Провадження № 1-кп/211/802/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора- ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу кримінальне провадження №0001172 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українки, гр. України, з середньо-технічною освітою, заміжня, на утриманні малолітня дитина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, інвалід третьої групи, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима, в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2025 року ОСОБА_5 прибула до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та відчинила двері ключами, які їй дала власниця квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебуваючи в вищевказаній квартирі, та знаючи де знаходяться грошові кошти потерпілої ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів.

Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи таємно, в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 (зі змінами), переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з сумки, яка знаходилась в шафі, здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 57 000 гривень, 1300 доларів, що в еквіваленті курсу долару станом на 02.11.2025 становить 54 561,13 гривень, 50 євро, що в еквіваленті курсу євро станом на 02.11.2025 року становить 2425,66 гривень.

Після чого, утримуючи при собі викрадені грошові кошти, ОСОБА_5 покинула місце скоєння кримінального правопорушення, обернувши їх на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 113 986,79 грн.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнала повністю, та пояснила, що потерпіла є родичкою її чоловіка, вона лежала у лікарні, а у неї були ключі від квартири потерпілої, так як вона допомагала потерпілій та приглядала за нею. Були потрібні гроші, тому 02.11.2025 року вона прийшла до квартири потерпілої та взяла грошові кошти. На теперішній час частково відшкодовано завдані збитки, в скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Суд, враховуючи, що обвинувачена визнала себе винною у повному обсязі, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а її свідчення дають достатні підстави не сумніватися у добровільності позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів та документів, що характеризують її особу, досудову доповідь.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною та щиро покаялась в скоєному, раніше не судима, є інвалідом 3 групи, на утриманні має малолітню дитину, заміжня, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Згідно висновку досудової доповіді її виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Обвинувачена ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого їй кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудною.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України є щире каяття. Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі. Однак вважає можливим звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст..75, з покладанням обов`язків згідно ст..76 КК України. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався. Судові витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити їй покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

Згідно ст. ст. 75, 76 КК України обвинувачену від відбуття покарання звільнити з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, без погодження з ним не виїжджати за межі України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення вироку. Відповідно до ч.2 ст.349 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1