печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м.Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна за матеріалами кримінального провадження №0000425 від 01.06.2023,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2026 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна за матеріалами кримінального провадження №0000425 від 01.06.2023.

Обґрунтовуючи вказане клопотання заявник зазначає, що в рамках розслідування кримінального провадження №0000425 від 01.06.2023 за ч.3 ст.368 КК України під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено належні останній грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 25 купюр на загальну суму 2500 доларів США.

05.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду накладено арешт на вказані грошові кошти.

Зважаючи на те, що вищевказані грошові кошти є власними заощадженнями ОСОБА_4 , вони є вкрай необхідними останній для забезпечення власного повноцінного проживання та можливості оплатити особисті потреби. Крім того, ОСОБА_4 самостійно виховує малолітню доньку ОСОБА_5 . Окремо заявник зазначає, що доходи ОСОБА_4 складаються виключно із заробітної плати та не дають можливості покривати усі потреби.

Також заявник зазначає, що ОСОБА_4 має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні та не має будь-якого відношення до кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 05.03.2023 на грошові кошти ОСОБА_4 . Заявник надала до суду звернення, за яким вважала можливим розгляд клопотання про скасування арешту майна проводити за відсутності влсника майна та його представника.

Прокурор заперечував проти скасування арешту майна, оскільки вказані грошові кошти є речовими доказами у кримінальному провадженні, і в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження надають органу досудового розслідування можливість встановити обставини вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000425 від 01.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що консультант експерт (з оперативних питань) 3 відділу 9 управління ДВКР СБ України ОСОБА_6 , за попередньою змовою з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та соціальної підтриммки та КНП «Хмельницька центральна районна лікарня», висловив вимогу ОСОБА_7 надати неправомірну вигоду у сумі 8500 доларів США та отримав частину неправомірної вигоди в сумі 2500 доларів США за сприяння у вирішенні питання щодо прийняття військово-лікарською комісією рішення про його непридатність до військової служби за станом здоров`я у воєнний час.

22.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 16.08.52023 у справі №757/35472/23-к проведено обшук будинку за місцем проживання голови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 25 купюр на загальну суму 2500 доларів США.

05.09.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва було накладено арешт на вказані грошові кошти.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, статтями, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, заявник не довів, як того вимагає ч.2 ст.174 КПК України, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя доходить висновку, що клопотання сторони захисту є передчасним, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак, існує необхідність та доцільність у застосуванні арешту на вказане вище майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів, при цьому доводи клопотання не містять доказів того, що вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність, та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді від 05.09.2023, що дає слідчому судді підстави дійти висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом збереження арешту накладеного на зазначене майно, оскільки актуальність цього заходу до теперішнього часу не відпала.

За таких обставин, керуючись ст. 170, 174, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна за матеріалами кримінального провадження №0000425 від 01.06.2023, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1