Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/34/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

із секретарем - ОСОБА_6 ,

За участі:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2024 року, яким

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

вироком Олександрійського міськрайонного суду від 22.07.2009 року за ч. 1 ст. 185, ст. 75, 76, 104 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.06.2010 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 9 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців;

вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 15.10.2015 року за ст. 391 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2017 року за ст. 391, 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 9 місяців. Звільнений по відбуттю строку покарання 05.11.2020 року.

визнано винуватим та призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з моменту тримання під вартою: з 28 липня 2015 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його затримання 04.12.2020 року в порядку виконання вироку.

Зараховано ОСОБА_11 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2020 року до дня набрання вироком законної сили.

Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України - відносно якого рішення учасниками процесу не оскаржено.

ВСТАНОВИВ:

До апеляційного суду 25.02.2026 надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування/зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , в якому просить скасувати обраний відносно ОСОБА_11 запобіжний захід - тримання під вартою. У разі якщо суд дійде висновку про неможливість скасування запобіжного заходу, сторона захисту не заперечує щоб він був змінений на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту(не цілодобового).

В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на ряд рішень ЄСПЛ, зазначає, що на даний час взагалі відсутнє судове рішення щодо продовження ОСОБА_11 запобіжного заходу з визначення строку такого тримання та останній утримується під вартою виключно та лише на підставі вироку суду у якому було зазначено, що раніше обраний запобіжний захід слід залишити до набрання вироком суду законної сили. Тобто тримання ОСОБА_11 під вартою, без здійснення судового контролю, не відповідає ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ викладеної у багатьох його рішеннях.

На даний час, через тривале тримання під вартою у ОСОБА_11 погіршився стан його здоров`я, загострилися хвороби та з`явилися нові, медичне обстеження яких та лікування не здійснюються. ОСОБА_11 знаходиться під вартою тривалий час, більше 5 років, з урахуванням його перебування в умовах ізоляції на протязі тривалого часу, відсутності судового контролю за його триманням під вартою його подальше тримання під вартою на даний час вже є необґрунтованим, тому відносно нього має бути скасовано або змінено запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Відсутність вказівки на конкретну дату закінчення запобіжного заходу у вироку суду першої інстанції позбавляє обвинуваченого можливості передбачити тривалість свого ув`язнення та ефективно оскаржити його законність через певні проміжки часу, що є фундаментальним порушенням принципу правової визначеності.

Таким чином, наведені обставини свідчать про відсутність судового контролю за триманням ОСОБА_11 під вартою та реальну відсутність на даний час будь-яких ризиків та підстав які виправдовують подальше його тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_11 підтримали доводи клопотання; прокурор ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи клопотання захисника, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що в цьому провадженні судом першої інстанції ухвалено вирок, яким ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна, а тому доводи захисника про те, що обвинувачений перебуває під вартою більше п`яти років, не є визначеною законом підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу.

Разом з тим, з характеризуючи даних особи ОСОБА_11 убачається, що він раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого фактично через один місяць після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення, та дає підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_11 з метою уникнення від призначеного покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення обвинуваченим спроб перетину, як державного кордону так і межі військового зіткнення, що фактично виключить можливість розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначені вище ризики та призначене судом першої інстанції покарання не дають підстав для застосування відносно ОСОБА_11 заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, та мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення).

З огляду на обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, та відсутності відомостей про їх зменшення чи зникнення, колегія суддів доходить висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування застосованого до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу не пов`язаного з його ізоляцією від суспільства.

Доводи про неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я не підтверджено стороною захисту будь якими доказами, зокрема довідками, висновками медичних установ, тощо.

Враховуючи вищенаведене, обставин, які можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_11 не встановлено, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись ст.ст. 177, 331, 376, 404, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування/зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5