Справа № 201/2943/26
Провадження № 1-кс/201/787/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 (ВКЗ), захисника ОСОБА_4 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 2 відділення 2 відділу СУ ГУ СБУ в Донецькій і Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000419, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому зазначив про встановлені обставини кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваної у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яка до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, її оголошено у розшук, про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив, просив обрати більш м`який запобіжний захід, зауважив, що відомості, які зазначені в клопотанні, мають ознаки припущення і не підтверджені доказами.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

24.02.2022 російською федерацію (далі РФ) здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато збройну агресію та ведення агресивної війни проти України з метою повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025 та № 478/2025 від 14.07.2025, № 793/2025 від 20.10.2025, №40/2026 від 12.01.2026 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02.03.2022 та Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що РФ вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій РФ на території Луганської області.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», відповідно до якого територія м. Луганськ, Луганської області з 18.04.2022 є тимчасово окупованою РФ територією України.

З 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на т.зв. «закордонних дільницях» на території РФ проведено незаконний референдум з питання «входження Луганської народної республіки до складу РФ на правах суб`єкта РФ».

30 вересня 2022 року підписано т.зв. «Договір між РФ та лнр про прийняття до РФ лнр та утворення у складі РФ нового суб`єкта» (мовою оригіналу: «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республикой и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта»), який у подальшому ратифіковано федеральним законом держави-агресора РФ, внаслідок чого на тимчасово окупованій території Луганської області розпочалася перереєстрація та створення нових незаконних органів державної влади т.зв. «лнр», як суб`єкта РФ.

В порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Луганської області, з числа представників незаконного збройного формування т.зв. «лнр» та представників окупаційної влади РФ створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є органами окупаційної адміністрації РФ.

Відповідно до Наказу федеральної митної служби росії міністерства фінансів ра від 11.11.2022 №850 створено Луганську митницю, мовою оригіналу т.зв. «Луганскую таможню», яку 12.11.2022 підпорядковано Південному митному управлінню Федеральної митної служби рф.

Як юридичну особу 22.11.2022 зареєстровано т.зв. «Луганську митницю» (мовою оригіналу: «Луганскую таможню»), з розташуванням, відповідно до записів Єдиного реєстру юридичних осіб за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Бакинських комісарів, 155.

25 січня 2024 року наказом №75 федеральної митної служби міністерства фінансів рф, на ряду із іншими, визначено місце розташування Луганського митного поста №10325030 (лнр, м. Луганськ, вул. Тімір`язова, д. 1-е).

Федеральна митна служба (ФМС росії) є федеральним органом виконавчої влади, що здійснює відповідно до законодавства російської федерації функції контролю та нагляду в галузі митної справи митний контроль), функції органу валютного контролю, функції захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності, функції забезпечення дотримання заходів нетарифного регулювання, заходів технічного регулювання, заходів експортного контролю, зокрема заходів щодо продукції військового призначення, функції проведення транспортного контролю у пунктах пропуску через державний кордон російської федерації, функції щодо проведення радіаційного контролю, функції проведення санітарно-карантинного, карантинного фітосанітарного контролю, федерального державного контролю (нагляду) у сфері безпечного поводження з пестицидами та агрохімікатами, федерального державного контролю (нагляду) в галузі насінництва щодо насіння сільськогосподарських рослин і федерального державного ветеринарного нагляду відповідно до компетенції федеральної митної служби, встановленої законодавством російської федерації та Урядом російської федерації, у спеціально обладнаних і призначених для цих цілей пунктах пропуску через державний кордон російської федерації (спеціалізовані пункти пропуску), функції по виявленню та попередженню злочинів та адміністративних правопорушень, віднесених до компетенції митних органів російської федерації, а також інших пов`язаних із ними злочинів та правопорушень.

Федеральна митна служба підпорядковується Міністерству фінансів рф.

Викладене свідчить про те, що зайняття посади у т.зв. «Луганській митниці» є фактичним зайняттям посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

З 3 лютого 2025 року громадянка України ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт здійснення відкритої збройної агресії РФ проти України, діючи з корисливих мотивів та переслідуючи особисті інтереси, маючи умисел на зайняття посади у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, а саме: у т.зв. «Луганській митниці», реалізуючи зазначений умисел, отримала від невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників т.зв. «Луганської народної республіки», підконтрольних представникам держави-агресора РФ, пропозицію про призначення на посаду у вказаному незаконному правоохоронному органі, діючи в порушення вимог Конституції та Законів України, умисно, добровільно погодився на вказану пропозицію.

Після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України в приміщенні, розташованому за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Бакинських комісарів, 155, добровільно, умисно, діючи всупереч вимогам Конституції та законів України, відповідно до вимог наказу від 03.02.2025 №24 Луганської митниці Південного митного управління Федеральної митної служби зайняла посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, а саме: мовою оригіналу посаду т.зв. «главного государственного таможенного инспектора отделения инспектирования и профилактики правонарушений Луганськой таможни секретарь комиссии (в случае отсутствия возможности участия в подготовке в заседанию и работе комиссии лицо, исполняющее обязанности по указаной должности)» та розпочала виконання службових обов`язків, передбачених цією посадою, здійснюючи функції незаконного правоохоронного органу окупаційної адміністрації РФ.

ОСОБА_6 підозрюється у добровільному зайнятті громадянкою України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а також факт перебування останньої на тимчасово окупованій території, повністю обґрунтовується зібраними у провадженні доказами:

1.протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2025, якому відомо про те, що раніше знайома йому мешканка м. Луганськ ОСОБА_6 під час окупації території Луганськ, Луганської області залишився на тимчасово окупованій території Луганської області та співпрацює з окупаційною адміністрацією рф та обіймає посаді інспектора відділення інспектування і профілактики правопорушень «ПМУ ФМС рф»;

2.протоколом впізнання від 15.10.2025 за участі свідка ОСОБА_7 , який серед пред`явлених йому громадян впізнав ОСОБА_6 ;

3.протоколом огляду інтернет сторінки від 15.10.2025 за участі свідка ОСОБА_7 , в ході якого свідок зазначив, що на доданих до оглядуваних публікацій фотознімках зображена раніше знайома йому ОСОБА_8 ;

4.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.10.2025, якому відомо про те, що раніше знайома йому мешканка м. Луганськ ОСОБА_6 під час окупації території Луганськ, Луганської області залишився на тимчасово окупованій території Луганської області та співпрацює з окупаційною адміністрацією рф та обіймає посаді інспектора відділення інспектування і профілактики правопорушень «ПМУ ФМС рф»;

5.протоколом впізнання від 22.10.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , який серед пред`явлених йому громадян впізнав ОСОБА_6 ;

6.протоколом огляду інтернет сторінки від 22.10.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , в ході якого свідок зазначив, що на доданих до оглядуваних публікацій фотознімках зображена раніше знайома йому ОСОБА_8 ;

7.протоколом огляду інтернет сторінки від 23.10.2025, в ході якого встановлено факт відвідування співробітниками «Південного митного управління» краєзнавчого музею, де здійснено фотографування співробітників, серед яких зображена ОСОБА_6 ;

8.протоколом огляду інтернет сторінки від 24.10.2025 в ході якого встановлено факт публікації атестаційної комісії співробітників Луганської митниці, серед яких зазначена ОСОБА_6 ;

9.протоколом огляду інформації, отриманої під час тимчасового доступу до «Приват банку» від 18.02.2026.

10.іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянкою України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру і набуття статусу підозрюваної.

У зв`язку зі збройною агресією РФ, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 41 (8233) від 19.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 23.02.2026, 24.02.2026 та 25.02.2026 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000419 від 18.09.2025, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час ОСОБА_6 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням із прокурором 26.02.2026, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 26.02.2026 та в газеті «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Таким чином, 26.02.2026 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набула статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянкою України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Одночасно з повідомленням ОСОБА_6 про підозру в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» № 46 (8238) від 26.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик її до слідчого управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, за місцем тимчасової дислокації за адресою: м. Дніпро, площа Шевченка, 7, кв. 131, на 10 годину 00 хвилин на 02.03.2026, 03.03.2026 та 04.03.2026 для вручення їй письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Крім того, вказана повістка розміщена на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування».

Разом з тим, у призначений час та у призначене місце ОСОБА_6 не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надала.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до слідчого шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити кримінальні правопорушення, у яких вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема проти основ національної безпеки України, свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме: м. Луганськ, Луганської області, де підозрювана має зареєстроване місце проживання, сприяє тому, що вона продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави-агресора РФ та представниками незаконних збройних формувань т.зв. «ЛНР», і далі буде продовжувати свою діяльність у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території України, та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за цей злочин;

- поведінка підозрюваної ОСОБА_6 , яка своїми діями публічно демонструє свою співпрацю з окупаційною адміністрацією т.зв. «ЛНР», яка підконтрольна державі-агресору РФ, яка починаючи з 24.02.2022 розпочала повномасштабне військове вторгнення на територію України з метою проведення на території суверенної держави України, т.зв. «спеціальної воєнної операції».

Щодо розшуку.

Постановою слідчого від 05.03.2026 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваної на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 визначено Перелік територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до вказаного переліку територія м. Луганськ, Луганської області з 2014 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Луганськ, Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Факт, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується матеріалами кримінального провадження, переліченими вище.

Висновки.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, її оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи факт її переховування від органу досудового розслідування, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину їй може бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу підозрюваної, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000419, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш, як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1