Справа № 299/337/26
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/102/26, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.01.2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.01.2026 року, задоволено клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 діб, починаючи із 22 січня 2026 року по 22 березня 2026 року включно, з визначенням застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 998400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покладено на підозрюваного строком на два місяці з моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави.

З матеріалів судового провадження слідує, що заступник начальника СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Виноградівського міськрайонного суду у кримінальному провадженні №0000019 від 09.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 , неодноразово вчиняв злочини пов`язанні з сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, зокрема відносно останнього матеріали кримінального провадження № 0000058 від 31.01.2024, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, направлено з обвинувальним актом 12.07.2024 до Тячівського районного суду, матеріали кримінального провадження № 0000899 від 13.11.2024, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 332 КК України, направлено з обвинувальним актом 18.02.2025 до Тячівського районного суду, матеріали кримінального провадження № 0000101 від 17.02.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, направлено з обвинувальним актом 30.06.2025 до Тячівського районного суду, матеріали кримінального провадження № 0000418 від 08.10.2025, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, направлено з обвинувальним актом 04.12.2025 до Тячівського районного суду, проживаючи в с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області та будучи обізнаним про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції в умовах воєнного стану, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів досяг злочинної домовленості з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо прийняття участі за грошову винагороду в незаконному переправленні громадян України через державний кордон поза пунктами пропуску, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який достовірно знаючи про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу, зокрема Румунії.

Відповідно до заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, у обов`язки ОСОБА_6 , за невстановлену на даний час грошову винагороду, входило зустріч громадянина, детальний інструктаж, безпечний його супровід з околиці с. Данилово, Хустського району, Закарпатської області до державного кордону України. В свою чергу, ОСОБА_9 за домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою за отримані ним послуги у виді незаконного переправлення через державний кордон України мав сплатив 10 000 доларів США громадянину ОСОБА_6 ,

В подальшому, а саме 22.01.2026 близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , за домовленістю із невстановленою особою, прибув до м. Хуст, після чого в телефонній розмові слідував інструкціям, маршруту деталі про спосіб перетину державного кордону України, який йому надавав ОСОБА_6 Останній будучи обізнаним про методи роботи правоохоронних органів, хід досудового розслідування та специфіку кримінального правопорушення даної категорії, здійснював прихований супровід громадянина ОСОБА_9 , та з метою передачі коштів та перевірки громадянина ОСОБА_9 , наказав останньому зупинити свій автомобіль на в`їзді в с. Данилово Хустського району, по вул. Миру, з метою подальшого об`їзду стаціонарних прикордонних постів на території Тячівського району.

Після чого, ОСОБА_6 пішки підійшов до ОСОБА_9 , та розпочав опитувати про намір та мету перетину кордону, наявність грошових коштів, як оплату за послуги, та здійснював обшук та огляд особистих речей ОСОБА_9 .

Далі ОСОБА_6 , зрозумівши, що його протиправні дії викриті працівниками правоохоронних органів, почав втікати в напрямку лісосмуги на околиці с. Данилово Хустського району, не зупиняючись на вимогу уповноважених оперативних працівників УСБУ в Закарпатській області та працівників оперативно-розшукового відділу 27 Прикордонного загону імені Героїв Карпатської Січі. о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 було виявлено та затримано на околиці с. Данилово Хустського району, за спробу сприяння у незаконному перетині державного кордону України поза пунктом пропуску.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

22 січня 2026 року о 20.40 год. гр. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

23 січня 2026 року заступником начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця за національністю, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження вказують на наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 332 КК України, і такі докази є достатніми для застосування запобіжного заходу. При цьому в ухвалі зазначено про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, обґрунтовано стороною обвинувачення такими ж доводами і з ними слідчий суддя також погодився. Також вказав, що роль підозрюваного у кримінальному правопорушенні полягає в тому, що він є одним із його виконавців, виконував значний обсяг дій з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_9 , злочин є корисливим, наявні усі 5 ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя враховував розмір незаконної винагороди, яку мав сплатити ОСОБА_9 за своє незаконне переправлення через державний кордон (10 тисяч доларів США) та вважає, що розмір застави у даному випадку повинен значною мірою залежать від такого розміру. Разом з тим, вказав, що підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 332 КК України, декілька кримінальних проваджень перебуває на розгляді в Тячівському районному суді, востаннє до нього застосовано заставу в розмірі 454200 тисячі гривень, яка як запобіжний захід хоч і не покликана унеможливити вчинення інших злочинів, однак мала здійснювати стримуючий вплив на підозрюваного (обвинуваченого). З урахуванням наведених відомостей, слідчий суддя прийшов до висновку, що застава у розмірі, передбаченому законодавством за злочини даної категорії (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 як особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, тому підлягає визначенню в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 998400 гривень.

Не погоджуючись з цим рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що на момент розгляду клопотання ОСОБА_6 знаходився у Хустській ЦРЛ у вкрай важкому стані через застосування до нього вогнепальної (травматичної) зброї, отримавши внаслідок цього чотири кульові поранення по різних частинах тіла, про що повідомив головуючого суддю та заявив клопотання про бажання брати участь у судовому засідання особисто. Крім цього, ОСОБА_6 заявив клопотання про відмову від призначеного йому адвоката ОСОБА_10 оскільки має намір укласти договір з приватним адвокатом. Однак, незважаючи на заявлені клопотання, у таких було відмовлено, чим фактично порушено право на захист. Разом з цим захисник зауважує, що місцевий суд не з?ясував чи може ОСОБА_6 утримуватися під вартою унаслідок отриманих кульових поранень та чи зможе СІЗО надати ОСОБА_11 , відповідну медичну допомогу для одужання та реабілітації, які дозволять утримувати його під вартою. На думку захисника, слідчий суддя прийняв незаконне, формальне рішення яке неможливо виконати адже ОСОБА_6 і надалі залишається в Хустській ЦРЛ де йому надається відповідна медична допомога. Крім цього, місцевим судом не дотримано вимог ч. 4, 5 ст. 182 КПК України та визначено ОСОБА_11 не помірну для нього суму застави. Одночасно, слідчим суддею не враховано що ОСОБА_6 одним з перших взяв участь у збройному опорі відносно рф у лавах ЗСУ. 17 травня 2022 року отримав вогнепальне сліпе осколкове поранення лівої сідничної ділянки, мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма. Після чого був демобілізований та отримав статус учасника бойових дій. Крім цього підозрюваний, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. ОСОБА_12 , забезпечує всіх дітей усім необхідним для повноцінного життя, піклується про їх здоров?я є єдиним годувальником. Відповідально ставиться до виконання сімейних обов?язків, дбає про матеріальний добробут у родині. У побуті конфліктів не створює, користується повагою серед односельчан, веде здоровий спосіб життя. Відповідно наявність такого запобіжного заходу як тримання під вартою, виключає можливість участі у житті та забезпеченні ОСОБА_13 своєї родини. Адвокат звертає увагу, що ні слідчим, ні прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Вказує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв?язки. Також вказує, що ні слідчим, ні прокурором не доведено жодного з ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, і які свідчать про можливість ухилення підзахисного ОСОБА_13 , від участі у проведенні слідчих дій, судових засідань, тощо. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20:00 до 07:00 години, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги без участі учасників, колегія суддів бере до уваги, що сторони судового провадження належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду вони не подали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області, знаходиться кримінальне провадження №0000019, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.01.2026, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з цим, обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження вказують на наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 332 КК України, і такі докази є достатніми для застосування запобіжного заходу. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення 09.01.2026 року зареєстровано за №0000019 за ч. 3 ст. 332 КК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що домовилася із особою, який назвав себе ОСОБА_15 про незаконний перетин її братом ОСОБА_9 державного кордону за ціною 10000 доларів США, і вона мала довезти його до м. Тячева Закарпатської області. Коли вони прибули у назначене місце, місце зустрічі змінилося на м. Хуст, потім ще декілька разів мінялося місце зустрічі і остаточно вони мали приїхати у с. Драгово Хустського району. Там до них під`їхав незнайомий чоловік, плотнявої тілобудови, коротко стрижений, років 40 років, мав захриплий грубий голос. Він почав дивитися, обшукувати речі брата ОСОБА_9 , а потім почав тікати; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який дав аналогічні покази; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2026 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 упізнав ОСОБА_6 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2026 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 упізнала ОСОБА_6 ; довідкою про судимість ОСОБА_6 .. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення цього кримінального правопорушення.

Твердження апеляційної скарги про те, що ні слідчим, ні прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 у скоєнні ним інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини та докази, які б свідчили про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Приймаючи рішення про наявність таких ризиків, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду обґрунтований тим, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою не доказування його вини в подальшому. Ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, обґрунтовується тим, що не всі свідки допитані на час розгляду даного клопотання. Ризик того, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого. Ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що останній ніде не працює, підозрюється у тяжкому корисливому злочині.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також слідує, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ні слідчим, ні прокурором не доведено жодного з ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 одним з перших взяв участь у збройному опорі відносно рф у лавах ЗСУ, отримав вогнепальне сліпе осколкове поранення лівої сідничної ділянки, мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма (після чого був демобілізований та отримав статус учасника бойових дій), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яких забезпечує усім необхідним для повноцінного життя, піклується про їх здоров?я є єдиним годувальником, відповідально ставиться до виконання сімейних обов?язків, дбає про матеріальний добробут у родині, у побуті конфліктів не створює, користується повагою серед односельчан, веде здоровий спосіб життя, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, також визнає такими, що не свідчать про відсутність вищенаведених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на стан здоров`я ОСОБА_6 (на момент розгляду клопотання ОСОБА_6 знаходився у Хустській ЦРЛ у вкрай важкому стані через застосування до нього вогнепальної (травматичної) зброї, отримавши внаслідок цього чотири кульові поранення по різних частинах тіла), апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, конкретних обставин, за яких скоєно діяння, - не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При оцінці цих доводів береться до уваги і те, що стороною захисту не надано висновків компетентних осіб (лікарів), які б свідчили про те, що ОСОБА_6 не може триматися під вартою, зокрема після одужання та виписки з лікарні тримання підозрюваного ОСОБА_6 буде неможливим.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний заявив клопотання про особисту участь у судовому засіданні, а також про відмову від захисника, оскільки підозрюваний брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що свідчить про реалізацію ним права на участь у розгляді справи. Разом з цим, у підтвердження доводів про відмову від захисника, у матеріалах провадження відсутні будь-які дані.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, обставини кримінального правопорушення, роль підозрюваного у ньому, його майнового стану та наявні ризики (роль підозрюваного у кримінальному правопорушенні полягає в тому, що він є одним із його виконавців, виконував значний обсяг дій з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на незаконний перетин державного кордону України ОСОБА_9 , злочин є корисливим, наявні усі 5 ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Розмір незаконної винагороди, яку мав сплатити ОСОБА_9 за своє незаконне переправлення через державний кордон (10 тисяч доларів США). Підозрюваний вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 332 КК України, декілька кримінальних проваджень перебуває на розгляді в Тячівському районному суді, востаннє до нього застосовано заставу в розмірі 454200 тисячі гривень, яка як запобіжний захід хоч і не покликана унеможливити вчинення інших злочинів, однак мала здійснювати стримуючий вплив на підозрюваного (обвинуваченого)), і прийшов до належного висновку про те, що застава у розмірі, передбаченому законодавством за злочини даної категорії (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 як особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, тому підлягає визначенню в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 998400 гривень.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі і про майновий стан підозрюваного ОСОБА_16 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 998400 гривень є необхідною і достатньою, у разі її внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене, слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 998400 гривень, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.

Інші обставини, які б давали підстави для скасування судового рішення апеляційним судом не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що жодних доказів чи даних про обставини, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, до апеляційної скарги не додано й будь-яких обґрунтованих клопотань прокурором із цього приводу прокурором не заявлялось; що строк дії оскаржуваної ухвали сплив і така втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.01.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: