Справа № 199/6549/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000530 від 09.05.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000530 від 09.05.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме:нежитлової будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Клопотання про арешт майна обґрунтовано тим, що невстановлена особа здійснила будівництво малих архітектурних форм на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 268.3 кв.м.

Зокрема, 25.11.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 1-В, за ОСОБА_6 . Документи, подані для державної реєстрації: реєстраційне посвідчення, видане 10.03.2001 Управлінням житлово-комунального господарства. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

05.07.2023 приватним нотаріусом ОСОБА_7 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: змінено адресу нежитлової будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 1-В на нову адресу: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на зазначену будівлю на теперішній час належить ТОВ «ТОРРЕСОВА», код ЄРДПОУ: 46004797.

11.05.2026 від КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР отримано відповідь про те, що станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кожем`яки, буд. 1-В не проводилась, інвентаризаційна справа не заводилась, реєстрові записи до реєстрових книг не вносились.

19.05.2026 здійснено огляд веб-ресурсу: «https://register.minjust.gov.ua/», в ході якого до матеріалів кримінального провадження долучено копію реєстраційного посвідчення від 10.03.2001.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що реєстрація права власності за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А за ОСОБА_6 є незаконною, а реєстраційне посвідчення від 10.03.2001, на підставі якого здійснено вказану реєстрацію, є підробленим.

Постановою слідчого від 19.05.2026 нежитлову будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного слідчий просив накласти арештна нежитлову будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, з метою збереження речового доказу.

У судовому засіданні:

- прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого;

- представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши, що ТОВ «ТОРРЕСОВА» є добросовісним набувачем нежитлової будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А та не має відношення до отримання ОСОБА_6 реєстраційного посвідчення від 10.03.2001.

Слідчий суддя, вислухавши думки прокурора та представника власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додатки до нього, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на майно, вважає подане слідчим клопотання про арешт майна необґрунтованим, відповідно таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000530 від 09.05.2026 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме: невстановлена особа здійснила будівництво малих архітектурних форм на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площею 268.3 кв.м.

Зі змісту клопотання слідчого слідує, що 25.11.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 1-В, за ОСОБА_6 . Документи, подані для державної реєстрації: реєстраційне посвідчення, видане 10.03.2001 Управлінням житлово-комунального господарства. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

05.07.2023 приватним нотаріусом ОСОБА_7 внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: змінено адресу нежитлової будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 1-В на нову адресу: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А.

11.05.2026 від КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР отримано відповідь про те, що станом на 31.12.2012 технічна інвентаризація та державна реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Кожем`яки, буд. 1-В не проводилась, інвентаризаційна справа не заводилась, реєстрові записи до реєстрових книг не вносились.

Таким чином, слідчий вважає, що реєстрація права власності за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А за ОСОБА_6 є незаконною, а реєстраційне посвідчення від 10.03.2001, на підставі якого здійснено вказану реєстрацію, є підробленим.

У той же час слідчий у клопотанні зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на зазначену будівлю на теперішній час належить ТОВ «ТОРРЕСОВА», код ЄРДПОУ: 46004797.

Долучені до клопотання про арешт майна документи свідчать про те, що ТОВ «ТОРРЕСОВА» є добросовісним набувачем нежитлової будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, що слідчим у клопотанні не ставиться під сумнів.

За таких обставин слід зазначити, що згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (наприклад, рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії». Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, про що свідчить рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції».

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, про що свідчить рішення ЄСПЛ від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».

Викладені обставини свідчать про те, що слідчий у клопотанні про арешт майна повинен був обґрунтувати згідно абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України підстави арешту майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача ТОВ «ТОРРЕСОВА», зазначити у клопотанні про зв`язок, що може вказувати на реєстрацією права власності за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А за ОСОБА_6 із використанням останнім підробленого реєстраційного посвідчення від 10.03.2001 та необхідністю втручання у право власності добросовісного набувача ТОВ «ТОРРЕСОВА», якщо до вказаного товариства щодо вказаного майна на цей час відсутні претензії з боку органів місцевого самоврядування та відповідних контролюючих органів.

Слідчий суддя звертає увагу на відсутність в клопотанні про арешт майна обґрунтування кримінально-правового зв`язку між набуттям права власності ТОВ «ТОРРЕСОВА» на нежитлову будівлю за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А та діями невстановлених осіб щодо будівництва малих архітектурних форм на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-а, площею 268.3 кв.м.

Слідчим у клопотанні про арешт майна не доведено можливості використання нежитлової будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, яка належить на праві власності добросовісному набувачу як доказу у кримінальному провадженні, оскільки арешт майна накладається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України; не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності добросовісного набувача завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для добросовісного набувача.

Як слідує з приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності.

Оскільки ТОВ «ТОРРЕСОВА» є добросовісним набувачем нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, відповідно накладення арешту на таке майно позбавить або суттєво обмежить добросовісного набувача ТОВ «ТОРРЕСОВА» в можливості здійснювати свою господарську діяльність, тобто в такому випадку дії щодо арешту майна добросовісного набувача за обставин, наведених в цій ухвалі, можна визнати незаконним втручанням у господарські відносини ТОВ «ТОРРЕСОВА» з боку органів державної влади.

Керуючись ст. 110, 170, 172, 173, 369-372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотаннястаршого слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000530 від 09.05.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, шляхом заборони відчуження та заборони здійснення реєстраційних дій, на: нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Кожем`яки, буд. 2-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та представнику власника майна.

Слідчому копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали буде оголошений о 10:00 годині 25.05.2026.

Слідчий суддя: ОСОБА_1