Справа № 138/948/26
Провадження №:1-кс/138/254/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000045 від 23.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2026 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000045 від 23.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 23.03.2026 до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення від Державної прикордонної служби України про те, що близько 02 години 20 хвилин при спробі перетину кордону України в пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач", ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , пред`явив працівникам ДПС України пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307), яке містить ознаки підробки.

Вказаний факт 23.03.2026 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

23 березня 2026 року у міжнародному пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач", що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області у ході проведення огляду місця події, в присутності двох понятих, вилучено пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307).

Також дізнавачем СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_5 , 23.03.2026 винесено постанову про приєднання вказаних документів до справи як речових доказів.

Крім того, дізнавачем СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_5 , 23.03.2026 скеровано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для підтвердження чи спростування видачі вище вказаного документу, відповідь на який на даний час не надійшла.

Відповідно до висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа а саме пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , працівники ДПСУ встановили, що документ не встановленого зразку, документ виготовлений із незахищеного паперу, текст нанесено поверх печаток, відсутній мікротекст, люмінесценція в УФ-променях невстановленого відтінку.

На думку прокурора вказане пенсійне посвідчення №3, видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027, номер справи (1001-106711307), зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, вказане посвідчення являється предметом вчинення кримінального правопорушення, обставини якого доводяться в межах досудового розслідування.

За вказаних обставин, з метою збереження речового доказу, а також для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, прокурор просить накласти арешт на вилучені 31.12.2025 під час огляду місця події у пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач", що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області, пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307).

Прокурор в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила розгляд клопотання провести без її участі, клопотання підтримала, просила задовольнити.

ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання перенести на іншу дату та надати можливість на ознайомлення з матеріалами клопотання. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що ним була отримана відповідь із Рокитнянського пенсійного фонду, якою підтверджується що вказана установа дійсно 25.02.2026 видала вказане вище пенсійне посвідчення, на підтвердження чого додав вказаний доказ.

Слідчий суддя зважає на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, згідно яких клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що є джерелом права в Україні, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується захист від неправомірних обмежень не лише власникам існуючого майна, а й власникам майнових прав та інших активів, що мають "розумні очікування" на реалізацію свого майнового права (рішення у справі "Броньовський проти Польші" від 22.06.2004 за заявою № 31443/96, рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України" (п.п. 21-34)).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності з дотриманням вимог, встановлених ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме: a) чи є втручання законним; b) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; c) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Положеннями ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, недоторканність права власності.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження позбавлення або обмеження права власності здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати та довести свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За визначенням ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За загальними правилами, визначеними ст. 132 КПК України, застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно приписів ч. 3-6 ст. 170 КПК України, умовами арешту майна для досягнення у кримінальному провадженні законної мети відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є наявність визначеної сукупності обставин, які підлягають встановленню для прийняття відповідного процесуального рішення.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, залежить від підтвердження висновків про існування відповідної сукупності обставин фактичними даними, які випливають із представлених доказів.

Потреба в арешті майна обумовлюється як правовою підставою застосування цього заходу забезпечення, так і його метою та завданням відповідно до конкретних обставин кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен серед іншого враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту була обумовлена визнанням зазначеного вище майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Завданням арешту зазначеного майна прокурор визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.

У той же час докази, які додані прокурором до клопотання, свідчать про недоведеність стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України за обставин, що наведені у клопотанні прокурора про арешт майна, з огляду на таке.

Так, згідно з витягом з ЄРДР Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області 23.03.2026 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000045 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України на підставі повідомлення від Державної прикордонної служби України про те, що близько 02 години 20 хвилин при спробі перетину кордону України в пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , пред`явив працівникам ДПС України пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліда 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307), яке містить ознаки підробки.

Відповідно до повідомлення Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про виявлення кримінального правопорушення, 23 березня 2026 року о 02 год. 50 хв. у Міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський Отач» НОМЕР_2 прикордонного загону під час прикордонного контролю осіб, які слідують на виїзд з України в умовах мобілізації та введенням воєнного стану виявлено громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який намагався перетнути державний кордон як особа з інвалідністю 3 групи з використанням пенсійного посвідчення № 3 із зазначенням 3 групи інвалідності, в ході проведення поглибленої перевірки встановлено, що вказане пенсійне посвідчення містить ознаки підробки, а саме: документ не встановленого зразку; документ виготовлений із незахищеного паперу; текст нанесено поверх печаток; відсутній мікротекст; люмінесценція в УФ-променях невстановленого відтінку. В ході опитування п/н «СПНППр» було встановлено: особа помітно нервувала на поставлені питання; особа не орієнтується в порядку отримання документу.

В ході проведення огляду місця події 23 березня 2026 року у міжнародному пункті пропуску "Могилів-Подільський-Отач", що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області, в присутності двох понятих, вилучено пенсійне посвідчення №3, видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307).

Дізнавачем СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_5 23.03.2026 винесено постанову про приєднання предметів до справи як речових доказів, а саме пенсійного посвідчення №3, виданого 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027, номер справи (1001-106711307).

Як зазначив прокурор в клопотання, дізнавачем СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_5 23.03.2026 скеровано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для підтвердження чи спростування видачі вказаного вище документу, відповідь на який на даний час не надійшла.

Разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин прокурор до клопотання не додав.

Так само не надано прокурором і докази призначення експертизи вказаного документу в межах досудового розслідування кримінального провадження, кваліфікованого органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 358 КК України.

Такі докази не надані слідчому судді і станом на час розгляду клопотання.

Отже, жодних належних та допустимих доказів того, що вказане пенсійне посвідчення, на яке прокурор просить накласти арешт, містить ознаки підробки та є предметом вчинення кримінального правопорушення, а отже має ознаки речового доказу, а органом досудового розслідування вживаються певні заходи для встановлення обставин ймовірності вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, прокурором не надано.

При цьому, як вбачається з пояснень наданих ОСОБА_4 від 23.03.2026, Пенсійним фондом Київської області йому були нараховані виплати та звернувшись до вказаного органу з метою отримання посвідчення, йому повідомили про відсутність фізичних посвідчень та в кінці лютого 2026 року в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області він забрав посвідчення їхнього зразка.

Крім того, ОСОБА_4 до заяви про відмову в задоволенні клопотання додав копію довідки відділу обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.03.2026, відповідно до якої ОСОБА_4 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, 15.09.2025 по 31.10.2027 призначено державну соціальну допомогу інваліду ІІІ групи, Посвідчення № 3 було видане Відділом обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Таким чином вказаними доказами доводиться отримання ОСОБА_4 пенсійного посвідчення № 3 в передбачений законом спосіб.

За змістом п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За викладених вище підстав у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор не довів належними та допустимими доказами, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України, те, що пенсійне посвідчення №3 видане 25.02.2026 інваліду 3 групи на ім`я ОСОБА_4 , 1994 року народження, терміном з 15.09.2025 до 31.10.2027 року, номер справи (1001-106711307).є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 41 ч. 4, 64 ч. 1 Конституції України, ст.ст. 3 ч. 1 п. 18, 7, 98, 132, 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000045 від 23.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1