ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/585/26 Справа № 172/25/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000010 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Луганськ, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що стороною обвинувачення не було доведено той факт, що ОСОБА_9 добровільно зайняла посаду начальника відділу забезпечення життєдіяльності с. Закотне адміністрації Новопсковського району ЛНР.

Зазначає, що до показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід віднестись критично, оскільки про те, що обвинувачена зайняла вищевказану посаду вони дізналися з інформаційних телеграмканалів, які адмініструються окупаційною владою, таким чином, жоден з них не був свідком призначення ОСОБА_9 на посаду в окупаційних органах влади.

Також судом не обгрунтовано, яким чином зазначені у вироку письмові докази підтверджують факт добровільного зайняття обвинуваченою посади в окупаційній владі.

Прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника, в якому вона просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових, правоохоронних органах, органах, що надають публічні послуги, а також посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності строком на 10 років, з конфіскацією усього належного їй майна.

За обставин, викладених у вироку, у період з березня 2022 до квітня 2022 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причини не вдалося), ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04.00 годині ранку 24.02.2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території с. Закотне Старобільского району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в с. Закотне Старобільского району Луганської області, та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації і представниками так званої «Луганської народної республіки», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади в с. Закотне Старобільского району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилася на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території с. Закотне Старобільского району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «Луганської народної республіки», умисно, добровільно зайняла посаду «начальника відділу забезпечення життєдіяльності с. Закотне адміністрації Новопсковського району Луганської народної республіки», тобто посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора «адміністрації Новопсковського району Луганської народної республіки», що діє на території Новопсковської селищної територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, яке відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується:

- показами свідка ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції показала, що вона працює начальником бюджетного відділу Новопсковської селищної ради. Із ОСОБА_9 знайома по роботі, вона була старостою Закотинського старостинського округу. Відомо, що після окупації обвинувачена пішла на співпрацю з окупантами і стала начальником відділу життєзабезпечення с. Закотне. Зазначила, що вона виїхала з окупації у червні 2022 року. Після початку вторгнення селищною радою була організована евакуація. Селищний голова організував нараду з начальниками відділів та старостами, де обговорювалися дії в разі окупації. Фактів примусу до співпраці з боку окупантів не було. Їй пропонували виходити на роботу, але вона відмовилася і жодних наслідків не було. В телеграм-каналах не раз бачила публікації за участі ОСОБА_9 з назвою її посади;

- показами свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції показав, що він працював головою Новопсковської селищної ради 2 скликання, до 23.09.2023 року. ОСОБА_9 була старостою у селищній раді с. Закотне. Відомо, що вона пішла на співпрацю з окупантами, обійнявши посаду начальника життєзабезпечення с. Закотне. Після початку вторгнення була організована евакуація. Він виїхав з селища близько обіду 24.02.2022 року. Після окупації також були інші можливості виїхати. У селі Риб`янцеве була проведена нарада зі старостами про необхідність не йти на співпрацю, що буде виплачуватися заробітна плата, а той хто піде на співпрацю - підлягатиме кримінальній відповідальності. Це було на початку березня 2022 року після окупації селища Новопсков. Із заявою про звільнення ОСОБА_9 не зверталася. Про факт співпраці обвинуваченої дізнався з пропагандистських окупаційних телеграм-каналів, де її посада була зазначена, а також від людей, які залишилися на окупованій території. Жителі говорили, що вона активно намагалася обійняти посаду в окупантів. ОСОБА_9 дуже активно працювала з населенням села Закотне та приймає активну участь у пропагандистських заходах окупантів, жодних даних про якийсь примус немає, а тому впевнений, що посаду обвинувачена обійняла добровільно;

- показами свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 знає як старосту села Закотне, де вона жила. У 2022 році зверталася до обвинуваченої, щоб отримати свідоцтво про народження сина українського зразка, але ОСОБА_9 відмовила і сказала, щоб зверталася у ОСОБА_13 за свідоцтвом «ЛНР», так як територія окупована. Вона виїхала 25.09.2022 року. Яку посаду обіймає ОСОБА_9 при окупантах, їй не відомо. Бачила як обвинувачена брала участь у підготовці та проведенні офіційних заходів окупаційної влади. Перешкод тим хто виїжджає з окупації не чинять.

Також вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами:

- протоколом огляду від 14.01.2023 року, відповідно до якого була оглянута текстова публікація з фотозображеннями, що виявлена у загальнодоступному месенжджері «Телеграм» на каналі « ОСОБА_14 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 яка датована 20:27 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 . Публікація містить слова (дослівно): «Дякуємо, Жені Стрєльцову за точну інформацію». До публікації прикріплене одне фото зображення під назвою (мовою оригіналу): «Справочник телефонов учреждений и организаций Новопсковского района ЛНР», де зазначено, що «отдел по обеспечению жизнедеятельности с. Закотное (Закотное, Булавиновка, Лысогоровка) ( ОСОБА_15 ) 9-43-49 (т. 2 а.п. 60-63);

- протоколом огляду від 14.01.2023 року, відповідно до якого була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 у загальнодоступному месенджері «Телеграм» на сторінці (мовою оригіналу) «администрация Новопсковского района Луганской народной республики». На цій сторінці виявлена текстова публікація датована 23:20 год. 12.12.2022 року з фотозображеннями, на якій встановлено громадянку України ОСОБА_9 , 1972 року народження. У публікації мова йде про святкування головної книги Російської Федерації Конституції, на якому співробітники Закотненського РБК разом з ВЖЗ с. Закотне провели зустріч з мешканцями села, де ознайомилися з основними статтями щодо прав людини і переглянули відео ролик під назвою «Росія велика країна. День Конституції Російської Федерації» (т. 2 а.п. 64-68);

- протоколом огляду від 14.01.2023 року, відповідно до якого була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 у загальнодоступному месенджері «Телеграм» на каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ». У цьому каналі виявлена текстова публікація, датована 11:16 год. 02.01.2023 року з фотозображенням, на якому зазначено, що начальник відділу із забезпечення життєдіяльності с. Закотне ОСОБА_9 звертається із запитом до в.о. голови адміністрації Новопсковського району ЛНР ОСОБА_16 (т. 2 а.п. 69-72);

- протоколом огляду від 30.04.2023 року, відповідно до якого була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 у загальнодоступному месенджері «Телеграм» на сторінці (мовою оригіналу) «администрация Новопсковского района Луганской народной республики». На цій сторінці виявлена текстова публікація, датована 20:15 год. 29.04.2023 року з фотозображенням, на якому встановлено громадянку України ОСОБА_9 , 1972 року народження. У публікації мова йде про проведення «субботника» в с. Закотне (т. 2 а.п. 99-102);

- протоколом огляду від 03.05.2023 року, відповідно до якого була оглянута інформація, розміщена у відкритому доступі у мережі Інтернет за посиланням https://novopskov.su, за яким виявлено веб-сторінку з назвою (мовою оригіналу) «Официальный сайт администрации Новопсковского района Луганской народной республики». На цій сторінці виявлено розділ «Структура», де під порядковим номером 23 вказаний (мовою оригіналу): «Отдел по обеспечению жизнедеятельности c. Закотное (Закотное, Булавиновка, Лысогоровка)» (т. 2 а.п. 126-131);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено та письмові докази не підтверджують те, що ОСОБА_9 добровільно зайняла посаду начальника відділу забезпечення життєдіяльності с. Закотне адміністрації Новопсковського району ЛНР, а також, що до показів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід віднестись критично, оскільки вони не були свідками призначення ОСОБА_9 на посаду в окупаційних органах влади, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що покази вказаних свідків узгоджуються з дослідженими судом публікаціями у месенджері «Телеграм» від 12.12.2022 року /мовою оригіналу/ «Справочник телефонов учреждений и организаций Новопсковского района ЛНР», де ОСОБА_9 вказана як працівник /мовою оригіналу/ «отдела по обеспечению жизнедеятельности с. Закотное (Закотное, Булавиновка, Лысогоровка) та на каналі під назвою «Старобільськ Новопсков Білокуракине», на якій виявлена текстова публікація від 02.01.2023 року з фотозображенням, на якому зазначено, що ОСОБА_9 як начальник відділу із забезпечення життєдіяльності с. Закотне звертається із запитом до в.о. голови адміністрації Новопсковського району ЛНР ОСОБА_16 .

Також відповідно до інформації, розміщеній у месенджері «Телеграм» на сторінці (мовою оригіналу) «администрация Новопсковского района Луганской народной республики» від 12.12.2022 року та від 29.04.2023 року, виявлено фотозображення ОСОБА_9 у публікаціях про святкування головної книги Російської Федерації Конституції та про проведення «субботника» в с. Закотне, із яких не вбачається примусу щодо ОСОБА_9 .

Зазначене, а також те, що відповідно до показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 фактів примусу до співпраці з боку окупантів не було, - є беззаперечним свідченням відсутності будь-якого примусу щодо обвинуваченої, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що захисник в апеляційній скарзі не наводить і не наводив у суді першої інстанції жодних конкретних фактів, які могли б свідчити про зумовленість протиправної поведінки ОСОБА_9 тиском, погрозами, насильством, фізичним або психічним примусом і тягнути правові наслідки, передбачені статтею 40 КК України. Відповідно до матеріалів провадження і журналів судових засідань, під час розгляду справи місцевим судом захисник ОСОБА_8 не подавав жодних доказів на підтвердження існування відповідних обставин.

Згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами обвинувачення і захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд відповідно до закріпленої у статті 26 КПК України засади диспозитивності вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами і віднесені до його повноважень згідно із цим Кодексом.

Керуючись зазначеними загальними засадами кримінального провадження, з огляду на процесуальну позицію в судовому засіданні захисника ОСОБА_8 суд не досліджував доказів існування обставин, які могли б ставити під сумнів добровільність вчинення ОСОБА_9 інкримінованих їй дій, і таких обставин не встановив.

Таким чином, колегія суддів вважає, що докази винуватості ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 5 ст. 111-1 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ознаками ч.5 ст.111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану; обставин, що пом`якшують покарання - не встановлено, що дає підстави суду вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 у межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових, правоохоронних органах, органах, що надають публічні послуги, а також посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях будь-якої форми власності строком на 10 років, з конфіскацією усього належного їй майна.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року залишити без задоволення.

Вирок Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2025 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4