ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/903/26
УХВАЛА

"27" травня 2026 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ( режимі відеоконфернеції), розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 09.09.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15.05.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 09.09.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо визначення підсудності даного кримінального провадження, оскільки злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини, який згідно обвинувального акту вчинений поблизу міста Новомосковськ (нині Самар) Дніпропетровської області .

Прокурор вважав, що справа підсудна саме Петриківському районному суду Дніпропетровської області, оскільки злочин закінчений на території його юрисдикції.

Обвинувачений не заперечував щодо направлення даного кримінального провадження для визначення підсудності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Зі змісту поданого прокурором обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000425 від 09.09.2024 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 27.04.2024 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , що розташована поблизу АДРЕСА_1 , тобто в межах територіальної юрисдикції Новомосковського міжрайонного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Входячи зі змісту диспозиції ч. 5 ст. 407 КК України об`єктивна сторона містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу. При цьому умисел спрямований саме на самовільне залишення або нез`явлення військовослужбовця до певного місця дислокації військової частини, а з`явлення особи до управління поліції, військової комендатури, військового комісаріату, військової прокуратури, тощо, не охоплюється умислом, спрямованим на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України. Таким чином, злочинний результат у вигляді відсутності військовослужбовця настає саме за місцем дислокації військової частини або несення служби.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, під час розгляду справи № 752/4349/23 за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, у судовому рішенні від 26.04.2023 року, визначаючи підсудність справи, дійшла висновку, що на противагу кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 407 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, не є продовжуваним, і є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем саме в умовах воєнного стану.

Таким чином, місцем вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є місце розташування військової частини або місця служби.

Аналогічну позицію стосовно місця вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, наведено і Касаційним кримінальним судом у складі у складі Верховного Суду у постановах від 02.12.2024 у справі № 295/16798/24 та від 22.05.2023 у справі № 185/4197/23.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження № 0000425 від 09.09.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України не підсудне Петриківському районному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Тому, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000425 від 09.09.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України підлягає направленню до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження на розгляд за підсудністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 314, 615 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження № 0000425 від 09.09.2024, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання щодо визначення територіальної підсудності в межах юрисдикції одного апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1