Справа №591/1100/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/924/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період
УХВАЛА

Іменем України

05 травня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/1100/25 за апеляційною скаргою УРІАДМКОПЕЛІ МАЛХАЗА на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 26.03.2026 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

установила:

На початку апеляційного розгляду кримінального провадження ОСОБА_6 заявив відвід судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 та адвокату ОСОБА_7 , обґрунтувавши свої вимоги тим, що суддя ОСОБА_2 раніше брав участь у розгляді його справ, які були скасовані Верховним Судом і які пов`язані між собою, та є зацікавленим. Захиснику ОСОБА_7 не довіряє, захисник не спілкувався з ним жодного разу протягом восьми місяців, не узгоджував позицію захисту, не ознайомлювався з матеріалами справи, здійснюючи його захист неналежним чином.

Вислухавши суддю-доповідача щодо заявленого відводу, доводи захисника ОСОБА_7 про необґрунтованість відводу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши мотиви заявленого відводу, колегія суддів вважає, що заявлені відводи судді апеляційного суду ОСОБА_2 та захиснику ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства і кожному гарантується захист прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»), що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК), а згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martynenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною». «Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності; потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи; суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, тобто існує презумпція неупередженості судді» (справа ЄСПЛ «Хаушильд проти Данії»).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції), а відповідно вимогам ч. 5 ст. 80 КПК, відвід повинен бути мотивованим.

Проаналізувавши зазначені вище вимоги закону, колегія суддів вважає заявлений ОСОБА_6 відвід необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає, оскільки наведені ним підстави для відводу судді апеляційного суду ОСОБА_2 не свідчать про будь-яку упередженість чи небезсторонність цього судді, його побічну чи пряму зацікавленість або ж наперед сформовану правову позицію щодо майбутніх результатів розгляду апеляційної скарги у даній справі, наявність у цього судді певних, виключно суб`єктивних внутрішніх переконань щодо наведених ОСОБА_6 обставин, неможливість ухвалення цим суддею у складі колегії суддів об`єктивного рішення у справі. При цьому будь-яких порушень при автоматизованому розподілі складу суду даного кримінального провадження установлено не було.

Перелік обставин, які тягнуть за собою відвід судді з підстав його повторної участі судді в кримінальному провадженні чітко визначений у ст. 76 КПК і є вичерпним, зокрема повторна участь судді в кримінальному провадженні є недопустимою, якщо:

- суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті;

- суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції;

- суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції;

- суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

Вищевказані обставини відсутні у даному кримінальному провадженні, а ті, на які посилається ОСОБА_6 не підпадають під визначення законних підстав для відводу судді, передбачених ст. 76 КПК, і не усувають суддю від участі у розгляді даного провадження.

Що стосується доводів ОСОБА_6 щодо відводу свого захисника ОСОБА_7 , то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема захисником згідно положень КПК не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, а також особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник у випадках: 1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги; 2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом; 3) якщо вона є близьким родичом або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду (ст. 78 КПК).

Вказані обставини також відсутні у кримінальному провадженні, тому в задоволенні відводу ОСОБА_6 своєму захиснику необхідно відмовити.

Одночасно колегія суддів наголошує, що обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його в порядку ст. 54 КПК. При цьому, розглядаючи заяву чи клопотання обвинуваченого щодо заміни захисника, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, повинно бути враховане те, що безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», тому при реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки згідно вимог ст. 49 КПК захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни цього захисника з особистих мотивів. Місцеві центри відповідно покладених на них завдань, поміж іншого, приймають рішення про заміну адвоката/працівника місцевого центру, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, у випадках, передбачених ЗУ «Про безоплатну правову допомогу» (п. 21 ст. 13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги).

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», заміна призначеного адвоката проводиться Центром шляхом прийняття відповідного рішення (яке видається у формі наказу), а згідно ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оцінка якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної первинної правової допомоги здійснюється за зверненням органів місцевого самоврядування, а безоплатної вторинної правової допомоги за зверненням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, комісіями, утвореними для цієї мети радами адвокатів регіонів.

Кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість проводити судом заміну чи відсторонення адвоката, призначеного Центром для надання безоплатної вторинної правової допомоги (за виключенням питання відводу захисника в порядку ст. 78 КПК), а право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом МЮУ від 25.02.2014 № 386/5.

Як убачається із заявленого ОСОБА_6 відводу захиснику, останній не містить обставин, встановлених ст. 78 КПК, які б у свою чергу унеможливили участь захисника ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, оскільки відвід у кримінальному процесі це усунення учасників кримінального процесу від участі у справі за заявою сторони (або за власною ініціативою того, хто відводиться самовідвід) за наявності передбачених процесуальним законом обставин, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Метою застосування інституту відводів є: 1) належне виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК); 2) забезпечення всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження; 3) винесення законного, обґрунтованого і справедливого рішення в кожному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що заявлені ОСОБА_6 відводи судді та захиснику не є належним чином обґрунтованими та вмотивованими, внаслідок чого у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. 75, 80, 81, КПК України,

постановила:

Відмовити обвинуваченому ОСОБА_8 у задоволенні його заяви про відвід судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4