Справа № 344/1958/26
Провадження № 11-сс/4808/104/26
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2026 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Міністерства юстиції України.

Вважає ухвалу слідчого судді такою, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України.

Представник посилається на те, що 03.12.2025 року Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема, у вказаній заяві повідомлялося про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України, вчинених невстановленими особами органів державної влади відносно громадянки ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати їй відшкодування в розмірі 57430,80 грн. на виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мирончук та інші проти України». Одночасно заявник повідомляв Державне бюро розслідувань, що у додатках до поданої заяви містяться всі наявні у міністерства документи, що можуть бути використані в якості доказів, та які свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Звертає увагу суду, що в даному випадку було завдано шкоду охоронюваним законом державним інтересам, внаслідок виплати з Державного бюджету України суми відшкодування на користь заявника.

Стверджує, що міністерство в своїй заяві зазначило конкретні обставини про кримінальні правопорушення, які є хоч і неповними, але достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для попередньої кваліфікації та внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування. Проте, П`ятий слідчий відділ ТУ ДБР, розташований у місті Львові листом від 14.01.2026 року №12-51-2047вих-26 повідомив Міністерство юстиції України про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР.

Вважає, що як слідчий суддя, так і орган досудового розслідування здійснили поверхневий та формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України.

До початку апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_6 подала клопотання про розгляд даного провадження без участі представника Міністерства юстиції України.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд провадження.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України колегія суддів вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності учасників провадження.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами перевірки законності і обґрунтованості рішень, дій чи бездіяльності слідчого має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Міністерство юстиції України 03.12.2025 року звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У заяві заявник вказував, що Європейським судом з прав людини розглянуто справу «Мирончук та інші проти України». Зокрема за заявою ОСОБА_7 та 03.04.2025 року прийнято рішення, яким встановлено порушення Державою Україна пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявниці 1200 євро, як відшкодування моральної шкоди. На виконання вказаного рішення з Державного бюджету України на особовий рахунок заявниці перераховано 57430,80 грн. (еквівалент 1200 євро), що підтверджується платіжною інструкцією від 20.06.202025 року №449. Міністерство юстиції вважає, що в даному випадку збитки Державному бюджету України було завдано в результаті дій невстановлених посадових осіб органів державної влади, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367 КК України.

Проте, відомості до ЄРДР за заявою Міністерства юстиції України не внесено та досудове розслідування не розпочато.

Зокрема, згідно з листом ТУ ДБР у м. Львові 14.01.2026 року Міністерство юстиції України повідомлено про те, що його заяву розглянуто та роз`яснено, що кримінальна відповідальність за вчинення злочинів, передбачених статтями 364, 365, 367 КК України, настає у випадках спричинення істотної шкоди, яка у 2025 році дорівнює або перевищує 151400 грн. Виходячи з вищенаведеного, заява про вчинене кримінальне правопорушення не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365 та 367 КК України, оскільки не наступили суспільно-небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди. Таким чином, викладені у заяві Міністерства юстиції України відомості, не містять обставин, які вказують на ознаки складу злочину і які б свідчили про вчинення злочину, у зв`язку із чим, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Представник Міністерства юстиції України адвокат ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України, оскаржила бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та просила зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові внести відомості за заявою від 03.12.2025 року до ЄРДР.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що наведені у заяві Міністерства юстиції України обставини, не є відомостями, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України. Вказана заява взагалі не містить фактів, які б вказували на вчинення будь-якою посадовою особою органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури або суду протиправних дій, тобто в ній не вказано короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а є лише формальне посилання на рішення Європейського суду з прав людини без розкриття змісту наявних порушень, які кримінальним законом можуть бути віднесені до кримінально-караних діянь. Водночас виплата коштів в сумі 57 430,80 грн. з Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди за рішенням Європейського суду з прав людини, не є тим спричиненням збитків державі в розумінні закону про кримінальну відповідальність. Відтак, викладена в заяві від 03.12.2025 року інформація без інших належних даних, які можуть підтвердити позицію заявника, не є безумовною підставою для висновку про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення саме зазначених кримінальних правопорушень і про те, що описані в заяві факти потребують перевірки саме засобами кримінального процесу шляхом внесення відомостей до ЄРДР. Також заява не містить інших складових будь-якого кримінального правопорушення. Зокрема не зазначено які посадові особи та якими діями допустили порушення діючого законодавства. Зазначене не дозволяє встановити форму вини та як наслідок, з`ясувати попередню кваліфікацію правопорушення. Окрім іншого, заява містить припущення щодо обставин, які стали підставою для покладення на державу Україна обов`язку відшкодувати шкоду тривалий розгляд справи судовими органами чи відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту. Зауважив, що дії або бездіяльність посадових осіб органів державної влади, що призводять до прогалин та недоліків у діючому законодавстві, які в свою чергу тягнуть за собою відсутність у громадян ефективного засобу юридичного захисту, не утворюють складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини розглядає справи, що порушують питання загального інтересу та стосуються системних недоліків у законодавстві і свідчать про структурні проблеми у державі. Вищевказані справи розглядаються Судом з метою захисту прав та свобод людини та спонукання держав до вдосконалення національних законодавчих механізмів захисту прав людини з метою уникнути подібних порушень у майбутньому.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачено обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Детальний аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають тільки ті повідомлення про кримінальне правопорушення, які містять дані про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дають можливість здійснити попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Колегія суддів вважає, що кримінальне процесуальне законодавство не містить правових норм, які зобов`язують заявника довести наявність обставин, на які він посилається та які свідчать про вчинення правопорушення. Слідчий суддя повинен тільки встановити, що заява про правопорушення містить достатні дані для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та дозволяє встановити попередню правову кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Колегія суддів, виходячи із принципу правової визначеності, який є складовою верховенства права, вважає, що не підлягають реєстрації заяви про вчинене кримінальне правопорушення, які містять посилання на обставини, що явно не відповідають дійсності, які носять вірогідний характер та засновані на припущеннях, або які не містять достатньої інформації щодо обставин вчиненого правопорушення, яка дозволяє конкретизувати об`єктивну сторону вчиненого правопорушення та встановити відповідну правову кваліфікацію.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судовий розгляд здійснюється у відповідності до принципу змагальності сторін, відповідно до якого кожна із сторін самостійно доводить правильність її правової позиції та надає суду відповідні докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, в заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначені обставини, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України, що унеможливлює внесення відомостей до ЄРДР за вказаною правовою кваліфікацією.

З огляду на наведене, слідчий суддя прийняв законне рішення про відмову у задоволенні скарги Міністерства юстиції України, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5