Справа № 536/717/21
Провадження №1-кп/536/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , по об`єднаному кримінальному провадженню за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.307, ч.2 ст.27 ч.3 ст.311, ч.2 ст.27 ч.3 ст.313 КК України;

- ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 313 КК України

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором направлено до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтоване зокрема тим, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в листопаді місяці 2019 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи мотиви незаконного збагачення, користуючись набутим авторитетом серед раніше судимих осіб, маючи значні заощадження готівкових коштів, вирішив утворити та очолити стійке об`єднання - організовану групу з метою систематичного незаконного придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин з метою збуту наркозалежним особам.

З цією метою ОСОБА_8 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а також для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей. Маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланували досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням - організованою групою, до складу якої в різний час на постійній основі, увійшли: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (матеріали щодо якого виділені в окреме провадження).

Так, вищевказані особи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання для вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, склавши при цьому єдиний план злочинних дій відомий всім учасникам групи з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_8 , як організатору злочинної діяльності, свідомо виконуючи його вказівки.

При цьому, для забезпечення стабільності та безпеки функціонування організованої групи, під час підбору вказаних осіб враховувалися їх особисті якості, фізичні дані, навички, здатність до підпорядкування, схильність до вчинення правопорушень, зв`язки серед осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, визнання авторитету її лідера та безумовне йому підпорядкування.

Переслідуючи мету противоправного та швидкого збагачення шляхом незаконного придбання, зберігання, перевезення прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин в особливо великих розмірах, з метою збуту в особливо великих розмірах, всі вищезазначені особи добровільно погодились на участь у вказаній організованій групі та вчинюваних нею злочинах, а також підкорилися жорсткій ієрархії, визначеним правилам поведінки і дисципліни у ній.

З метою забезпечення існування та функціонування у групування, ОСОБА_8 розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожному з учасників групи. Відповідно до вказаного плану, завданнями і метою існування злочинної організації було налагодження придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин у м. Кременчук Полтавської області з метою незаконного збагачення учасників групи, що у подальшому стало єдиним джерелом їх доходів.

ОСОБА_9 , будучи активним учасником організованої групи по вказівці ОСОБА_8 через всесвітню мережу «Інтернет» придбала в м. Київ лабораторне обладнання, а саме скляні колби різного об`єму, які отримувала через поштові відправлення ТОВ «Нова Пошта».

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , будучи активними учасниками організованої групи по вказівці ОСОБА_8 в нежитлових приміщеннях, за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_15 , яка є бабусею ОСОБА_13 , за допомогою вказаних скляних колб та інших заздалегідь придбаних предметів облаштували лабораторію по виготовленню психотропних речовин.

ОСОБА_7 , будучи активним учасником організованої групи брав безпосередню участь у вчинюваних організованою групою злочинах, брав участь в облаштуванні нежитлових приміщень в лабораторію по виготовленню психотропних речовин в особливо великих розмірах, по вказівці ОСОБА_8 , перевозив прекурсори з місця їх незаконного придбання до лабораторії та готову продукцію (психотропні речовини) з лабораторії до місця їх подальшого збуту.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України- незаконне придбання (виготовлення) та зберігання обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин, вчинене організованою групою; незаконне придбання, перевезення та зберігання прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю - псевдоефедрин та фенілнітропропен, з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах; незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено - метамфетаміну та амфетаміну, вчинене організованою групою в особливо великих розмірах.

Ухвалою колегії суддів Кременчуцького районного суду Полтавської області щодо ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Наразі підстав для зміни застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, не вбачається, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та може переховуватись від суду через побоювання майбутнього покарання може ухилятися від суду, що в свою чергу, враховуючи суспільний інтерес, дасть підстави вважати, що обвинувачений, у разі застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, матиме можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

- обвинувачений ОСОБА_8 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, вказаний ризик с можливим з огляду на те, що ОСОБА_8 , у іншому кримінальному провадженні, 14.02.2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ст. 257, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 14 п.п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Слід прийняти до уваги, що інкриміновані злочини вчинено у період застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, впливати на свідків, місце проживання яких йому відомо, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення;

- особиста порука - на адресу прокуратури області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_8 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що на думку сторони обвинувачення негативно характеризує його особистість;

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Окрім того, вказаний запобіжний захід не забезпечив запобіганню ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

У разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, просив суд:

- продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, українцю, громадянину України, з вищою освітою, не працюючому, одруженому, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимому, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 , так як йому інкримінований злочин передбачений ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_10 та обвинувачений, просили у задоволенні клопотання відмовити, та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки його умови не були порушені з боку ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, серед яких відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкі злочини, оскільки санкція статей передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

Вказані інкриміновані кримінальні правопорушення зокрема полягають в незаконному придбанні (виготовленні) та зберіганні обладнання призначеного для виготовлення психотропних речовин; незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах; незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні прекурсорів, обіг яких обмежено, з метою їх використанні для виготовлення психотропних речовин, вчинені в особливо великих розмірах.

Вказані кримінальні правопорушення містяться у розділі XIIІ КК України, який визначено як кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі не можливо, з наступних підстав:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, з метою уникнення кримінального покарання, може переховуватись від суду, впливати на свідків, місце проживання яких йому відомо, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення;

- особиста порука -під час розгляду клопотання сторона захисту не ініціювала питання щодо обрання цього запобіжного заходу, а за відсутності поручителів неможливо розглянути питання про застосування вказаного запобіжного заходу. Крім того, суд не може погодитися з оціночним судженням сторони захисту, щодо того, що відсутність поручителів вказує на негативну характеристику обвинуваченого, як особистість.

- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, колегія суддів вважає за недоцільне зміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з засобами електронного контролю, оскільки під час перебування під вказаним запобіжним заходом, 14.02.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ст. 257, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 1 ст. 14 п.п. 8, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема умисне встановлення або поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 цього Кодексу; організація озброєної банди з метою нападу на підприємства, установи, організації чи на окремих осіб, а також участь у такій банді або у вчинюваному нею нападі.

Із зазначеного колегія суддів доходить висновку, що ризики зазначені вище не перестали існувати та цілодобовий домашній арешт з засобами електронного контролю не є дієвим запобіжним заходом, оскільки не забезпечив запобіганню ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, в яких наразі підозрюється ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в порушенні раніше обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки 15.02.2024 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000591 від 04.08.2023 року та щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Вказаною ухвалою встановлено обґрунтовану підозру у вчиненні нових злочинів в період дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ухвала слідчого судді на даний час не скасована, і висновки викладені в ній неспростовані.

З урахуванням вказаного колегія суддів доходить висновку, що змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`які не можливо, оскільки вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам, які на даний час не зменшились та не перестали існувати, так як передбачають перебування обвинуваченого на волі та дають можливість негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більш суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Більш того, законодавцем вказані злочини віднесено до числа найсерйозніших правопорушень, оскільки за такі злочини передбачена можливість не застосовувати навіть заставу при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, на думку суду, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину під час перебування останнього під домашнім арештом, а також враховуючи суспільний інтерес.

Висновок суду щодо необхідності продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтується на вищевикладених обставинах, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України, можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При вирішенні питання щодо визначення розміру застави, суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.307, ч.3 ст.27 ч.3 ст.311, ч.3 ст.27 ч.3 ст.313 КК України, ці злочини пов`язані зі сферою обігу наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів, а санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років із конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 313 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 12 років із конфіскацією майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 331 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк запобіжного заходу рахувати з 27 лютого 2026 року.

Строк дії ухвали запобіжного заходу визначити до 27 квітня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3