Справа № 159/7044/25 Провадження №11-кп/802/302/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001003, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2026 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 03 лютого 2026 року до 03 квітня 2026 року включно, з визначенням розміру застави,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, що внесено до ЄРДР за №0001003, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 у судовому засіданні 03.02.2026 року подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване наявністю щодо обвинуваченої ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку з чим доцільним є продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою. Так, прокурор вказала на вагомість наявних доказів про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Зазначила, що ризики враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, оскільки вона обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, з метою уникнення вказаного покарання ОСОБА_7 , не маючи офіційного місця роботи, може переховуватися від суду. Обвинувачена є колишньою співмешканкою потерпілого ОСОБА_9 , може чинити на нього тиск з метою спонукати змінити показання про обставини кримінального правопорушення, з цією ж метою може вчинити тиск на свідка ОСОБА_10 , який є очевидцем злочину. Обвинувачена зловживає спиртним, знаходячись у стані алкогольного сп?яніння не контролює свої дії та схильна до насильства, перебуваючи на свободі несе велику суспільну небезпеку та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2026 року задоволено клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 .

Продовжено щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з 03.02.2026 року до 03.04.2026 року включно.

Особами, визначеними ч.2 ст.182 КПК України, у будь-який момент може бути внесена застава в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень з метою забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомити суд про адресу фактичного проживання, не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченої на строк два місяці з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченої подала апеляційну скаргу в якій вважає ухвала суду неправомірною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність подальшого тримання обвинуваченої під вартою, окрім цього неправильно застосував положення ст.ст.177, 178 КПК України і безпідставно дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказує на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні реальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому обрання та подальше продовження тримання під вартою є незаконним. За таких умов суд був зобов`язаний застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, передбачений ч.1 ст.176 КПК України.

Крім того, суд взагалі не надав оцінки доводам сторони захисту щодо даних про особу ОСОБА_7 , яка має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, стану її здоров`я, яка має встановлений психіатричний діагноз та потребує спеціалізованого лікування, що не може бути забезпечене в умовах СІЗО.

Просить скасувати ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2026 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 строком на 60 днів до 03.04.2026 року включно та обрати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; думку обвинуваченої та її захисника, які просили застосувати до обвинуваченої запобіжний захід, що не пов`язаний із тримання під вартою; прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченої під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченої та тяжкості інкримінованого їй діяння, віку та стану її здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченої в слідчому ізоляторі, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Відсутні також підстави і для зменшення розміру застави, оскільки така визначена судом в межах, визначених КПК України, а достатніх мотивів для зміни такого розміру стороною захисту не наведено.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і постановлення нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника обвинуваченої, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 лютого 2026 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 03 лютого 2026 року до 03 квітня 2026 року включно, з визначенням розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий

Судді