УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року

м. Київ

справа № 523/16123/25

провадження № 51 - 4908 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області щодо не розгляду клопотання від 12 лютого 2026 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , оскільки вказане судове рішення відповідно до ст. 399 ч. 4 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з такого.

Стаття 129 ч. 2 п. 8 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи,

що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (№ 4-р/2019

від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів

і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду

в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом.

Відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право

на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до ст. 392 ч. 3 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в ст. 309 частинах

1, 2 КПК України.

За змістом ст. 309 ч. 3 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже процесуальним законом визначено саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді (іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України).

Не передбачена така можливість і ст. 307 ч. 3 КПК України, відповідно до якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову

у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 284 ч. 1 п. 9-1 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги

на повідомлення про підозру.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області щодо не розгляду клопотання від 12 лютого 2026 року. За результатами розгляду скарги ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року адвокату ОСОБА_5 відмовлено в її задоволенні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року відмовлено

у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з тих підстав, що вказана ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню. Тобто, апеляційна скарга подана на ухвалу слідчого судді, яка не входить до переліку ухвал слідчого судді, що можуть бути окремо оскаржені.

Згідно ст. 399 ч. 4 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню

в апеляційному порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційну скаргу подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, та згідно з положеннями ст. 399 ч. 4 цього Кодексу відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника.

ОСОБА_4 у касаційній скарзі посилається на те, що сторона захисту позбавлена належного розгляду апеляційної скарги, що є грубим порушенням принципів законності та верховенства права.

Проте такі доводи є безпідставними, оскільки при прийнятті рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 апеляційний суд дотримався принципу рівності сторін, загальних засад кримінального провадження, положень Конституції України, норм міжнародного права та практики ЄСПЛ. Крім того, у ОСОБА_4 є можливість надати заперечення проти такої ухвали слідчого судді під час підготовчого провадження в суді, що забезпечує доступ до правосуддя та зберігає баланс рівності учасників кримінального провадження, або за наявності відповідних підстав повторно звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування.

За таких обставин, доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом доступу до правосуддя та порушення конституційних прав особи є безпідставними.

З урахуванням наведеного, ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Враховуючи викладене, з касаційної скарги та копії судового рішення колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 березня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 04 березня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3