Справа № 127/3556/26
Провадження №11-сс/801/178/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці матеріали провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2026, якою відмовлено в задоволенні вимог скарги ОСОБА_7 на рішення старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_8 про відмову в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.09.2025, -

у с т а н о в и в:

ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, яка полягає у рішення старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_8 про відмову в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.09.2025.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що громадянин ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні, не набув процесуального статусу суб`єкта (суб`єктів), про яких зазначається у ст. 220 КПК України та у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.09.2025 має процесуальний статус заявника, а тому останній не має процесуального права заявляти клопотання про надання можливості ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, оскільки не перебуває в статусі потерпілого. Також суд першої інстанції зазначив, що з моменту закриття кримінального провадження орган досудового розслідування втрачає право на здійснення будь-яких слідчих та процесуальних дій у такому кримінальному провадженні, слідчий суддя також втрачає повноваження щодо розгляду по суті скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та/або прокурора у цьому кримінальному провадженні, а відтак вимоги скарги про визнання відмови слідчого ОСОБА_9 у наданні доступу до матеріалів досудового розслідування незаконною та зобов`язати орган досудового розслідування надати йому можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0000169, у закритому кримінальному провадженні не можуть бути задоволені і з цих підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2026, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою: визнати незаконною відмову слідчого у наданні доступу до матеріалів кримінального провадження № 0000169; зобов`язати орган досудового розслідування надати можливість ознайомитись матеріалами провадження.

Зазначив, що суд формально застосував ст. 60 КПК України та не врахував фактичні обставини справи. Суд першої інстанції безпідставно звузив зміст п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, відмова у доступі до матеріалів є процесуальною дією, яка безпосередньо обмежив права заявника. Суд зазначив, що після закриття провадження слідчий суддя втрачає повноваження, однак скарга була подана під час здійснення досудового розслідування, відмова в доступі мала місце до повторного закриття. Відмова в доступі до матеріалів у поєднанні з відмовою в судовому контролі створює ситуацію, коли особа не може перевірити обґрунтованість закриття, не може підготувати обґрунтовану скаргу, не має ефективного засобу захисту.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку скаржника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що вона вищенаведеним нормам кримінального процесуального закону відповідає в повному обсязі з огляду на наступне.

Апеляційний суд не дає оцінку доводам ОСОБА_7 щодо поважності пропуску ним строку на подання апеляційної скарги,оскільки апеляційна скарга подана в строки визначені КПК України.

Згідно змісту скарги ОСОБА_7 , поданої до слідчого судді вбачається, що він звернувся зі скаргою а рішення старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_8 про відмову в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 25.09.2025. Скаргу мотивовано тим, що 30.01.2026 ОСОБА_7 подано клопотання до СВ УСБУ у Вінницькій області про надання можливості ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.09.2025. У відповідь слідчим ОСОБА_9 надано письмову відмову, в якій зазначено, що ОСОБА_7 є лише заявником і не має права подавати клопотання або ознайомлюватися з матеріалами (посилання на ст. 60, 220, 221 КПК України).

Колегія суддів наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право на оскарження бездіяльності слідчого, що виникає у скаржника, лише у разі нездійснення слідчим тих інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк. Тобто необхідно встановити дві обставини: які дії слідчий зобов`язаний вчинити згідно КПК України і не вчинив, а також вчинення таких дій повинно бути обумовлене визначеним цим Кодексом строком.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Статтею 60 КПК України закріплено правовий статус та обсяг прав заявника.

Згідно ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КПК України заявник має право:

1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;

1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;

3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Згідно з частиною третьою статті 60 КПК України заявник, який є викривачем, крім передбачених цією статтею прав, має право в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції", отримувати інформацію про стан досудового розслідування, розпочатого за його заявою чи повідомленням.

Апеляційний суд вважає правильним посилання слідчого судді на те, що громадянин ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні, не набув процесуального статусу суб`єкта (суб`єктів), про яких зазначається у ст.220 КПК України та у кримінальному провадженні № 0000169 від 25.09.2025 має процесуальний статус заявника, а тому останній не має процесуального права заявляти клопотання про надання можливості ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, оскільки не перебуває в статусі потерпілого, чи статусі іншої особи учасника кримінального провадження, перелік яких наведено у вказаній нормі Кримінального процесуального закону (ст. 220 КПК України).

Враховуючи зазначене вище, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

Окрім того, апеляційний суд не погоджується і з доводами апеляційної скарги щодо помилкового висновку суду першої інстанції про втрату слідчим суддею повноважень щодо розгляду по суті скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та/або прокурора у кримінальному провадженні що було закрито.

Слідчий суддя зазначає, що постановою старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_9 від 04.02.2026 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 25.09.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст.111, ч. 2 ст. 113 КК України, повторно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 складу кримінальних правопорушень. Отже, на момент розгляду скарги кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 25.09.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 113 КК України, закрито.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування (ст. 283 КПК України). Фактично, з цього моменту, припиняється кримінальне переслідування, оскільки унеможливлюється подальше проведення слідчих (розшукових) дій та збирання доказів, припиняються повноваження щодо постановлення процесуальних рішень і вчинення процесуальних дій суб`єктами досудового розслідування, закінчується функція судового контролю за дотриманням прав та інтересів осіб під час досудового розслідування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обгрунтованим.

Будь-які докази того, що слідчий суддя порушив норми матеріального чи процесуального права заявником апеляційному суду не надані, в судовому засіданні такі обставини не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку Держави…», з метою уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Апеляційний суд, із врахуванням положень ст. 303 КПК України, а також того, що кримінальним процесуальним законодавством визначено право звернення із оскарженням лише чітко визначеного законодавством переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, та лише визначеним законодавством певним колом осіб, що мають відповідний процесуальний статус та у встановлені строки, погоджується із висновком слідчого судді проте, що скарга ОСОБА_7 , - не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, та із застосуванням положень ст.ст. 303-307 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність залишення скарги без задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2026, якою відмовлено в задоволенні вимог скарги ОСОБА_7 на рішення старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_8 про відмову в ознайомленні з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 25.09.2025, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4