ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2026 року, якою продовжено ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 29 січня 2026 року по 29 березня 2026 року включно.

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарань:; прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід. В обґрунтувань наявності вищенаведених ризиків прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого почину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2026 року, продовжено ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 29 січня 2026 року по 29 березня 2026 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2026 року.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що наявність покарання за вчинення тяжкого злочину не може бути достатньою обставиною для неодноразового продовження найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики, на які посилається сторона обвинувачення є безпідставними та на даному етапі розгляду справи не підтвердженими жодними доказами.

Вважає, що прокурором не доведено належними, достатніми, достовірними доказами неможливість запобігти зазначеним в клопотанні ризикам виключно застосуванням щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, необхідно врахувати в сукупності всі обставини, визначені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Судом першої інстанції було залишено поза увагою, що обвинувачений являється тяжко хворою людиною, внаслідок постійного вживання наркотиків. Також ОСОБА_7 почав лікуватися та з 25.07.2025 почав щоденно отримувати метадон, що підтверджується листком призначень наркотичних засобів ТОВ «Центр лікування залежності».

Зважаючи та вищевикладене ОСОБА_7 необхідно проходити таке вкрай важливе лікування і надалі, та перебуваючи в СІЗО він не зможе отримувати даного лікування.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарань:; прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід. В обґрунтувань наявності вищенаведених ризиків прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого почину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закінчувався 31 січня 2026 року.

Водночас, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

Нині триває судовий розгляд кримінального провадження, досліджено письмові докази сторони обвинувачення, триває стадія допиту свідків сторони обвинувачення.

У зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 20.10.2025 №794/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4644-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 листопада 2025 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14.01-2026 К4757-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Колегія суддів враховує, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_7 згідно зі ст.12 КК України, віднесене до тяжких злочинів, що загрожує останньому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до розділу XIX КК України належить до військових кримінальних правопорушень, в той час, коли відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

На обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, колегія суддів надає оцінку особі обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, одружений, має наркотичну залежність, перебуває на замісній підтримуючій терапії, має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів також враховує, що 15.08.2025 ОСОБА_7 був затриманий слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, в порядку, визначеному ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Враховуючи викладене, з огляду на ступінь тяжкості інкримінованого злочину та суворість можливого покарання за нього, доведеним є ризик можливого переховування ОСОБА_7 від суду з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 визначається необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта, про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та до нього необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, є необґрунтованими, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого злочину та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 , може переховуватися від суду.

Доводи апелянта, про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Доводи апелянта, про те, що обвинувачений ОСОБА_7 являється тяжкохворим та має безліч хронічних захворювань, що унеможливлює його перебування в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», є необґрунтованими.

Так, колегія суддів встановила, що у зв`язку з отриманням скарг від обвинуваченого про ненадання йому необхідної медичної допомоги в умовах утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», судом зроблено запит до Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській області щодо стану здоров`я ОСОБА_7 (наявності захворювань), призначеного лікування, та можливості його утримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Листом Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській області від 21.01.2026 №49-ЧК-26, повідомлено суд, що ОСОБА_7 перебуває в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», та під медичним наглядом в Черкаській міській медичній частині з 19.08.2025. Первинний профілактичний огляд від 26.08.2025. Діагноз: «Остеохондроз хребта. Люмбоішалгія. Цефалгічний синдром. Гіпертонічна хвороба 1 ст., 3 ст., ризик 2 Астено-невротичний синдром». За час перебування в установі за медичною допомогою звертався декілька разів. Отримує антигіпертинзивну терапію, курсами протизапальні нестероїдні знеболюючі препарати. Перебуває на замісній підтримуючій терапії (отримує бупренорфін). На даний час невідкладної медичної допомоги не потребує. Стан відносно задовільний. За необхідності будуть проведені додаткові обстеження, забезпечена консультація профільного спеціаліста.

Таким чинним законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Тому, стороною захисту не доведено, що в умовах слідчого ізолятора обвинуваченому ОСОБА_7 не надається необхідна медична допомога, в т.ч. для лікування наркоманії.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.01.2026 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 29 січня 2026 року по 29 березня 2026 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -