КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

27.02.26 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,. підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні 000050 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2026 року, у відношенні підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Гребля Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації та перебуваючого на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого 05.08.2019 р. Козятинським міським судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України, зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до суду надійшло дане клопотання слідчого. Відповідно до клопотання, 24.10.2025, у невстановлений в ході досудового розслідування час, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме не повернувся після відпустки за станом здоров`я на тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташоване в АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понад три доби до 26.02.2026, поки не був затриманий працівниками відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини та проводив час на власний розсуд, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинення ним самовільного залишення місця несення служби без поважних причин не повідомляв та проводиd час на власний розсуд.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім цього, 22.01.2026 року близько 08 години 00 хвилини, ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк його дії продовжено до 4 травня 2026 року, перебуваючи за місцем спільного проживання з батьком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно та свідомо, переслідуючи особисті корисливі мотиви, скориставшись відсутністю батька ОСОБА_7 , віднайшов належний останньому мобільний телефон «Моторола» моделі «G14» та достовірно знаючи що на ньому встановлений додаток «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк», який призначений для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «Райффайзен Банк» у режимі реального часу (інтернет-банкінгу), знаючи пароль додатку, увійшов в систему банкінгу, здійснив крадіжку грошових коштів, шляхом переказу з картки на карту а саме: 22.01.2026 08:06:21 виконав переказ грошових коштів в сумі 23000 гривень з картки НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 на картку НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 , та цього ж дня 22.01.2026 о 08:13:59 виконав переказ грошових коштів в сумі 20000 гривень з картки НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 на картку НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_8 ..

Таким чином, ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 43000 грн (сорок три тисячі гривень).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та в умовах воєнного стану.

Окрім вищезазначеного, 22.01.2026 року близько 08 години 00 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання з батьком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи особисті корисливі мотиви, скориставшись відсутністю батька ОСОБА_7 , віднайшов належний останньому мобільний телефон «Моторола» моделі «G14».

Отримавши доступ до вказаного мобільного телефону ОСОБА_4 , виявив встановлений на ньому мобільний додаток ««MyRaif» АТ «Райффайзен Банк», який згідно Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ «Райффайзен Банк» у режимі реального часу (інтернет-банкінгу), в тому числі електронними платежами та банківськими переказами, обліковий запис (акаунт) в якому зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом відкриття даного додатку, достовірно знаючи логін та пароль до автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінгу ««MyRaif» АТ «Райффайзен Банк», який використовується ОСОБА_7 , несанкціоновано зайшов до автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінгу «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк», видавши себе за ОСОБА_7 , увійшов в систему банкінгу, здійснив крадіжку грошових коштів, шляхом переказу з картки на карту а саме: 22.01.2026 08:06:21 виконав переказ грошових коштів в сумі 23000 гривень з картки НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 на картку НОМЕР_3 та цього ж дня 22.01.2026 о 08:13:59 виконав переказ грошових коштів в сумі 20000 гривень з картки НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_7 на картку НОМЕР_3 , тим самим втрутився в роботу автоматизованої системи віддаленого доступу Mobile-банкінгу «MyRaif» АТ «Райффайзен Банк».

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Окрім цього, 25 січня 2026 року в с. Широка Гребля, Хмільницького району Вінницької області, близько о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк його дії продовжено до 4 травня 2026 року, прийшов до помешкання свого батька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , повторно шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно та свідомо, переслідуючи особисті корисливі мотиви здійснив крадіжку речей ОСОБА_7 , а саме: мобільного телефону марки «Моторола» моделі «G14», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-26/2700-ТВ, становить 3233,33 грн (три тисячі двісті тридцять три гривні тридцять три копійки) у чохлі якого знаходилась банківська картка банку АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_2 , бензопилу марки «Forte», моделі «FGS1520», оранжевого кольору, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-26/2701-ТВ, становить 1516,67 грн (одна тисяча п`ятсот шістнадцять гривень шістдесят сім копійок) та бензопилу марки «STHIL» моделі «MS 180», оранжевого кольору, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-26/2702-ТВ, становить 4300,67 грн (чотири тисячі триста гривень шістдесят сім копійок). Після чого, з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 9050 гривень 67 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням установлено, що 25.01.2026 приблизно о 06:00 годин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , за відсутності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким спільно проживає, виявив в кімнаті будинку мобільний телефон марки «Моторола» моделі «G14», в чохлі якого знаходилась банківська картка банку «Райффайзен Банк» з номером « НОМЕР_2 », належну ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_4 достовірно знаючи, що за допомогою вказаної банківської картки можливо здійснити зняття коштів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно з корисливих мотивів, таємно вийняв та забрав собі банківську карту банку «Райффайзен Банк» з номером « НОМЕР_2 », яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україна», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відноситься до офіційних документів, належну ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим привласнив її з метою подальшого використання у власних корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у привласненні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

26.02.2026 о 20 годині 03 хвилин, ОСОБА_4 було затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

27.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України.

Вина ОСОБА_4 , на думку сторони обвинувачення, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: - Матеріали службового розслідування щодо неприбуття з відпустки ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; квитанції з банку «Райффайзен Банк» за 22.01.2026 про переказ коштів; протокол огляду місця подіїї від 12.02.2026; висновок експерта від 17.02.2026 № СЕ 19/102-26/2700-ТВ; висновок експерта від 18.02.2026 № СЕ 19/102-26/2701-ТВ; висновок експерта від 19.02.2026 № СЕ 19/102-26/2702-ТВ; протоколом огляду місця події від 18.02.2026; протоколом затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ..

Слідчий зазначає, що встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З отриманих даних установлено, що ОСОБА_4 хоча і має постійне місце проживання, однак в будинку за адресою реєстрації не проживає, що підтверджується його затримання в м. Козятин, Хмільницького району Вінницької області та умисні дії останнього направленні на ухилення від військової служби. Крім цього останній постійного джерела доходу не має, самовільно залишив військову частину, а тому перебуваючи на волі може продовжувати свою злочинну діяльність.

Враховуючи викладене, встановлено ризики того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Просить слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Широка Гребля, Козятинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні. Просив не застосовувати заставу, в разі задоволення клопотання.

Підозрюваний зазначив, що не має наміру ухилятись від слідства та суду, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту. Зазначив, що потерпілий є його батьком, та простив йому. А до служби не повернувся у зв`язку з важким пораненням та не бажанням проходити службу в частині за станом здоров`я. В ході досудового розслідування на нього не було тиску працівників правоохоронних органів чи інших незаконних дій.

Захисник підтримав позицію підозрюваного, зазначив, що ризики, наведені у клопотанні, не обгрунтовані, з урахуванням всіх обставин, до нього достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України і воно отримано підозрюваним 27.02.2026 р. о 10-55 год. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України проведений не раніше ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

26.02.2026 о 20 годині 03 хвилин, ОСОБА_4 було затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

27.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Згідно п.1009 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі» №27785/95 від 19.10.2000, - для затримання достатньо мінімальної підозри у тому, що особа вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: Матеріали службового розслідування щодо неприбуття з відпустки ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.02.2026; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; квитанції з банку «Райффайзен Банк» за 22.01.2026 про переказ коштів; протокол огляду місця подіїї від 12.02.2026; висновок експерта від 17.02.2026 № СЕ 19/102-26/2700-ТВ; висновок експерта від 18.02.2026 № СЕ 19/102-26/2701-ТВ; висновок експерта від 19.02.2026 № СЕ 19/102-26/2702-ТВ; протоколом огляду місця події від 18.02.2026; протоколом затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 не є доказом, в розумінні положень ст. 84 КПК України.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що він міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підозрюваний є необруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, тобто відсутні соціальні зв`язки, які би могли забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків по явці до слідчого, прокурора та суду під час проведення досудового розслідування джаного кримінального провадження. Також, підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та сама тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення може стимулювати підозрюваного до втечі, при цьому обвинувачений має і можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). З обґрунтуванням вказаного ризику, викладеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя погоджується.

Крім того, стороною обвинувачення доведені й інші ризики, вказані у клопотанні, які обґрунтовані належним чином, зокрема, передбачені п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слід врахувати, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано усіх свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення та підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни, наданих ними показань, оскільки з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення, в матеріалах провадження містяться анкетні дані інших свідків, а отже, підозрюваний матиме достатні можливості щодо незаконного впливу на них, з метою уникнення від відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя також вважає, доведеним ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на особу підозрюваного, оскільки підозрюваний хоча раніше притягався до кримінальної відповідальності, проте не працює, його спосіб життя свідчить про можливість вчинити інші злочини.

Слідчий суддя враховує й дані про особу підозрюваного, який не одружений, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисних злочинів проти власності, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, інвалідність не становлена. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Згідно ст. 183 КПК України, заборон щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи встановлені слідчим суддею фактичні дані.

Крім того, у відповідності до ч. 8 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Беручи до уваги вищевикладене, а також суспільну небезпечність злочинів, інкримінованих ОСОБА_4 , зокрема ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, які є тяжкими умисними злочинами проти порядку несення військової служби та відповідно власності, фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних обставин, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо застави. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 182 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, які не підпадає під вищезазначений перелік, слідчий суддя вважає за можливе призначити заставу.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України). Суд враховує обставини вчинення інкримінованого йому злочину та його корисливий мотив по епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Суд враховує матеріальний стан підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, має статус військовослужбовця, осіб, які би перебували на його утриманні, не має.

Тому з врахуванням його матеріального стану, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому підозрюваному роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні 000050 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2026 року у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 26.04.2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 133120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду.

У разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 26.04.2026 року включно покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1