Справа №766/2473/26
н/п 1-кс/766/1165/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001001 від 28.08.2022 (епізод 0005460) за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

06.03.2026 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив з метою збереження речових доказів накласти арешт на рухоме майно, а саме: автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2015 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання наявна заява, якою просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не має.

Власники майна в судове засідання також не з`явилися.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно норми ч.1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001001 від 28.08.2022 (епізод 0005460) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 11.11.2022 надійшло повідомлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел.: НОМЕР_3 , про те, що 08.11.2022 військовослужбовці РФ, знаходячись за адресою: Херсонська область, Скадовський р-н., с. Клуглоозерка, вул. Шкільна 73, протиправно заволоділи автомобілем «Рено Кенго» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить тестю заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Опитана в режимі аудіконференції родича ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , який повідомив, що військовослужбовці РФ, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , викрали автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2015 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2015 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 05.03.2026 вказаний вище автомобіль визнано речовим доказом у провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, оскільки вказане майно має значення для кримінального провадження, так як зберегло на собі сліди злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто містить ознаки речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України та крім того, визнане речовими доказами відповідною постановою слідчого від 05.03.2026 року.

Також слідчий суддя вважає за необхідне заборонити розпоряджатися та користуватися зазначеним майном, оскільки існує можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вищезазначеного майна. В свою чергу клопотання слідчого в частині заборони відчуження майна задоволенню не підлягає, оскільки окрема можливість такої заборони не передбачена нормами КПК України, при цьому слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що саме накладення арешту на майно позбавляє можливості здійснювати його відчуження.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 131-132 , 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною розпорядження та користування майном, а саме:

- автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,VIN: НОМЕР_2 , білого кольору, 2015 року випуску, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частині клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1