СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4026/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001050 від 28.04.2026 за ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001050 від 28.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні досліджуються обставини незаконної діяльності групи невстановлених осіб з організації та проведення азартних ігор на території міста Києва.

Так, 28.04.2026 у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна, а саме: речей, які є доказами вчинення кримінального правопорушення, проведено обшук у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1, під час якого виявлено та вилучено: монітори у кількості - 27 шт.; системні блоки у кількості - 11 шт.; клавіатури у кількості - 12 шт.; комп`ютерні мишки у кількості - 8 шт.

Відповідно до постанови слідчого від 06.04.2026 вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор не з`явився, відтак, відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання за відсутності прокурора.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001050 від 28.04.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор у клопотанні просить накласти арешт на монітори у кількості - 27 шт.; системні блоки у кількості - 11 шт.; клавіатури у кількості - 12 шт.; комп`ютерні мишки у кількості - 8 шт., які були вилучені 28.04.2026 під час невідкладного обшуку у нежитлових приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1.

29.04.2026 постановою слідчого вказані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, на даний час про підозру у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено, також не доведено наявності достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що прокурором не доведено правових підстав, а також не зазначено мету як того вимагає ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту вказаного вище майна, можливість використання його як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання.

Відтак, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 369-372, 376, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_4