Провадження №1-кс/522/430/26
УХВАЛА

06 березня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001231 від 26.05.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді звернулась адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001231 від 26.05.2018 року.

Зазначена заява обґрунтована тим, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2022 року в рамках кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), власником якої є ОСОБА_9 , з забороною відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій з зазначеним нерухомим майном.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 р. по справі № 522/21975/21 позов ОСОБА_7 задоволено та витребувано квартиру під АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 , а також задоволена вимога про виселення з квартири під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Тобто, станом на теперішній час власником квартири, на яку накладено арешт в рамках кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 року є не ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 . При цьому, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного. В цілому, заявник вважає ухвалу суду про накладення арешту необґрунтованою та такою, що порушує права ОСОБА_7 як власника майна.

У судовому засіданні ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 наполягали на задоволенні клопотання, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на те, що досудове розслідування кримінального провадження триває та потреба у накладенні арешту на майно не відпала.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 підтримали позицію прокурора та слідчого, зазначили, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно ОСОБА_7 не оскаржувалась в апеляційному порядку, вказана ухвала є такою, що набула чинності та ухвалена слідчим суддею з дотриманням вимог КПК України, тобто відсутні підстави посилатись на її необґрунтованість.

Слідчий надав слідчому судді на огляд матеріали кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001231, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2018, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, 26.05.2018 до чергової частини Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , в якій остання просить вжити заходів до невстановленої особи, яка у вересні 2013 року, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, заволоділа грошовими коштами, що завдало значної шкоди останній.

В ході досудового розслідування було встановлено, що у вересні 2013 року ОСОБА_5 з метою покращення умов вирішила придбати квартиру. З цією метою вона звернулась до ТОВ «Агентство по торгівлі нерухомістю «ЕВРОПА» для того, щоб скористатись послугами по пошуку та забезпечення купівлі квартири для себе та своєї родини. Звертаючись до агентства ОСОБА_5 була впевнена, що таким чином уникне будь-яких можливих ризиків пов`язаних з придбанням квартири. На що було запропоновано декілька варіантів квартир. Одним із варіантів, що був наданий для огляду була квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Запропоновану квартиру ОСОБА_5 вирішила придбати. Для цього 24 вересня 2013 року ОСОБА_5 уклала договір доручення із ТОВ «Агентство по торгівлі нерухомістю „ЕВРОПА", за яким повірений (ТОВ «Агентство по торгівлі нерухомістю „ЄВРОПА") прийняв на себе доручення укласти від імені ОСОБА_5 попередній договір про прийняття зобов`язань, направлених на відчуження-набуття об`єкта нерухомого майна (квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ), в якому довіритель виступить покупцем об`єкта нерухомості. 27 вересня 2013 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агентство по торгівлі нерухомістю „ЕВРОПА" було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг та було підписано акт наданих послуг, який є додатком до договору.

Дізнавшись, шо даний об`єкт нерухомості (квартира, розташована з адресою: АДРЕСА_1 ) належить на праві власності юридичній особі ТОВ «Модуль-Трансконт», знову ж таки задля уникнення можливих ризиків, ОСОБА_5 зажадала отримання згоди засновників на відчуження вказаної квартири, а також підтвердження наявності у директора Товариства ОСОБА_11 права підписувати такий договір. На підтвердження повноважень директора Товариства ОСОБА_11 на укладання договору купівлі-продажу квартири та згоди засновників на її відчуження ОСОБА_5 було надано копію Протоколу № 09/13 загальних зборів учасників ТОВ «Модуль-Трансконт» від 09 жовтня 2013 року. У протоколі відображена згода учасників Товариства ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) на продаж об`єкта нерухомого майна, що належить Товариству на праві власності - квартири, розташованої за алресою: АДРЕСА_1 (надалі - квартира) та наявність у директора Товариства ОСОБА_11 права укладання, підписання та самостійного визначення всіх умов договору купівлі-продажу даного об`єкта нерухомого майна

Таким чином, перед безпосереднім укладенням договору купівлі-продажу ОСОБА_5 вжила всіх необхідних заходів, щоб повністю переконатись у законності цього правочину. Тим більше, що цей правочин супроводжувався ТОВ «Агентство по торгівлі нерухомістю „ЕВРОПА", що має багатий досвід на ринку торгівлі нерухомістю.

10 жовтня 2013 року між ТОВ «Модуль-Трансконт» та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 . Також між ними був підписаний Акт приймання-передачі квартири від 10 жовтня 2013 року.

Відповідно до зазначеного договору ОСОБА_5 придбала у ТОВ «Модуль - Трансконт» квартиру, повністю сплативши вартість квартири у розмірі 795130 грн. Право власності на дану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 жовтня 2013 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності (індексний номер 10663343). Зазначений договір купівлі-продажу від 10 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Модуль-Трансконт», на сьогоднішній день є чинним.

Через майже три місяці як ОСОБА_5 заселилася з родиною у цю квартиру та повністю в ній облаштувалася, їй випадково стало відомо, що нібито власницею квартири, яку вона придбала є ОСОБА_7 .

Як з`ясувалося згодом, у грудні 2011 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на квартиру. 15.08.2012 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси був задоволений позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 та було вирішено визнати за ОСОБА_12 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 21.09.2012 р. ОСОБА_12 на підставі заочного рішення суду зареєстрував за собою право власності на квартиру.

10 грудня 2012 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси було скасовано за заявою ОСОБА_7 . Слід зазначити, що після того, як було постановлено ухвалу Приморського районного суду м. Одеси віл 10 грудня 2012 року, якою заочне рішення віл 15 серпня 2012 року було скасовано, ОСОБА_7 для відновлення свого права власності на квартиру повинна була звернутися до органу державної реєстрації з заявою про скасування рішення про державну реєстрацію прав ОСОБА_12 на цю квартиру, чого ОСОБА_7 свідомо не зробила.

З моменту скасування заочного рішення (10 грудня 2012 року) до моменту реєстрації права власності на спірне майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Модуль-Трансконт» (06 серпня 2013 року) минув досить тривалий час, однак протягом цього часу ОСОБА_7 не здійснила жодних дій, щодо скасування державної реєстрації прав ОСОБА_12 на спірне майно.

Не є виключенням, що така обставина свідчить про наявність заздалегідь продуманої ОСОБА_7 та ОСОБА_12 шахрайської схеми направленої на заволодіння обманним шляхом грошовими коштами у великих розмірах.

Про це свідчить той факт, що ОСОБА_7 не вжила заходів щодо відновлення свого права власності (шляхом скасування наступної ресєтрацій прав ОСОБА_12 ). Дана обставина дала можливість ОСОБА_12 безперешкодно внести квартиру до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Модуль-Трансконт», яке згодом продало ОСОБА_5 цю квартиру.

В той же час, коли ОСОБА_5 укладала договір купівлі-продажу 10 жовтня 2013 року пересвідчилась, що квартира, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Модуль-Трансконт». Даний факт ще раз підкреслює те, що ОСОБА_7 не звернулась до органу державної реєстрації із заявою про скасування права власності ОСОБА_12 на даний об`єкт нерухомості. Адже лише таке звернення ОСОБА_15 могло запобігти подальшому відчуженню квартири.

Отримавши кошти за продаж даної квартири, ОСОБА_12 як засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «Модуль-Трансконт» прийняв рішення про припинення діяльності товариства, щоб в подальшому при реалізації їх шахрайського плану позбавити ОСОБА_5 можливості стягнути з продавця сплачені нею за квартиру гроші.

Лише після цього, ОСОБА_7 ініціює питання визнання договору купівлі-продажу квартири між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Модуль-Трансконт» недійсним та виселення родини ОСОБА_5 з даної квартири та витребуванням у неї спірної квартири, при цьому в якості відповідачів ОСОБА_7 були зазначені ОСОБА_12 та ТОВ «Модуль-Трансконт». Однак, у жовтні позовні вимоги були змінені ОСОБА_7 та з числа відповідачів по справі було виключено і ОСОБА_16 , і ТОВ «Модуль-Трансонт», що також свідчить про наявність злочинного зговору між цими особами.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2022 року в рамках кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), власником якої є ОСОБА_9 , з забороною відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій з зазначеним нерухомим майном.

Станом на теперішній час відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 р. по справі № 522/21975/21 позов ОСОБА_7 задоволено та витребувано квартиру під АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 , а також задоволена вимога про виселення з квартири під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ухвалою Верховного Суду від 25.01.2026 року відкрито касаційне провадження у справі №522/21975/21 на постанову Одеського апеляційного суду від 21.11.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, органом досудового розслідування з`ясовується не питання належності нерухомого майна на праві власності, оскільки це вирішується в рамках цивільного судочинства, а з`ясовується чи були у діях осіб, зокрема ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, чи розроблялась та реалізовувалась під час продажу квартири ОСОБА_5 шахрайська схема, спрямована на заволодіння обманним шляхом грошовими коштами у великих розмірах.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя зазначає, що заявником до клопотання не було долучено жодних доказів, які б підтверджували, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба.

Досудове слідство надало достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно могло бути набуто внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України або ж використано у механізмі вчинення правопорушення, що, відповідно до ст. 98 КПК України, надає йому ознак речового доказу. Така правова кваліфікація має місце навіть за відсутності остаточного рішення по суті кримінального провадження, оскільки на етапі досудового розслідування дослідження подібного майна є необхідним для встановлення обставин правопорушення, способу його вчинення, кола причетних осіб та підстав набуття права власності на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилученого майна, оскільки дане майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що спростовує доводи клопотання про скасування арешту, що вилучене майно не відповідає ознакам речових доказів, у відповідності до вимог ст.98 КПК України.

При цьому, слідчий суддя враховує, що кінцеве рішення в рамках кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 року ще не прийняте, на даний час досудове розслідування кримінального провадження продовжується, у зв`язку з чим, не було встановлено, що потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала.

Тому, слідчий суддя вважає подане клопотання про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0001231 від 26.05.2018 рокує передчасним та задоволенню не підлягає.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

Керуючись ст. 174 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001231 від 26.05.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1