КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/229/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 383/182/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатки ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.02.2026, якою у межах кримінального провадження №0000219 від 09.11.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Железинка Урлютюбського району Павлодарської області, Казахстан, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, без утриманців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , багаторазово судимого,

продовжено останньому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.04.2026, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000219 від 09.11.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого) /383/182/26/.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, при наступних обставинах, як їх викладено у матеріалах клопотання: 08.11.2025 ОСОБА_8 разом із знайомим йому раніше ОСОБА_9 , перебуваючи по місцю проживання обвинуваченого, вживали алкогольні напої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс ОСОБА_9 два удари в область голови обухом сокири; протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, множинних переломів кісток черепу та лицевого скелету, багато уламкового перелому основи та склепіння черепу, множинних ран та гематом м`яких тканин голови; ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер від отриманих тілесних ушкоджень, причиною смерті потерпілого є менінгіт, віддалені наслідки перелому кісток черепу та обличчя.

У межах даного кримінального провадження, в ході судового слідства, прокурором у кримінальному провадженні внесене клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивами якого є наявність обвинувачення за вчинення тяжкого злочину, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції, розглянувши означене клопотання, постановив задовольнити його, вказавши про обґрунтованість доводів клопотання прокурора, наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 5). ч. 1 ст. 177 КПК України, що не припинили існування, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжений на 60 днів, заставу суд першої інстанції не визначав.

Із судовим рішенням не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 котрий оскаржує її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений вказує, що клопотання прокурора та ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, фактично, обґрунтовані лише тяжкістю можливого покарання за вчинення тяжкого злочину, ризики, заявлені прокурором не доведені, він не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду або впливати будь яким чином на потерпілу та свідків.

Крім того, ОСОБА_8 зауважує, що він визнає вину у скоєному, щиро кається, має намір відшкодувати потерпілій стороні спричинену шкоду, до того ж він не має негативних характеристик, є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям (високий тиск та головні болі).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах сторони захисту (адвокатки ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 ) на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги. колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»).

Разом із тим, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таку позицію висвітлено ЄСПЛ, (справа «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Також, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Слід враховувати й вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Як встановлено, судом першої інстанції провадиться судове слідство у межах кримінального провадження, у якому ОСОБА_8 пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, при обставинах, які стисло викладені вище у тексті ухвали.

Отже, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, яке посягає на найвищі цінності життя та здоров`я людини, і яке карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Внаслідок кримінально караної дії, як слідує з наданих матеріалів, настали невідворотні наслідки у вигляді смерті потерпілого.

У межах даного кримінального провадження щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09.11.2025.

Таким чином, загальний строк тримання обвинуваченого під вартою не є довготривалим та таким, що перебуває за межами розумного.

Відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини, встановлені наданими матеріалами.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, зловживає алкоголем та веде антисоціальний спосіб життя, безробітний, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений і без утриманців, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Таким чином характеристики особи свідчать не на користь обвинуваченого.

Не можна залишити поза увагою багаторазові судимості ОСОБА_8 , не зняті й непогашені. ОСОБА_8 судимий 12 разів: серед них за вчинення умисних злочинів, корисливих злочинів, також тяжких та особливо тяжких, в тому числі насильницьких, зокрема за вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження (неодноразово), сексуального насильства, зґвалтування (неодноразово), угон автотранспортних засобів, умисного вбивства.

Зазначене надає підстав стверджувати про небажання ОСОБА_8 дотримуватися правомірної поведінки, встановлених законом обов`язків, асоціальність та суспільну небезпечність його особи.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, суворість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 , яке може бути призначене до реального відбування без можливості застосування правил ст. ст. 69, 75 КК України (пільгових інститутів призначення покарання), колегія суддів вважає, що є реальним ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, в тому числі, на тимчасово окупованих територіях держави, а також, беручи до уваги матеріали клопотання, допускаються спроби підозрюваного ОСОБА_8 залишити територію країни через тимчасово непідконтрольні території, перетнувши кордон із державою-агресором.

З огляду на безробіття підозрюваного, відсутність сталого джерела до існування, кримінальну історію минулого ОСОБА_8 , є підстави вважати, що ОСОБА_8 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції допускається, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, зміни показань потерпілою стороною, свідками, відмови останніми від надання показань, обвинувачений ОСОБА_8 може впливати на потерпілу та/або свідків у кримінальному провадженні.

При цьому, зауважується, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України, а отже ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Колегія суддів погоджується, що при вирішенні питання продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 тримання під вартою, судом належно аналізовано й взято до уваги всі обставини і можливі ризики.

Відтак, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, також запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи з приводу недостатньої оцінки судом наявних ризиків, можливості застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, спростовуються наведеним вище.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.02.2026, якою у межах кримінального провадження №0000219 від 09.11.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.04.2026, без визначення застави залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4