Номер провадження: 11-сс/813/362/26
Справа № 522/9316/24 1-кс/522/151/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2026, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК Українив межах к/п № 0001567 від 08.11.2022

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України в межах к/п № 0001567 від 08.11.2022.

Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що сукупність зібраних слідчим доказів обґрунтовує пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України, доводи сторони захисту не спростовують зібрані докази, а вимоги захисту до оцінки доказів такі ж високі, як під час розгляду обвинувального акту по суті.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, вважає її незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- повідомлення про підозру не містить посилання на докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, натомість вказівка на такі докази міститься лише в клопотаннях про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного;

- докази є недостатніми для твердження про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 оскільки жоден з наданих доказів не свідчить про факт передання генераторів на відповідальне зберігання, тобто у відання ОСОБА_7 . Так само відсутні накази про призначення ОСОБА_7 матеріально-відповідальною особою за отримання та збереження матеріальних цінностей, отриманих у якості гуманітарної допомоги. Також, відсутній будь-який письмовий договір про його повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей, отриманих у якості гуманітарної допомоги;

- за змістом підозри обставина прийняття ОСОБА_7 4-х генераторів на матеріальне зберігання підтверджується зокрема, наказом № 32 від 01.03.2022, який однак як доказ не надавався до клопотань про застосування запобіжного заходу, а крім того відсутні докази ознайомлення ОСОБА_7 зі змістом цього наказу, так само як і з наказом № 137 від 24.12.2022, що свідчить про те, що він взагалі був необізнаний про надходження та прийняття на баланс підприємства електрогенератора FG Wilson P65-5;

- акт про проведення ідентифікаційного (фізичного) огляду товарів та інших предметів, отриманих у якості гуманітарної допомоги від 24.12.2022 був складений за відсутності ОСОБА_7 та більш того він взагалі не входив в комісію з проведення огляду. Така ж ситуація і щодо наказу № 19/1 від 13.01.2023 та акту ідентифікаційного огляду до нього, наказу № 30/1 від 05.02.2023 та акту до нього. Крім того, ОСОБА_7 не входив до комісії з проведення щорічної інвентаризації, хоча нібито був матеріально відповідальною особою за гуманітарну допомогу;

- в матеріалах кримінального провадження відсутні докази передачі ОСОБА_7 4-х генераторів трьом особам.

З огляду на вказане захисник ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру, пред`явлене ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України в межах к/п № 0001567 від 08.11.2022 та скасувати йому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Учасники апеляційного провадження в судове засідання до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, при цьому прокурор ОСОБА_8 подала заяву, якою просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, водночас захисник ОСОБА_6 причини неявки суду не повідомив.

З врахуванням приписів ст.ст. 405, 422 КПК України колегія суддів вирішила провести апеляційний розгляд за відсутності учасників провадження та на підставіч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді дає підстави зазначити про те, що вказане судове рішення вищевикладеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступне.

Вимоги ч. 2 ст. 309 КПК України передбачають, що під час досудового розслідування також може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Чинний кримінальний процесуальний закон не містить нормативного визначення терміну «повідомлення про підозру», натомість, системний аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру одне із важливих процесуальних рішень у кримінальному провадженні, констатація факту наявності достатніх підстав («поза розумним сумнівом») вважати обґрунтованим припущення, що особа вчинила кримінальне правопорушення на підставі наявних доказів.

Незважаючи на важливість критерію обґрунтованості підозри, визначення вказаного терміну в національному кримінальному процесуальному законодавстві відсутнє.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

За змістом повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України, наказом директора КП «ОЕЕМП» ОСОБА_9 № 2-к від 10.02.1999 ОСОБА_7 призначено на посаду головного інженера КП «ОЕЕМП».

На початку 2023 року в ОСОБА_10 , в.о.директора КП «ОЕЕМП» виник умисел на розтрату майна, яке перебувало у його віданні. Після чого, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, ОСОБА_10 вирішив незаконно передати третім особам для використання у власних потребах електрогенератори:

- «FG WILSON Р65-5», потужністю 52 кВт з серійним номером FGWPEP38PJSB10292, балансовою вартістю 783 208,51 грн, якому присвоєний інвентарний номер 5544;

- «Pramac» PX8000, потужністю 5.4 кВт, з серійним номером SR, балансовою вартістю 20 007, 94 грн, якому присвоєний інвентарний номер 5528;

- «Pramac» PX8000, потужністю 5.4 кВт, з серійним номером SR, балансовою вартістю 20 007, 94 грн, якому присвоєний інвентарний номер 5526;

- «Caterpillar» DE165GC, потужністю 165 кВт/50Гц, з серійним номером CATDE165AN7 G00262, наданий відповідно до акту приймання-передачі від 05.02.2023 від Херсонської міської військової адміністрації, балансовою вартістю 1 379 233,87 грн, якому присвоєний інвентарний номер 5547;

Для реалізації свого умислу, ОСОБА_10 , за попередньою змовою залучив невстановлених осіб, а також головного інженера КП «ОЕЕМП» ОСОБА_7 та механіка КП «ОЕЕМП» ОСОБА_11 , які відповідно до своїх посадових інструкцій та вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядження та наказів були належним чином повідомлені та достовірно обізнані про походження ввірених підприємству товарно матеріальних цінностей у вигляді електрогенераторів.

В подальшому, відповідно до наказів в.о. директора КП «ОЕЕМП» ОСОБА_10 були отримані та взяті на балансовий рахунок вказані електрогенератори, які надійшли у відання територіальної громади в якості гуманітарної допомоги.

Надалі, комісією за участі ОСОБА_11 були складені акти про проведення ідентифікаційного (фізичного) огляду товарів та інших предметів, що отримані у якості гуманітарної допомоги, що потім було затверджено ОСОБА_10 , а згодом наказами в.о. директора КП «ОЕЕМП» ОСОБА_10 на баланс підприємства взято зазначені електрогенератори та присвоєні їм інвентаризаційні номери (вище зазначені).

Згодом, ОСОБА_10 у невстановлений час, користуючись повноваженнями виконуючого обов`язки директора зазначеного підприємства, надавав вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 щодо вчинення дій, спрямованих на розтрату взятих на балансовий рахунок підприємства електрогенераторів.

Відповідно до повідомлення про підозру, за вказівкою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у невстановлений час, надав дозвіл на передачу та переміщення електрогенераторів з місця їх зберігання, тобто з території розташування КП «ОЕЕМП» за адресою м. Одеса, вул. Інглезі, 7, третім особам на іншу територію.

У подальшому, за вказівкою ОСОБА_10 , механік КП «ОЕЕМП», ОСОБА_11 здійснював установку, підключення та технічне обслуговування зазначених електрогенераторів з метою забезпечення їх використання третіми особами.

Так, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із в.о. директора КП «ОЕЕМП» ОСОБА_10 , механіком КП «ОЕЕМП» ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснив розтрату майна у вигляді електрогенераторів, які надано КП «ОЕЕМП», а саме:

на суму 783 208,51 грн, чим спричинив територіальній громаді в особі Одеської міської ради матеріальну шкоду на зазначену суму, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян;

вартістю 1 379 233,87 грн, чим спричинив територіальній громаді в особі Одеської міської ради матеріальну шкоду на зазначену суму, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.»;

20 007, 94 грн, чим спричинив територіальній громаді в особі Одеської міської ради матеріальну шкоду на зазначену суму;

20 007, 94 гривень, чим спричинив територіальній громаді в особі Одеської міської ради матеріальну шкоду на зазначену суму.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України за кваліфікуючими ознаками:

розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану;

розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах в умовах воєнного стану;

розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи, вчинене повторно, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах.

В контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що підозра являє собою процесуальну дію, яка полягає у висуненні уповноваженою особою припущення на підставі наявних доказів у кримінальному провадженні щодо вчинення особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри в розумінні потреб кримінального провадження, на переконання колегії суддів, це така сукупність наданих органом досудового розслідування доказів, яка свідчить про існування вірогідних та достатніх підстав вважати конкретну особу причетною до вчинення кримінального правопорушення, здатна переконати стороннього спостерігача у тому, що особа може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, що в сукупності виправдовує подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Системний аналіз приписів ч. 1 ст. 276 КПК України дає підстави стверджувати про те, що повідомлення про підозру здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи усталену практику ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти: перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Водночас, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами.

Враховуючи, що повідомленню про підозру передує вчинення ряду процесуальних дій уповноваженим органом досудового розслідування із виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, відшукання причетних до цього осіб та доказів, сформування обґрунтованого припущення щодо причетності відповідних осіб, складення повідомлення про підозру та вручення цього повідомлення підозрюваній особі, то підстави для скасування повідомлення про підозру умовно можуть бути розділені на два аспекти: матеріальний та процесуальний.

При цьому, до матеріальних підстав належать питання обґрунтованості підозри та правильної кваліфікації діяння, а до процесуальних підстав питання дотримання форми повідомлення про підозру, процедури повідомлення особи про її підозру, в тому числі направлення повідомлення у встановленому законом порядку тощо.

В своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що підозра, пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованою в зв`язку із відсутністю належних доказів його причетності до обставин цього к/п.

Так, колегія суддів зауважує, що підставою для скасування повідомлення про підозру є відсутність на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Разом із тим, надаючи оцінку питанню стосовно достатності в матеріалах провадження доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, апеляційний суд, погоджуючись в цій частині із висновком слідчого судді, зауважує на тому, що повідомлена ОСОБА_7 підозра відповідає зазначеним прецедентною практикою ЄСПЛ критеріям «обґрунтованості», зокрема, здатна переконати стороннього спостерігача у тому, що саме ОСОБА_7 може бути причетний до обставин цього к/п.

Так, повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України містить всі передбачені вимогами ст.ст. 276, 277 КПК України відомості, зокрема, зміст самої підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, а також правову кваліфікацію кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду, на даній стадії провадження, зміст наявних в матеріалах к/п доказів може свідчити про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України, зокрема: наказ № 2-к від 10.02.1999, яким ОСОБА_7 призначено на посаду головного інженера КП «ОЕЕМП»; Інвентаризаційний опис необоротних активів № 1 від 01.11.2023 основних засобів, що знаходяться на відповідальному зберіганні у головного інженера ОСОБА_7 , який був підписаний останнім та в переліку якого зазначені вище вказані електрогенератори з інвентаризаційними номерами 5544, 5528, 5526, 5547 (а.с. 115-119); протоколи обшуку; протоколи огляду; акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 02.01.2023 та 13.01.2023 про прийняття електрогенераторів з інвентаризаційними номерами 5544, 5528, які були підписані ОСОБА_7 (а.с. 52-53, 56-57).

Отже, виходячи зі специфіки інкримінованих діянь та предмета розслідування в цьому к/п, зокрема розтрата майна електрогенераторів, які надійшли в якості гуманітарної допомоги із використанням службового становища, зміст зібраних в цьому к/п доказів дає підстави стверджувати про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя не вправі надавати оцінку наявним в матеріалах провадження доказам з точки зору їх допустимості та належності, оскільки така оцінка, відповідно до приписів ст.ст. 89, 94 КПК України, надається на іншій стадії кримінального провадження стадії судового розгляду по суті, в той час як під час розгляду скарги на повідомлення про підозру оцінці підлягає, на переконання колегії суддів, питання стосовно достатності таких доказів для повідомлення конкретної особи про підозру та здатності таких доказів переконати стороннього спостерігача поза розумним сумнівом у причетності даної особи до вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи захисника щодо того, що повідомлення про підозру не містить посилання на докази вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, оскільки ст. 277 КПК України не містить таких вимог до змісту письмового повідомлення про підозру, натомість, орган досудового розслідування долучив відповідні докази до матеріалів к/п.

Водночас, апеляційний суд констатує, що на даному етапі кримінального провадження сторона захисту ставить на вирішення слідчого судді питання, які відносяться до компетенції суду під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а саме оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності на підтвердження наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів., що не може бути предметом дослідження на цій стадії к/п.

Окремо, апеляційний суд зауважує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 в цьому к/п вже був направлений до суду для розгляду, в межах чого сторона захисту має право скористатися наданими їй законом процесуальними правами щодо спростування викладених органом досудового розслідування обставин.

З врахуванням вище зазначеного доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 277, 278, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2026, якою відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК Українив межах к/п № 0001567 від 08.11.2022 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4