Справа № 947/4606/26
Провадження № 1-кп/947/760/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000107 від 24.07.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 військовослужбовця військової служби, призваного за мобілізацією, який перебуває на посаді стрілець-зенітник військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.3692 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця-зенітника військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в порушення вимог статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву», добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про основи національного спротиву» до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни України, які відповідають вимогам, встановленим Положенням про добровольчі формування територіальних громад, пройшли медичний, професійний та психологічний відбір і підписали контракт добровольця територіальної оборони. Громадяни України зараховуються до складу добровольчих формувань територіальних громад за місцем своєї реєстрації. У разі введення воєнного стану громадяни України можуть зараховуватися до складу добровольчих формувань територіальних громад також безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Добровольче формування територіальної громади «ФЕНІКС» ОП військової частини НОМЕР_2 діє відповідно до «Положення про добровольчі формування територіальних громад», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1449 від 29 грудня 2021 року (далі Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення командир добровольчого формування є відповідальним за діяльність добровольчого формування. Командир визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей та за потреби структуру добровольчого формування.

Діяльність добровольчого формування провадиться під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил за територіальним принципом.

Пунктом 20 Положення визначено, що командир добровольчого формування ухвалює рішення про зарахування до членства у добровольчому формуванні.

Згідно пункту 21 Положення, контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Командир добровольчого формування укладає контракт безпосередньо з командиром військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил. Таким чином, командир добровольчого формування територіальної громади м.Києва « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОП в/ч НОМЕР_2 , будучи військовою посадовою особою утвореного відповідно до закону військового формування, у відповідності до Закону України «Про запобігання корупції» являється особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Приблизно на початку липня 2025 року (більш точну дату та час судом не встановлено) перебуваючи в межах м.Одеса (більш точне місце судом встановити не надалось можливим) у з Особа 1 (матеріали досудового розслідування відносно яких у кримінальному провадженні №0000049 виділені в окреме провадження), спільно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник прямий умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок третіх осіб, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе, за здійснення впливу на командира добровольчого формування територіальної громади м.Києва « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОП в/ч НОМЕР_2 , у сприянні щодо прийняття на службу до добровольчого формування територіальної громади (далі по тексту ДФТГ).

Особа 1 разом з ОСОБА_3 , незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 21.08.2025 приблизно о 14:30, в ході спілкування з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 при особистій зустрічі, яка проходила за адресою: АДРЕСА_3 , повідомив останнього щодо можливості здійснення впливу на командира ДФТГ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОП в/ч НОМЕР_2 , на прийняття ним рішення щодо прийняття на службу ОСОБА_6 , до ДФТГ, за надання йому неправомірної вигоди у сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США. Насамперед Особа 1, разом з ОСОБА_3 , домовились, що 3 000 (три тисячі) доларів США, будуть в подальшому передані Особа 1, а 1 000 (одна тисяча) доларів США, буде передана ОСОБА_3 .

В подальшому, ОСОБА_6 , будучи переконаним, що Особа 1, разом з ОСОБА_3 може здійснити вплив на командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , щодо прийняття його на службу до ДФТГ, погодився на таку пропозицію та надав ОСОБА_3 , свої анкетні дані для перевірки, та фотознімки розміром 3х4 у військовій формі у військовому званні «солдат», для подальшої передачі Особа 1.

Далі, 22.08.2025 приблизно о 10:00, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_6 , та в ході розмови повідомив останнього щодо передачі йому частини грошових коштів від вище зазначеної суми, у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, за здійснення впливу на командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , а саме, на прийняття ним рішення щодо прийняття на службу останнього до ДФТГ.

ОСОБА_6 , розуміючи незаконність дій, які йому пропонує здійснити Особа 1, разом з ОСОБА_3 , вирішив звернутись до правоохоронних органів для документування незаконної діяльності останніх та в подальшому діяти під їх контролем.

В подальшому, 26.08.2025 приблизно о 10:10 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 зустрівся з ОСОБА_6 , повторно наголосивши на можливості здійснення впливу на прийняття рішення командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , щодо прийняття на службу останнього до ДФТГ, яке складатиметься з двох етапів: перший етап перевірка ОСОБА_6 , щодо притягнення до адміністративної, кримінальної відповідальності та наявності боргових зобов`язань, другий етап підготування посвідчення на ім`я ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з Особа 1, реалізовуючи свій прямий умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за здійснення впливу на командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , стосовно прийняття ним рішення, щодо прийняття на службу останнього до ДФТГ, з корисливих мотивів, одержав від останнього грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США. З метою в подальшому передати вищевказану суму Особа 1.

27.08.2025 у невстановлений судом час ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, зателефонував ОСОБА_6 , і в ході телефонної розмови, висловив останньому про надання йому іншої частини грошових коштів у сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, за здійснення впливу на командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , щодо прийняття ним рішення, стосовно прийняття на службу останнього до ДФТГ.

16.09.2025 приблизно о 12 год. 20 хв. ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , для себе, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Корольова 16, діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США, як неправомірну вигоду за здійснення ним впливу на командира ДФТГ «ФЕНІКС» ОП в/ч НОМЕР_2 , щодо прийняття ним рішення щодо прийняття на службу останнього до ДФТГ. Вищевказану суму ОСОБА_3 , мав передати Особа 1, та в подальшому вчинити розподіл грошових коштів, з метою особистого збагачення.

Після чого, протиправна діяльність ОСОБА_3 , була припинена співробітниками СБУ, а грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) доларів США вилучено.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.3692 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що вважає за непотрібне досліджувати всі докази, він розуміє протиправність свого поступку та розкаюється у вчиненому.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебувають.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку, про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.3692 КК України за ознаками одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та обвинувачений дійсно винен в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому, а також його особу, те, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.3692 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, яке необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень

Постановою слідчого від 16.09.2025 року речовими доказами у справі визнано: грошові кошти у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра); імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць; мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою «лайфселл» НОМЕР_5 .

Згідно з ч.1 ст.961 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 961 КК України).

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.962 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч.10 ст.100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.

У межах цього кримінального провадження повністю доведено, що мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою «лайфселл» НОМЕР_5 , був використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 96-1 та ст. 96-2 КК України, мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , підлягає спеціальній конфіскації, оскільки був безпосередньо використаний для вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну конфіскацію вказаного речового доказу на користь держави.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що абонентський номер стільникового зв`язку разом із відповідною SIM-карткою не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки не є майном у розумінні статті 962 КК України, не становить суспільної небезпеки та не були набуті кримінально протиправним шляхом.

Тому, вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, а саме: імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць та грошові кошти у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра) повернути ФЕУ СБУ; мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 зберігати до фактичного виконання вироку в частині спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 17.09.2025 року було накладено арешт на: грошові кошти у розмірі 2 100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра); імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць; мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою «лайфселл» НОМЕР_5 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 року на імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць та на грошові кошти у розмірі 2100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра) скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 року на мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою «лайфселл» НОМЕР_5 залишити до фактичного виконання вироку суду в частині спеціальної конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2025 року, ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 108 (ста вісьмох) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 327 024 (триста двадцять сім тисяч двадцять чотири) гривні, яка внесена 25.11.2025 року на рахунок Територіального управління ДСА в Одеській області: ОСОБА_7 в сумі 127 024, 00 гривень (квитанція № 1.416299441.1), ОСОБА_8 в сумі 100 000,00 гривень (квитанція № 2.416112621.1), ОСОБА_9 в сумі 100 000,00 гривень (квитанція № 1.416141741.1).

Застава, внесена на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 14.11.2025 року не була звернена в дохід держави.

На підставі ч.11 ст.182 КПК України застава, яка не звернена в дохід держави, повертається заставодавцю.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за ч.2 ст.3692 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді застави, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили повернути заставодавцям: ОСОБА_7 в сумі 127 024, 00 гривень (квитанція № 1.416299441.1), ОСОБА_8 в сумі 100 000,00 гривень (квитанція № 2.416112621.1), ОСОБА_9 в сумі 100 000,00 гривень (квитанція № 1.416141741.1) заставу, внесену за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2025 року, в розмірі 327 024 (триста двадцять сім тисяч двадцять чотири) гривні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 року на імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць та на грошові кошти у розмірі 2100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра), після набрання вироком законної сили скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 17.09.2025 року на мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , після набрання вироком законної сили залишити до фактичного виконання вироку суду в частині спеціальної конфіскації майна

Застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати в дохід держави мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 .

Після набрання вироком законної сили, речові докази у справі, а саме: імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 19 одиниць та грошові кошти у розмірі 2100 (дві тисячі сто) доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США, (21 купюра) повернути ФЕУ СБУ; мобільний телефон «Iphone 11», чорного кольору, ІМЕI 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 зберігати до фактичного виконання вироку в частині спеціальної конфіскації.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1