Справа № 947/7551/23
Провадження № 1-кс/947/1719/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 28.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 28.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами на речі вилучені в ході обшуку 28.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси справа №947/7551/23, провадження №1-кс/947/1453/26 від 27.01.2026 за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого просив задовольнити.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000635 від 28.08.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що рішенням Одеської обласної ради від 29.05.2015 № 1383-VI до Переліку об`єктів, що підлягають приватизації внесено будівлі та споруди пам`ятки культурної спадщини місцевого значення площею 1283,8 кв м. у м. Одеса по вул. Французький бульвар, 85 шляхом продажу на аукціоні.

Згідно оцінки, проведеної ТОВ «Інститут експертизи та управління власністю» 30.06.2015, вартість об`єктів нерухомого майна складає 14 924 457,60 грн.

31.07.2015 проведено аукціон з продажу комунального майна, учасниками якого стали зокрема ТОВ «ГЕРОДОТ» та ТОВ «ПРИВАТНІ СПРАВИ» .

За результатами проведеного аукціону 11.08.2015 вказані будівлі та споруди продано ТОВ «ГЕРОДОТ» в особі директора та засновника ОСОБА_4 за 22 500 000 грн.

Разом з тим, згідно висновку судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи №18876/24097 від 18.01.2023 вартість нежитлових будівель складає 130 613 948 грн. Враховуючи вищевикладене, вказаний об`єкт нерухомості реалізовано за знищеною вартістю, що призвело до збитків Одеській обласні раді у розмірі 108 113 948 грн.

Згідно матеріалів досудового розслідування установлено, що в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій державну реєстрацію ТОВ «ГЕРОДОТ» проведено 17.06.2015. Представником одного із засновника ТОВ «ГЕРАДОТ» офшорної компанії «ОТЕРСЕЛИА ТРЕДИНГ ЛІМІТЕД» OTERSELIA TRADING LIMITED Беліз, реєстрація 21.04.2015, згідно довіреністі від 16.06.2025 став двічі ОСОБА_5 .

28.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси справа №947/7551/23, провадження №1-кс/947/1453/26 від 27.01.2026 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та в подальшому вилучено світлокопія рішення господарського суду Одеської обласні по справі №916/4080/15 від 22.12.2015 р. на 11 (одинадцяти) аркушах, світлокопія постанови Одеської апеляційного господарського суду по справі №916/4285/15 від 21.01.2016 на 3 (трьох) аркушах, позовна заява директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 від 30.09.2015 року на 2 аркушах, відзив на апеляційну скаргу директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 на 3 (трьох) аркушах, відзив на позовну заяву на 1 (одному) аркуші, відзив на позовну заяву директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 від 18.11.2015 на 3 (трьох) аркушах, світлокопія позовної заяви т.в.о. начальника управління ОСОБА_6 на 4 (чотирьох) аркушах, апеляційна скарга начальника управління обласної ради з майнових відносин на 5 (п`яти) аркушах, чернетка на аркуші формату А-4, та носій інформації формату micro SD об`ємом 32 GB із номером MMC32GAY9T25-TO KX 2512 із наявною інформацією перекопійованої із особистого ноутбуку ОСОБА_7 марки Acer Aspire R7.

Постановою від 28.01.2026 вилучене в ході обшуку у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами, оскільки містить відомості, які мають значення для всебічного досудового розслідування, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

У цьому провадженні наразі підозра нікому не оголошена. Однак долучені до клопотання матеріали вказують на ймовірне вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР.

В ході проведення оперативно-розшукових дій було встановлено, що до обставин даного кримінального правопорушення ймовірно може бути причетна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучений під час обшуку документи відповідають критеріям речових доказів, оскільки належать особам, причетність до вчинення кримінального правопорушення якого перевіряється наразі органом досудового розслідування, у них можуть міститися відомості з приводу здійснення діяльності пов`язаної з обставинами кримінальних правопорушень. Крім того, вилучені документи можуть містити відомості щодо підтвердження факту наявності договірних відносин між особами, причетність яких до злочину наразі перевіряється органом досудового розслідування.

В свою чергу вилучений в ході обшуку флеш накопичувач відповідає критеріям речових доказів, оскільки є носієм інформації, у них можуть міститися відомості, файли, тощо, з приводу дій щодо здійснення злочину , а тому підлягає огляду з метою встановлення обставин, які можуть мати доказове значення в рамках кримінального провадження.

Більш того, слідчий суддя не може виключати, що перед стороною обвинувачення постане питання експертного дослідження вилучених технічних пристроїв, а обов`язковою умовою їх проведення є безпосереднє надання для дослідження електронних пристроїв, що додатково підтверджує наявність підстав для арешту майна.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Враховуючи викладене, арешт на вилучене майно є необхідним, з метою подальшого детального огляду, перевірки дійсності вилучених документів, флеш носія, використання в ході проведення необхідних судових експертних досліджень.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Отже, за стандартом доведення «достатні підстави» слідчий суддя встановив відповідність вилученого майна ознакам речового доказу.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, а вилучене за адресою м. Одеса, вул. Транспортна, 5а, майно ймовірно містить відомості, що можуть мати значення для цього провадження, а тому є вагомі підстави вважати, що існує ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, передання майна, на яке детектив просить накласти арешт.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами на речі вилучені в ході обшуку 28.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси справа №947/7551/23, провадження №1-кс/947/1453/26 від 27.01.2026 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: світлокопія рішення господарського суду Одеської обласні по справі №916/4080/15 від 22.12.2015 р. на 11 (одинадцяти) аркушах, світлокопія постанови Одеської апеляційного господарського суду по справі №916/4285/15 від 21.01.2016 на 3 (трьох) аркушах, позовна заява директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 від 30.09.2015 року на 2 аркушах, відзив на апеляційну скаргу директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 на 3 (трьох) аркушах, відзив на позовну заяву на 1 (одному) аркуші, відзив на позовну заяву директора ТОВ «Геродот» ОСОБА_4 від 18.11.2015 на 3 (трьох) аркушах, світлокопія позовної заяви т.в.о. начальника управління ОСОБА_6 на 4 (чотирьох) аркушах, апеляційна скарга начальника управління обласної ради з майнових відносин на 5 (п`яти) аркушах, чернетка на аркуші формату А-4, та носій інформації формату micro SD об`ємом 32 GB із номером MMC32GAY9T25-TO KX 2512 із наявною інформацією перекопійованої із особистого ноутбуку ОСОБА_7 марки Acer Aspire R7.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1