, забрав її мобільний телефон та викинув неподалік сміттєзвалища, не прийняв будь-яких мір для надання першої домедичної допомоги ).

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази обвинуваченого й про те, що він мав намір її поцілувати, а тому звалив з ніг, просив у неї вибачення, а потерпіла сказала іти геть, оскільки в тому стані, якому він залишив потерпілу, вона взагалі не могла говорити, язик був вивалений з рота, очі залиті кров`ю.

Встановлені судом першої інстанції обставини в поєднанні з іншими об`єктивними даними та дослідженими в судовому засіданні доказами, свідчать, що обвинувачений ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства потерпілої ОСОБА_12 .

Той факт, що у результаті дій обвинуваченого, не настала смерть потерпілої, а настали наслідки лише у вигляді легкого тілесного ушкодження, не може свідчити про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення смерті ОСОБА_12 , оскільки ці наслідки у сукупності із вищезазначеними обставинами, які були встановлені судом першої інстанції дають підстави стверджувати про спробу ОСОБА_8 позбавити життя потерпілої, що у свою чергу не сталося через випадковий збіг обставин.

Версія сторони захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілої, є безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілої та свідків, протоколами слідчого експерименту і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений ОСОБА_8 діяв із прямим умислом на вбивство потерпілої.

Посилання захисника на те, що зі змісту висновку судово-медичної експертизи №136 від 12.06.2022 вбачається, що в результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_8 заподіяв потерпілій ОСОБА_12 тілесні ушкодження, вказані у висновку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм відсутності загрозливих для життя явищ, діагноз «асфіктично- гіпоксична енцефалопатія (втрата свідомості) не підтверджена об`єктивними клінічними ознаками...», колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вказаний висновок експерта не містить такого посилання, як вказано у апеляційній скарзі захисником, відсутнє твердження про співвідношення діагнозу «асфіктично- гіпоксична енцефалопатія» з втратою свідомості.

Крім того, в ході додаткового допиту експерта ОСОБА_79 в суді першої інстанції, на запитання захисника, експерт пояснив, що асфіктично-гіпоксична енцефалопатія - це стан, який виникає не одразу в момент травми чи нанесення травми, це клінічний стан, який має сукупність симптоматики, яку досліджує лікар-невролог уже будучи в медичному закладі, на місці. Такий діагноз треба встановити, час, коли хворий потрапляє в лікувальний заклад. Вказаний діагноз виставляють лікарі в лікувальному закладі. Якщо ви вважаєте, що такий діагноз передбачає якусь попередню чи теперішню втрату свідомості, про яку ви говорите, то це може бути невірно, тому, що там є ознаки, які виставляє лікар-невролог. Оскільки ознак було замало, тому цей діагноз скасував і не враховував.

Разом з тим, експерт на запитання прокурора щодо розкриття поняття діагнозу «асфіктично-гіпоксична енцефалопатія» та чи є суміжним поняттям з втратою свідомості, експерт зазначив, що кожен конкретний клінічний випадок хворого, якого оглядає лікар-невролог в медичному закладі не схожий на попередній, кожен наступний випадок не схожий на попередній. За якими критеріями оцінює лікар-невролог і виставляє такий діагноз сказати не може. Але ознак, щоб асфіктично- гіпоксична енцефалопатія, із медичних документів було замало, підтвердити цей діагноз і взяти його до уваги, тому що лікувальний заклад чомусь надав історію хвороби або ж медичну карту стаціонарного хворого, яка містить не загальний і не повний опис стану. Вказав, що асфіктично-гіпоксична енцефалопатія це діагноз чисто неврологічний і чи включає він втрату свідомості, чи не включає, сказати не може напряму, тому що, якими наказами керується невролог він не знає.

При цьому експерт зазначив, що діагноз асфіктично-гіпоксична енцефалопатія це ближче до вегетативного стану людини. Вегетативний стан людини означає відсутність самоусвідомлених дій. Наприклад, така особа потребує постійного догляду сторонніх осіб, тому що в туалет не може сходити або вона ходить в туалет, але там де лежить чи там де стоїть. Це дуже серйозний стан. Як правило буває необоротним. Життя людини змінюється назавжди, коли в неї звучить такий діагноз.

Таким чином, висновок сторони захисту, що втрата свідомості у потерпілої ОСОБА_12 повністю спростовується висновком експерта № 136 є необґрунтованим.

Колегія суддів також визнає необґрунтованими посилання захисника, що судом не зазначено таких істотних елементів суб`єктивної та об`єктивної сторін закінченого замаху на вбивство, як наявність в обвинуваченого прямого умислу на такий злочин та обставин, які завадили йому довести вказаний умисел до бажаного результату смерті потерпілої, які не залежали від його волі, оскільки усі ці обставини та елементи судом першої інстанції у своєму вироку відображені, належним чином мотивовані та підтверджені дослідженими доказами.

Оцінюючи досліджені судом першої інстанції докази, всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи у сукупності пояснення обвинуваченого, потерпілого, письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими, вважає правильними висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав, які слугували б скасуванню оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі захисник.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, та невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та степеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів визнає безпідставними.

Відповідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, на які посилаються в апеляційних скаргах прокурор та потерпіла, як на підстави для твердження про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 , ці підстави не є безумовними і достатніми для скасування вироку суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я людини. Враховано судом і конкретні обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, є особою молодого працездатного віку, має на утриманні малолітню дитину, на спеціалізованих обліках не перебуває.

Прийнято до уваги судом і думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_8 суворе покарання. Проте позиція потерпілої не є визначальною при призначенні покарання обвинуваченому, а тому доводи прокурора про не врахування судом думки потерпілої є безпідставними.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнано молодий вік, утримання малолітньої дитини, першу судимість.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з використанням умов воєнного стану.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи прокурора, що судом першої інстанції безпідставно враховано обставини, що пом`якшують покарання, які не передбачені ст.66 КК України, оскільки відповідно до ч.2 ст.66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи про надто м`яке покарання лише через невизнання обвинуваченим своєї вини, оскільки заперечення вини є реалізацією права на захист, а не обов`язковою обставиною, що обтяжує покарання.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Частиною 2 статті 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року №15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією статті. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність апеляційний суд не вбачає.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, відповідає принципам індивудуалізації та справедливості.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які б тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2025 року є законним, вмотивованим та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора ОСОБА_80 , потерпілої ОСОБА_12 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407, КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_12 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: