пр. № 1-кп/759/453/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження № 0000003 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Судакського району Автономної Республіки Крим, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

Громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи індивідуальним підприємцем, знаходячись на тимчасово окупованій території України - півострові Крим, здійснюючи господарську діяльність за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами РФ, маючи стійкий, виниклий за невстановлених обставин умисел, 26.05.2022 здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом укладання та виконання контракту (договору) за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, 25.12.2014, знаходячись на ТОТУ - півострові Крим, зареєструвався відповідно до законодавства РФ як індивідуальний підприємець, юридична адреса: АДРЕСА_3 , ОДРНІП НОМЕР_4, ІПН НОМЕР_5, цифровий код по класифікатору підприємств та організацій: НОМЕР_6.

Після цього, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про необхідність реєстрації на порталі РФ щодо державних закупівель відповідно до Федерального закону РФ від 05.04.2013 № 44-Ф3 «Про контрактну систему в галузі закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення державних та муніципальних потреб», здійснив реєстрацію на офіційному сайті «Единой информационной системы в сфере закупок в информационной-телекоммуникационной сети Интернет» http://zakupki.gov.ru.

У подальшому ОСОБА_6 знаючи, що контрагентами у таких договорах будуть бюджетні підприємства, установи та організації країни-агресора - Російської Федерації, будучи індивідуальним підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства РФ, усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації АР Крим збройними силами РФ та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, а також розуміючи те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в тому числі з окупаційною адміністрацією держави агресора.

Зокрема, 26.05.2022 ОСОБА_6 , знаходячись на тимчасово окупованій території півострову Крим, здійснюючи господарську діяльність за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , шляхом використання особистого електронного підпису, уклав контракт № 17 з т.зв. «Відділом Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по м. Феодосія», (юридична адреса: 298100, АР Крим, м. Феодосія, вул. Російська, 6, ІПН , код причини поставлення на облік 910801001) про надання послуг, пов`язаних із направленням працівників у службове відрядження (надання місць для тимчасового проживання та організацію харчування співробітників органів внутрішніх справ) на загальну суму 3 557 500 (три мільйони п`ятсот п`ятдесят сім тисяч п`ятсот) російських рублів, яка в подальшому 17.10.2022 відповідно до додаткової угоди № 1 (до укладеного контракту № 17 від 26.05.2022) була змінена на загальну суму 3 547 600 (три мільйони п`ятсот сорок сім тисяч шістсот) російських рублів.

Особливістю даних «державних контрактів», згідно Федерального закону РФ від 05.04.2013 № 44-Ф3 «Про контрактну систему в галузі закупівель товарів, робіт, послуг для забезпечення державних та муніципальних потреб» є те, що відповідно до «Ст. 51. Укладення контракту за результатами електронної процедури», а саме п. 3 «Не пізніше 5 робочих днів, наступних за днем розміщення замовником у відповідності з ч. 2 даної статті, проєкту контракту, учасник закупки, з яким укладається контракт, здійснює одну із наступних дій - підписує посиленним електронним підписом є-особи, яка має право діяти від імені учасника закупівлі, проєкт контракту і одночасно розміщує на електронному майданчику підписаний проєкт контракту, а також документ, який підтверджує надання забезпечення виконання контракту у відповідності з данним федеральним законом (за винятком випадків, передбачених данним федеральним законом).

Відповідно до п. 7.1 контракту (договору) № 17, ИКЗ: №000244 від 26.05.2022, укладеного між індивідуальним підприємцем ОСОБА_6 та т.зв. «Відділом Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по м. Феодосія», зобов`язання з надання послуг, пов`язаних із направленням працівників у службове відрядження повинно бути виконано у строк до 30.09.2022.

У подальшому, у строк, визначений контрактом, ОСОБА_6 виконав його умови, за що отримав оплату у зазначеному розмірі.

За таких обставин ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, м. Феодосія, здійснюючи провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, а саме т.зв. «Відділом Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по м. Феодосія», незаконно створеного на тимчасово окупованій території, здійснив надання послуг, пов?язаних із направленням працівників у службове відрядження, чим довів свій злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, до кінця.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 10 КПК України суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м.Києва від 05.08.2024 у межах даного провадження проводилось спеціальне досудове розслідування (т. 1 а.с. 115-117). Встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повістки про виклик до слідчого неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери, а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора були направлені ОСОБА_6

Згідно з протоколом огляду від 06.03.2024, інформацію про повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 , а також інформацію про виклик ОСОБА_6 для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні неодноразово було розміщено в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України - в газеті в газеті «Урядовий кур`єр» (т. 2 а.п. 157-170).

Аналогічного змісту інформація міститься у протоколі огляду від 12.08.2024 (т. 2 а.п. 145-156).

Згідно з протоколом огляду від 06.03.2024, інформацію про повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 , а також інформацію про виклик ОСОБА_6 для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні неодноразово було розміщено на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора (т. 2 а.п. 171-176).

Аналогічного змісту інформація міститься у протоколі огляду від 12.08.2024 (т. 2 а.п. 141-144).

Як вбачається з протоколу огляду від 06.03.2024, повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 , а також повістки про виклик ОСОБА_6 для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні також були надіслані абоненту за допомогою програм-месенджерів "WatsApp" та "Viber" на мобільний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , а також вказані повідомлення було доставлено, відкрито й переглянуто останнім, про що свідчить наявність двох "галочок" у нижньому правому куті біля кожного з надісланих фотозображень у програмі "Viber" та відповідна інформація у програмі "WatsApp", а також відповідь вищевказаного абонента на повідомлення (т. 2 а.п. 133-140).

Направлення повідомлення про підозру та повісток підозрюваному, який перебуває на тимчасово окупованій території України, за допомогою програм-месенджерів "WatsApp" та "Viber" на номер телефону, яким користувався підозрюваний (обвинувачений), та підтвердження того, що він переглянув ці повідомлення, відповідає положенням КПК та є додатковим заходом до основних способів інформування підозрюваного, передбачених КПК, як-то вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик підозрюваного для участі в проведенні слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, яка викладена у постанові від 04.11.2021 у справі № 326/1385/18 (провадження № 51-2018км21).

Постановою старшого слідчого-криміналіста 2 відділу СУ Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим ОСОБА_11 від 14.03.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук (т. 1 а.п. 110-111).

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13.08.2024 стосовно ОСОБА_6 обрано в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 2 а.п. 123-127).

Обвинувачений ОСОБА_6 в судові засідання не прибув, будучи належним чином, в спосіб, передбачений вимогами КПК України шляхом публікацій в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та Святошинського районного суду м. Києва, повідомленим про розгляд справи, жодних клопотань, заяв, скарг не подавав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 15.01.2026 судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з обов`язковою участю захисника. Суд вважає, що стороною обвинувачення, а також судом здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, а ОСОБА_6 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики до слідчого, прокурора та суду.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 зазначив, що судове провадження не повинно було проводитися за процедурою спеціального судового провадження, оскільки обвинувачений не знав та не міг знати про розпочате кримінальне провадження по відношенню до нього. Крім цього, стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не доведено винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, оскільки жодного належного та допустимого доказу стороною обвинувачення не було надано. Просив суд визнати ОСОБА_6 невинним та виправдати його на підставі п. 3 ч.1 ст. 373 КПК України.

Суд вважає такі доводи захисника такими, що не заслуговують на увагу з огляду на ті обставини, що у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування, у подальшому - спеціальне судове провадження, що передбачає можливість відповідно до ст. 323 КПК України проведення його за відсутності обвинуваченого. Крім того, під час як досудового розслідування, так і під час судового розгляду захист інтересів підозрюваного та обвинуваченого здійснював захисник ОСОБА_9 , який був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, а тому будь-яких порушень прав ОСОБА_6 судом не встановлено.

Дослідивши наявні у провадженні докази, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України, та які узгоджуються між собою, перевірених та оцінених у їх сукупності судом безпосередньо в судовому засіданні.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України. Статус ОСОБА_6 , як громадянина України, підтверджено обліковою карткою особи, наданою Державною міграційною службою України від 28.03.2024 №6.1-3271/6-24, за якою ОСОБА_6 має паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Феодосійським МВ ГУ МВС України в АР Крим 27.07.1999, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 29.08.2011 органом 0192 (т. 2 а.п.132, 103-104).

Відповідно до листа Офісу Президента України від 15.01.2024 №43-01/65 ОСОБА_6 не звертався з заявою до Комісії при Президентові України з питань громадянства щодо припинення ним громадянства України (т. 1 а.п. 109).

Так, відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Нормами Закону України «Про громадянство України» визначено підстави і порядок набуття та припинення громадянства України. Зокрема ст. 2 зазначеного Закону встановлено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах: в Україні існує єдине громадянство та якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання.

Відповідно до ст.ст. 17-20 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України припиняється внаслідок виходу з громадянства України за клопотанням громадянина України та втрати громадянства України внаслідок добровільного набуття повнолітнім громадянином України громадянства іншої держави.

При цьому, вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде його громадянство, якщо вийде з громадянства України та не допускається, якщо особі в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто. Датою припинення громадянства України у всіх випадках є дата видання відповідного Указу Президента України.

Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання указу Президента України про припинення громадянства України, користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України.

Згідно із статтею 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

З протоколу огляду речей та документів від 05.03.2024, з додатками вбачається, що здійснено огляд, із залученням спеціаліста, веб-сторінки інформаційно-аналітичної бази даних «Rusprofile», за URL адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якій містяться посилання на офіційну веб-сторінку єдиної інформаційної системи в сфері закупівель Російської Федерації, за URL адресою: https://zakupki.gov.ru/. Далі в пошуковому вікні на сайті https://www.rusprofile.ru/ введено індивідуальний податковий номер РФ «НОМЕР_5», який належить «ИП « ОСОБА_12 » та встановлено наявність картки «Индивидуальный предприниматель" ОСОБА_12 "» (ОГРНИП РФ НОМЕР_4 від 25.12.2014, ІПН РФ НОМЕР_5, адрес: Республика Крым, город Феодосия, яка розташована за URL адресою: https://www.rusprofile.ru/ip/НОМЕР_4.

Даним протоколом встановлено, що «Индивидуальный предприниматель ОСОБА_12 », виступаючи в ролі «постачальника», було укладено контракт з «замовником", який відображається у розділі «Госзакупки», а саме - контракт № 17 від 26.05.2022, укладений з т.зв. «Отделом Министерства внутренних дел Российской Федерации по городу Феодосии» (юридический адрес: 298100, АР Крым, г. Феодосия, ул. Русская, 6, ИНН , КПП 910801001 на загальну суму 3 547 600 (три мільйони п?ятсот сорок сім тисяч шістсот) російських рублів. (зображення №№7-9).

Також даним протоколом оглянуто копії: вказаного контракту, додатків до нього, додаткових угод, актів наданих послуг, де виконавцем зазначено ОСОБА_6 та на яких наявні підписи останнього, засвідчені печаткою «Индивидуальный предприниматель ОСОБА_12 », а також платіжних доручень про перерахування грошових коштів, де отримувачем є ОСОБА_6 (т. 2 а.п. 50-86).

Отже, у ході огляду мережі Інтернет підтверджено факт добровільного укладення ОСОБА_6 контракту з т.зв. «Відділом Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по м. Феодосія» на загальну суму 3 547 600 (три мільйони п`ятсот сорок сім тисяч шістсот) російських рублів, що свідчить про провадження останнім господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Відповідно до протоколу огляду від 06.08.2024 із залученням спеціаліста, оглянуто вебсторінку "Официального интернет-портала правовой информации" (www.pravo.gov.ru) за URL адресою: http://pravo.gov.ru/, який є офіційним джерелом опублікування нормативно-правових актів Російської Федерації та за посиланням http://pravo.gov.ru/proxy/ips/?docbody=&nd=102164547 виявлено "Федеральный закон от 05.04.2013 № 44-Ф3 О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд", яким регулюються питання проведення закупок, зокрема процедура проведення електронного аукціону, умови та строк укладення контракту за результатами електронної процедури, умови та строк виконання контракту та умови його оплати (т. 2 а.п. 87-102).

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, інформація у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» про перетинання ОСОБА_6 державного кордону України відсутня (т. 1 а.п. 108).

Всі перелічені письмові докази суд оцінює за правилами документа згідно ст.99 КПК України, а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими.

Враховуючи узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про діяльність ОСОБА_6 як громадянина України, достовірними доказами обвинувачення, а тому кладе в основу свого вироку.

Більш того, всі вказані дані узгоджуються між собою та відомостями, які суд вважає загальновідомими.

Отже, аналізуючи всі зібрані по справі докази у їхній сукупності, взаємозв`язку та співставленні, й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 111-1 КК України, оскільки він, будучи громадянином України, вчинив колабораційну діяльність, а саме - провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує суспільну небезпеку даного кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наслідки вчиненого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати ККС ВС у справі №404/2081/22 від 04.09.2023, згідно з положеннями ст. 55 Кримінального кодексу у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.

На підставі наведеного та зважаючи на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі з призначенням всіх додаткових покарань в межах санкції ч. 4 ст. 111-1 КК України - з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, а також із забороною здійснення господарської діяльності та з конфіскацією всього належного йому майна.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04.04.2024 на майно ОСОБА_6 , у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна - залишити без змін.

Запобіжний захід обраний ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2024 відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 323, ст. ст. 368, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.111-1 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, а також із забороною здійснення господарської діяльністі строком на 12 (дванадцять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили - залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04.04.2024 на майно ОСОБА_6 , у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя ОСОБА_1