Справа № 357/1387/26
У Х В А Л А

04.03.2026 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області колегіально в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у кримінальному провадженні № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору,

сторони кримінального провадження: прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у якому було призначено підготовче судове засідання.

Захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання подано письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Клопотання мотивоване тим, що обвинувальний акт міститьнеконкретне формулювання обвинувачення, а саме містить значну кількість епізодів, описаних однотипними узагальненими формулюваннями, зокрема: «надіслав координати», «переслав інформацію про розташування», «надіслав відомості щодо розташування» «переслав адреси розташування підприємств». Разом з тим у межах окремих пунктів об`єднано декілька різних об`єктів без чіткого розмежування самостійних діянь; не завжди достатньо індивідуалізовано предмет переданої інформації;у деяких випадках фактичний опис зводиться до загального посилання на передачу відомостей без належного визначення їх змісту як предмета інкримінованого діяння.Тобто, обвинувальний акт не містить достатньої конкретизації інкримінованих дій, що унеможливлює чітке визначення меж судового розгляду.

В обвинувальному акті невизначена структура інкримінованих діянь, а саме: фактично описано множинність окремих передач інформації протягом певного періоду часу, однак не визначено чітко, чи йдеться про єдиний триваючий злочин, чи про сукупність окремих завершених діянь; не структуровано належним чином кожен інкримінований факт як самостійний епізод; не відмежовано окремі дії між собою з точки зору їх кримінально-правового значення. Відсутність такої визначеності безпосередньо впливає на межі доказування та обсяг судового розгляду.

Обвинувальний акт містить значний обсяг загального опису воєнних подій, діяльності іноземної держави та спецслужб, який не є безпосереднім предметом доказування у даному кримінальному провадженні. Наявність такого розширеного описового блоку не замінює обов`язку прокурора чітко сформулювати індивідуалізоване обвинувачення щодо конкретної особи.

Недостатня конкретизація інкримінованих дій, свідчить про порушення права на захист, оскільки: ускладнює формування правової позиції захисту; не дозволяє чітко визначити межі спростування кожного інкримінованого факту; створює ризик розширення меж судового розгляду поза чітко визначеним обсягом обвинувачення.

Таким чином, обвинувальний акт у поданому вигляді не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та по суті перешкоджає призначенню судового розгляду.

Окремо звертає увагу те, що орган досудового розслідування у категоричній формі визначив, що передача інформації нібито здійснювалася саме співробітнику ФСБ РФ, однак обвинувальний акт не містить посилання на конкретні фактичні дані чи докази, які б підтверджували належність невстановленої особи до зазначеного органу. При цьому не наведено обґрунтування, з яких підстав виключається можливість причетності інших спеціальних служб Російської Федерації (зокрема ГРУ МО РФ, СЗР РФ) або будь- яких інших структур. Така категоричність формулювання без належної фактичної конкретизації свідчить про наявність припущення у викладі обвинувачення, що суперечить вимогам визначеності та чіткості, передбаченим ст. 291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 просив у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на його необгрунтованість.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту, вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно зазначеної норми, суд може повернути обвинувальний акт прокурору, виключно у випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Вимоги, які висуваються до обвинувального акта, визначені у ст. 291 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, серед іншого, має містити такі відомості; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд зазначає, що зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000176, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2025 щодо ОСОБА_8 вбачається, що в ньому містяться виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, яке відповідає диспозиції ч. 2 ст. 111 КК України.

Тобто, обвинувальний акт містить саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення під час направлення обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

З огляду на це, суд доходить до висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог п.5 ч.3 ст. 314 КПК України. Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Таким чином суд відхиляє наведені доводи захисника, викладені в клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вони не вказують на наявність в обвинувальному акті порушень вимог КПК України, з наявністю яких закон пов`язує можливість його повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 06.03.2026 о 08-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_9

Судді: ОСОБА_10

ОСОБА_11