Провадження №11-кп/801/531/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року,

про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, -

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Сторона обвинувачення в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили пом`якшити застосований запобіжний захід, змінивши його на домашній арешт.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2026 ОСОБА_8 продовжено застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з 23.04.2026 до 21.06.2026 включно.

Постановлена місцевим судом ухвала, зокрема, мотивована тим, що заявлені прокурором ризики, станом на дату звернення до суду з даним клопотанням, не відпали.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

Не погодившись з рішенням місцевого суду захисником обвинуваченого подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2026 та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем його проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , або визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги.

Прокурор просила залишити рішення місцевого суду без змін.

Мотиви та висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала суду відповідає.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Висновки суду щодо необхідності подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Як убачається з практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу допускається у випадках, коли існує реальний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи, незважаючи на дію презумпції невинуватості.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд має забезпечити баланс між правами обвинуваченого та інтересами суспільства і потерпілих. Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» наголошував, що захист суспільних інтересів може вимагати більш суворого підходу при оцінці обставин справи.

Разом з тим, хоча тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою, вона у сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом. У рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість можливого покарання є важливим чинником при оцінці ризику переховування особи або вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк.

Апеляційний суд також ураховує, що на стадії судового розгляду факт перебування особи у статусі обвинуваченого свідчить про наявність висунутого обвинувачення, тоді як питання доведеності вини вирішується виключно судом за результатами розгляду кримінального провадження.

Крім того, обставини, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали та продовжують існувати.

Зокрема, судом ураховано загальні відомості щодо особи обвинуваченого.

Апеляційний суд також бере до уваги стадію судового розгляду, оскільки на цей час свідки та обвинувачений не допитані, а докази у справі судом першої інстанції ще не досліджені.

З огляду на характер інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання, дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою, у тому числі за станом здоров`я, матеріали провадження не містять. Водночас, оскаржуваною ухвалою зобов`язано адміністрацію Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» надати належну медичну допомогу обвинуваченому ОСОБА_8 , про результати чого повідомити суд.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту не спростовують встановлених ризиків та не свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим невизначення судом першої інстанції розміру застави, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд має право не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Ураховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого суду від 23.04.2026 залишенню без змін, як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2026 року про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4