ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 Справа №607/24936/25 Провадження №1-кп/607/846/2026

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001639 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яворів Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, священнослужителя УГКЦ, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 29 вересня 2025 року о 19 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, керував технічно справним автомобілем марки «Рено Доккер», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул.Л.Українки в напрямку до вул.Об`їзної в м.Тернополі, де, під час керування транспортним засобом в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. (б) ПДР України не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Зокрема, у цей же час на пішохідний перехід, який знаходиться навпроти будинку №1 вул.Л.Українки в м.Тернополі, у темпі спокійного кроку вийшла пішохід ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги справа-наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «Рено Доккер», д.н.з. НОМЕР_1 .

Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.38.1. і 5.38.2. ПДР України, а також горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України та пішохода ОСОБА_5 , яка рухалась по ньому, обвинувачений ОСОБА_3 , як водій, всупереч вимог п.18.1. ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою правою частиною т/з.

У результаті вищезазначеної ДТП пішохід потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у виді переломів кісток склепіння і основи черепа, крововиливів під та над тверду мозкову оболонку в ділянці намету мозочка зліва, перелому кісток лицевого черепа справа з крововиливами у порожнини навколо носових пазух, яка супроводжувалась забиттям головного мозку (легкого ступеня за клінічною класифікацією), «забійної» рани та «гематом» лобової ділянки справа із забиттям м`яких тканин у виді набряку, «підшкірної гематоми» повік правого ока, садна правої щічної ділянки, «множинних осаднень» обличчя, забиття грудної клітки.

Порушення обвинуваченим ОСОБА_3 , як водієм, вимог п.18.1. ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної ДТП та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 .

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю за обставин, які наведені в обвинувальному акті та в судовому засіданні їх підтвердив, щиро розкаявся та пояснив, що 29 вересня 2025 року близько 19 год. 20 хв., як водій, керував автомобілем марки «Рено Доккер», д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по вул.Л.Українки в напрямку до вул.Об`їзної в м.Тернополі, де, під час керування транспортним засобом, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, своєчасно не помітитв пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішоходному переходу, а тому не вжив своєчасно заходів до зменшення руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на неї передньою правою частиною т/з, у результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження. Про вчинене шкодує, допомагав та сактивно сприяв у всіх питаннях, що виникали в процесі лікування потерпілої.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його вік, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, який по місцю проживання та служби характеризується позитивно, виховує неповнолітню дитину, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, повне добровільне відшкодування шкоди, за виключенням вимог до страховика.

Водночас, суд враховує і думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, без позбавлення прав керування транспортними засобами, вказавши, що ОСОБА_3 сприяв у всіх питаннях, що стосувались негативних наслідків ДТП, а тому, враховуючи вказане, а також те, що обвинувачений у момент ДТП у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, згідно довідок Сокальсько-Жовківської Єпархії УГКЦ ОСОБА_3 провадить будівництво храму Верховних апостолів ОСОБА_7 у с.Малехів Львівського району Львівської області, є Адміністратором парафій с.Мервичі ОСОБА_8 та вказаної парафії в с.Малехів, які знаходяться на значній відстані одно від одної і т/з йому необхідний для звершення його професійної діяльності, і, що у справах будівництва змушений виїжджати за кордон, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити основне покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк, і не вбачає підстав для необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням також того, що професійна діяльність обвинуваченого безпосередньо пов`язана з керуванням транспортним засобом.

Разом з тим, суд, враховуючи об`єктивні обставини кримінального провадження та сукупність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих його, позитивні дані про особу обвинуваченого, думку потерпілої, приходить до висновку, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з покладенням у період його дії передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства і таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року арешт на т/з марки «Рено Доккер», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , необхідно скасувати повністю, а вказаний т/з залишити у розпорядженні власника чи уповноваженого ним користувача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року арешт на т/з марки «Рено Доккер», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , - скасувати повністю, а вказаний т/з залишити у розпорядженні власника чи уповноваженого ним користувача.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1