Справа № 536/2/26
Провадження №1-кп/536/158/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження відносно

обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України.

05 березня 2026 року прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У своєму клопотанні прокурор вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що віднесено до категорії злочинів проти основ національної безпеки України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі та, а тому, усвідомлюючи вищенаведену загрозу тривалого ув`язнення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, враховуючи особливу зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вжити заходів щодо конспірації з метою подальшого ухилення від явки до суду. Так, обвинувачений не мав постійного джерела доходу, офіційно не працював, з навчального закладу був відрахований, інкримінований злочин вчинив з корисливих мотивів.

Окрім того, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, які в ході досудового розслідування надали викривальні показання щодо нього.

Також, прокурор вказав, що існує ризик продовження вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, як аналогічного інкримінованому, так і інших, оскільки останній, відповідно до наявної інформації, не збирався завершувати свою злочинну діяльність.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать належну поведінку обвинуваченого. Також прокурор просить не визначати обвинуваченому розмір застави, посилаючись на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено право суду не визначати розмір застави під час дії воєнного стану у кримінальному провадженні щодо злочину, зокрема, передбаченого статтею 111 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання з наведених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вказав про необгрунтованість вказаних прокурором ризиків, які можуть свідчити про необхідність продовження найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив суд обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1,п. 4 ч.2ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09 січня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 09 січня 2026 року по 09 березня 2026 року включно. Судовий розгляд в справі не завершено.

Суд, вирішуючи питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, приходить до висновку, що встановлений судом ризик, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, не зник та не зменшився і на даний час. При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винним йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі. Суд бере також до уваги, що ОСОБА_7 не працевлаштований, а отже не має засобів для існування. При цьому, враховуючи корисливий мотив інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає, що не зменшився та не зник встановлений судом ризик того, що ОСОБА_7 може продовжити вчинення інкримінованого кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, продовжує існувати ризик впливу ОСОБА_7 на свідків, які на даний час в судовому засіданні судом не допитані.

На думку суду жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе унеможливити встановлені судом ризики. Домашній арешт, застава як і особисте зобов`язання, на думку суду, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, що йому загрожує, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого. Письмових зобов`язань інших осіб про поруку за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його доставки до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши в сукупності всі обставини, приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе їх унеможливити, з метою забезпечення виконання обвинувачуваним покладених на нього процесуальних обов`язків, доцільно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 05 березня 2026 року по 03 травня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повна ухвала складена 06 березня 2026 року.

ГоловуючаОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3