Справа № 739/1003/25
Провадження № 1-кп/739/39/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000155 від 19.04.2025 року, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смяч, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не маючого державних пільг та нагород, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18 квітня 2025 року, близько 12 год. 30 хв., він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поруч з домогосподарством по АДРЕСА_1 , з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс один удар правою ногою в область грудної клітини зліва ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра є особою похилого віку та матір`ю його дружини ОСОБА_7 , спричинивши першій, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №04 від 24.04.2025, тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому десятого ребра зліва по паховій лінії, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше трьох тижнів.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS № 210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , згідно ст.1, ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні просили закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою потерпілої від приватного обвинувачення, оскільки вони примирились між собою і останній на наступний день після події вибачився перед потерпілою і вона його пробачила. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви потерпілої та закриття кримінального провадження, оскільки потерпіла та обвинувачений продовжують перебувати в родинних відносинах, тому законодавство забороняє закриття кримінального провадження в таких випадках.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву потерпілої підтримав та просив кримінальне провадження закрити.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 477 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кримінальне провадження щодо кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) КК України є провадження у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. Законом України № 2227-VIII були внесені зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, який набрав чинності 11 січня 2019 року. Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК, яким передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, було доповнено словами: «крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством». Стаття 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству № 2229-VIII містить визначення поняття «домашнього насильства», під яким розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 19.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, потерпіла ОСОБА_4 є матір`ю дружини обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , тому суд звертає увагу на позицію, яка викладена в постанові від 10.03.2020 року Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 531/270/19.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що з викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, чітко видно, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, згідно ст.1, ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства. Так, в обвинувальному акті зазначені всі необхідні відомості для встановлення судом факту вчинення ОСОБА_6 злочину, пов`язаного з домашнім насильством, без виходу за межі висунутого обвинувачення, тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у закритті даного кримінального провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 26, 284, 314, 369-372, 392, 393, 395, 477 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000155 від 19.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1