ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/616/26 Справа № 202/6323/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 06 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 0001437 від 20 листопада 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, військовослужбовця, призначеного на посаду начальника групи державних закупівель 26 окремої шляхо-відновлюваної Дніпровської бригади регіонального управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 06 березня 2026 року задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 травня 2026 року, включно, з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000,00 гривень.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважав, що на даній стадії досудового розслідування, більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий суддя також взяв до уваги те, ОСОБА_6 підозрюється як організатор вчинення особливо тяжких злочинів проти власності (розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем) й у сфері господарської діяльності (легалізація (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом), скоєних в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі:

- прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді змінити в частині визначення розміру застави та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначити розмір застави у сумі 6 696 716,03 гривень.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор вказує на те, що судом не враховано те, що підозрюваний з іншими співучасниками підозрюється у легалізації майна, одержаного злочинним шляхом у сумі 6 696 715, 35 гривень.

Також зазначає, що сума встановлених збитків в такому розмірі виведена з вже отриманих органом досудового розслідування 14 судових експертиз по 14 договорам, однак наразі ще триває 36 судових експертиз на встановлення збитків, а тому зазначена сума збитків є не остаточною.

Таким чином, на переконання прокурора, визначена слідчим суддею застава не відповідає завданням кримінального провадження, оскільки є замалою.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно матеріалів справи, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 20 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

05 березня 2026 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, як організатор; ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, як організатор; ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, як організатор; ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які виразились у легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто здійснення фінансових операції з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, як організатор.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду документальних даних та матеріальних носіїв; протоколом огляду системного блоку, вилученого в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_16 , протоколом огляду флешносія, вилученого у транспортному засобі, що належить ОСОБА_17 ; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_16 ; протоколом огляду ноутбуку «Асус», що використовується у службових цілях співробітником ТОВ «Ліфтек Груп» ОСОБА_13 ; протоколом огляду мобільного телефону «Айфон 15», вилученого в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_17 ; протоколом огляду мобільного телефону «Редмі», вилученого в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_18 ; протоколом огляду мобільного телефону «Самсунг», вилученого в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_6 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в достатній мірі дають підстави для висновку, що дана особа могла б скоїти інкриміновані їй злочини, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до їх вчинення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особа підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має вищу освіту, одружений, працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину.

Слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти власності й особливо тяжкого злочину у сфері господарської діяльності, вчинених під час воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб як за ознак ретельного планування, так і з розподіленням відповідних ролей, а також роль підозрюваного, який виступав в якості організатора, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, усвідомлюючи факт можливої суворості покарання за вироком суду, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів бере до уваги, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК України порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України , тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, який обізнаний про місце проживання свідків, показання яких свідчать про ймовірну причетність його до інкримінованих злочинів, тому перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них, зокрема шляхом підкупу, вмовляння, погроз, залякування тощо, з метою зміни їх показів та уникнення кримінальної відповідальності.

Реальним є ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи особу підозрюваного, а також обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх специфіку, корисливий й суспільно небезпечний характер таких дій.

Отже, обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Поряд з цим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності збільшення розміру застави є слушними та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З викладеної норми слідує, що метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції.

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2. пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що така пропорційність обов`язково має застосовуватися судом при вирішенні питання щодо суми застави, яку у разі наявності відповідних підстав у порядку ч. 8 ст. 182 КПК України слід звернути в дохід держави.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що в цілях ст. 14 Конвенції різниця у поводженні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розсудливого виправдання, не переслідує законної мети і якщо запропоновані засоби не є пропорційними до переслідуваної мети (справа «Карлгайнц Шмідт проти Німеччини»).

У рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13 січня 2022 року ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання, тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

Визначаючи ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 664 000,00 гривень, слідчий суддя не в повній мірі врахував положення закону та не дослідив майновий стан підозрюваного.

Так, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що застава в такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки, вищезазначений розмір застави, на переконання колегії суддів, не може гарантувати виконання останнім покладених на нього обов`язків, оскільки є занадто малим.

Згідно з матеріалами клопотання, враховуючи надану копію довідки про доходи ОСОБА_6 , з урахуванням наявності обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також його ролі, як організатора кримінальних правопорушень, колегія суддів дійшла висновку про необхідність збільшення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу та вважає за можливе і доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, з покладенням на нього відповідних обов`язків у випадку його сплати, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід з визначенням саме такого розміру застави на цьому етапі досудового розслідування буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним та достатнім для забезпечення виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У свою чергу, апеляційний суд зауважує, що обрання запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим, щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст. 2 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності збільшення розміру застави до 2211 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є частково прийнятними.

Наведені обставин дають підстави скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу з застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 06 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 0001437 від 20 листопада 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 травня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 3 328 000 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.

У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін обов`язків у разі внесення застави визначити до 01 травня 2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Виконання покласти на відділ поліції за місцем проживання підозрюваного, контроль за виконанням покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4