КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1247/2026
№ 756/5380/24
Категорія КК: ч.4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2023, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 24.03.2024, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись на території бази «Смарагдова» у м. Києві (вул. Прирічна, 32), в умовах воєнного стану, відкрито заволодів майном ОСОБА_7 , зірвавши сумку з останньої, після чого з викраденим майном із місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 17 120 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить змінити вказаний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості, пом`якшивши йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги обвинувачений зазначає, що призначене вироком покарання є занадто суворим. Суд не врахував, що він та потерпіла планували одружитися та створити сім`ю, матеріальних претензій до нього потерпіла не мала, оскільки майно було повернуто їй у повному обсязі, вину визнав у зв`язку з тиском на нього стороною обвинувачення.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання, в якому він просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, дослідити докази та повторно допитати потерпілу ОСОБА_7 .

В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_6 зазначає, що визнав свою вину та погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України під тиском сторони обвинувачення. Зазначає, що суд не врахував заяву потерпілої, у якій остання пояснила, що спочатку звернулася до правоохоронних органів, а згодом, коли конфлікт із обвинуваченим було вичерпано, просила не притягувати ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається матеріалів судового провадження, розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в суді першої інстанції здійснювався відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК.

Приписами ч. 3 ст. 349 КПК передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що під час розгляду в суді першої інстанції, який відбувся за участі обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , прокурора, потерпілої та її представника, обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, не заперечував проти фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, надав суду показання. За наслідками допиту обвинуваченого, його захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України у зв`язку з відсутністю потреби в повному дослідженні доказів. В свою чергу суд роз`яснив порядок та наслідки застосування цієї норми КПК України, зокрема, що обвинувачений та інші учасники процесу будуть позбавлені можливості оскаржувати вирок місцевого суду з підстав невідповідності висновків фактичним обставинам кримінального провадження, уточнив в обвинуваченого розуміння та усвідомлення ним застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, на що останній та його захисник, а також інші учасники кримінального провадження дали згоду.

Таким чином, з огляду на те, що саме стороною захисту було ініційовано здійснення кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України у скороченому порядку, роз`яснення судом порядку застосування вказаної норми кримінального процесуального закону, повне визнання обвинуваченим свої вини, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення вимог кримінального процесуального закону в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Встановивши фактичні обставини та допитавши обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 186 КК України є правильною.

Відповідно до статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції дотримано вказані вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом належним чином враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину; дані про особу обвинуваченого, який судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, має середню спеціальну освіту, має постійне місце реєстрації та проживання, зі слів працює неофіційно, за місцем проживання характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Всупереч доводів апеляційної скарги, судом у повній мірі враховано щире каяття обвинуваченого. Доводи апеляційної скарги про добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій не заслуговують на увагу, оскільки майно останній було повернуто слідчим.

Врахувавши зазначені обставини в сукупності суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 років позбавлення волі, тобто у розмірі, який є мінімальним згідно санкції вказаної статті. З огляду на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, суд обґрунтовано застосував положення ст. 71 КК України за сукупністю вироків та частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04.12.2023, остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання у повній мірі відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, та є меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1247/2026

№ 756/5380/24

Категорія КК: ч.4 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_1

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяця з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголосити 12 січня 2026 року о 10 годині.

С у д д і :

______________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3