ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа №505/723/26
Провадження №1-кс/505/391/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення клопотання про накладення арешту на майно

18 березня 2026 року місто Подільськ

Слідчий суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання дізнавача СД Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 24.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна

До Подільського міськрайонного суду Одеської області 23.09.2025 надійшло клопотання дізнавача СД Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 24.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 24.02.2026 до Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_4 про те, що гр. ОСОБА_5 зберігає за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 наркотичні засоби. (ЄО 4914 від 24.02.2026) 24.02.2026 відомості про вчинене кримінальне правопорушення СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області внесені до ЄРДР за № 000005 8, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування в формі дізнання здійснюється сектором дізнання Подільського РУП, дізнавачем призначено ОСОБА_2 11.03.2026 отримано ухвалу Подільського міськрайонного суду Одеської області, справа № 505/723/26 провадження №1-кс/505/36/2026 відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку, житлових та нежитлових приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання наркотичних засобів, та прекурсорів, які можуть незаконно зберігатись в житлових та нежитлових приміщеннях будинку та їх подальшого вилучення.

Так, 17.03.2026 в ході проведення обшуку житлових та нежитлових приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- пластикову колбу в середині якої згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395480;

- скляну трубку з нашаруванням коричневого кольору, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395481.

Беручи до уваги те, що вилучені рослини, предмети та речовини є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженні, тому є достатні підстави вважати, що вони можуть прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з' метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Разом з тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 одним з таких заходів є саме арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно до ч. З ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. А заборона на використання майна та заборона на розпорядження таким майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У резолютивній частині клопотання дізнавач просить задовольнити клопотання та постановити ухвалу про накладення арешту на пластикову колбу в середині якої згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395480, скляну трубку з нашаруванням коричневого кольору, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395480, та провести судове засідання без участі осіб, у яких вилучено вказані рослини та які є власниками вказаних рослин та предметів.

Позиція учасників щодо розгляду клопотання

Від слідчого дізнавача СД Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд клопотання про накладення арешту на майно за їх відсутності.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Застосоване законодавство

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ( ч. 3 ст. 132 КПК України).

Положеннями ст. 171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Встановлені обставини

Слідчим суддею встановлено, що 24.02.2026 до Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява від гр. ОСОБА_4 про те, що гр. ОСОБА_5 зберігає за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 наркотичні засоби. (ЄО 4914 від 24.02.2026) 24.02.2026 відомості про вчинене кримінальне правопорушення СД Подільського РУП ГУНП в Одеській області внесені до ЄРДР за № 000005 8, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування в формі дізнання здійснюється сектором дізнання Подільського РУП, дізнавачем призначено ОСОБА_2 11.03.2026 отримано ухвалу Подільського міськрайонного суду Одеської області, справа № 505/723/26 провадження №1-кс/505/36/2026 відповідно до якої надано дозвіл на проведення обшуку, житлових та нежитлових приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання наркотичних засобів, та прекурсорів, які можуть незаконно зберігатись в житлових та нежитлових приміщеннях будинку та їх подальшого вилучення.

Так, 17.03.2026 в ході проведення обшуку житлових та нежитлових приміщень квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- пластикову колбу в середині якої згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395480;

- скляну трубку з нашаруванням коричневого кольору, яку було поміщено до прозорого поліетиленового сейф-пакету NPU 6395481.

Висновки слідчого судді

Щодо строків звернення до слідчого судді

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено ( абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено ( абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Так, відповідно до досліджених матеріалів, доданих до клопотання слідчого, обшук проведено 17.03.2026. Клопотання дізнавачем до суду подано 17.03.2024 (впродовж 48 годин після вилучення майна).

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України.

Наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на майно, дотримання вимог ст. 171 КПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий у своєму клопотанні з метою обґрунтування необхідності накладення арешту на майно посилається на те, що вилучене майно відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки вони є предметом кримінально протиправних дій. Так, предмет кримінально протиправних дій використовується для позначення:

- матеріальних об`єктів: речей, грошей, цінностей, документів або інших матеріальних об`єктів, на які безпосередньо спрямована кримінально протиправна дія (наприклад, викрадене майно, підроблені документи, наркотичні речовини);

- інформації, даних, відомостей, які є об`єктом злочину (наприклад, у випадках несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерів, розголошення державної таємниці тощо);

Відтак, предмет злочину вважається усяка річ матеріального світу, з певними ознаками якої кримінальний закон пов`язує наявність в діях особи конкретного складу злочину.

Відтак, суд приходить до висновку, що метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які:

- були знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- зберегли на собі його сліди;

- містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій;

- гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, дізнавач у клопотанні не зазначає, за яким саме критеріями, визначеними у ч. 2 ст. 170 КПК України, вилучені речі належать до речових доказів у кримінальному провадженні. Інші процесуальні документи, зокрема, постанова про визнання предметів речовими доказами щодо мотивів визнання вилученого майна речовими доказами, міститься лише посилання, що вилучене майно є речовими доказами по кримінальному провадженні.

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Разом з тим, подане клопотання не містить взагалі відомостей щодо власника вилученого майна, власника житлових приміщень, у якихпровдено обшук. Відак, слідчий суддя позбавлений можливості повідомити власника майна про дату, час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 17.03.2026, погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 24.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Повернути прокурору ОСОБА_6 клопотання дізнавача СД Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 від 17.03.2026, погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 24.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, як таке, що подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку в сімдесят дві години, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_7