Справа № 716/1382/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2024 за №0004303, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 06.12.2024 близько 04:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні будинку за місцем свого проживання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в ході раптового виниклого словесного конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю, з прикладанням значної сили наніс не менше чотирьох ударів руками та ногами в область обличчя та голови ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив йому наступні тілесні ушкодження:

- синці: темно-фіолетового кольору з позеленінням та пожовтінням по периферії, з не чіткими межами, неправильно овальної форми, що розташовані: на передній поверхні шиї більше справа, з переходом на кути нижньої щелепи з обох боків та на підборіддя, переривчастого характеру; на лівій щічній ділянці; на правій щічній ділянці переривчастого характеру.

- садна з кірочкою вище рівня оточуючої неушкодженої шкіри, коричневого кольору, що розташовані на тім`яній ділянці зліва, у кількості 2-ох.

- субдуральний крововилив, що розташований в проекції обох лобних та тім`яних півкуль головного мозку, а також потиличної ділянки.

- ділянка забою речовини головного мозку в проекції лобної долі зліва, що представлена деструкцією речовини головного мозку у вигляді кашоподібних мас та згортком крові.

Описані тілесні ушкодження виникли відносно задовго до моменту настання смерті, згідно до наявних морфологічних ознак не менше як 10 діб, від не менш як 4-кратної дії тупих предметів або удари об такі, малоймовірно внаслідок падіння з висоти власного зросту та послідуючим ударянням об тверду поверхню землі, падіння з висоти власного зросту із прискоренням так і без нього послідуючим ударянням об тверді виступаючі предмети, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня за ознакою «небезпека для життя» та перебувають у прямому безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із фактом настання смерті.

Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 не менш ніж через 10 діб від отримання ним тілесних ушкоджень, від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинулися внаслідок наявної у нього за життя закритої внутрішньо-черепної травми із забоєм головного мозку та розвитком підоболонкових крововиливів із супутньою низькодиференційованою аденокарциномою прямої кишки з метастазами в печінку, тонкий кишківник.

Суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_4 , підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Слід зазначити, що при викладенні обставин вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення зазначено умисел, як форму вини, та мотив і мету, як ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

При цьому, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Суд звертає увагу, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Отже, суд під час розгляду поданого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не встановлював наявність або відсутність у свідомості ОСОБА_4 чітко сформованого умислу в розумінні ст. 24

КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, оскільки за характером хронічного психічного захворювання останній не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Разом з тим, вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 , в присутності захисника, визнав вину повністю у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та підтвердив вчинення ним діяння за вказаних в клопотанні обставин. При цьому ОСОБА_4 суду пояснив, що вдарив свого батька ( ОСОБА_7 ) два рази кулаком по голові, зліва і справа, і той упав. Бив його на кухні. Потім батько пішов до сусіда ОСОБА_8 . Знає, що батько помер в лікарні за десять днів після того, як його забрали в медичну установу, через те, що він ( ОСОБА_4 ) побив його. Шкодує, що так вчинив, пояснити свій вчинок не зміг. Крім того вказав, що його покійні батьки декілька разів викликали працівників поліції, бо він нібито щось «виносив» з хати. Вважає, що вони його обмовляли, бо він такого не чинив.

Крім того, вчинення суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:

- рапортом працівника поліції від 10.12.2024 року, згідно якого 10.12.2024 року надійшло повідомлення з КНП «Заставнівська БЛ» про те, що в приймальне відділення поступив ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом ЗЧМТ, які отримав за місцем проживання (Т.1. а.с.30).

- рапортом працівника поліції від 20.12.2024 року згідно якого 10.12.2024 року надійшло повідомлення з КНП «Заставнівська БЛ» про те що в реанімаційному відділенні помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1. а.с.47).

- лікарським свідоцтвом про смерть № 1076 від 21.12.2024 (Т.1 а.с.56), відповідно до якого смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок закритої внутрішньо-черепної травми (набряк та набухання речовини головного мозку)

- висновком судово-медичної експертизи № 959 від 27.01.2025 та схематичним зображенням тілесних ушкоджень (Т.1. а.с.58-65)

відповідно до яких під час дослідження трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:

А)синці темнофіолетового кольору з позеленінням та пожовтінням по периферії, з нечіткими межами, неправильно овальної форми, що розташовані: на передній поверхні шиї більше справа, з переходом на кути нижньої щелепи з обох боків та на підборіддя, переривчастого характеру; на лівій щічній ділянці; на правій щічній ділянці, переривчастого характеру.

Садна з кірочкою вище рівня оточуючої неушкодженої шкіри, коричневого колольору, що розташовані на тім`яній ділянці зліва, у кількості 2-х.

Субдоральний крововилив, що розташований в проекції обох лобних та тім`яних півкуль головного мозку, а також потиличної ділянки.

Ділянка забою речовини головного мозку в проекції лобної долі зліва, що представлена деструкцією речовини голового мозку у вигляді кашоподібних мас та згортком крові.

Тілесні ушкодження у п.А виникли відносно задовго до моменту настання смерті, згідно до наявних морфологічних ознак не ме

нше як 10 діб, від не менш як чотирикратної дії тупих предметів або удари об такі, малоймовірно внаслідок падіння з висоти власного зросту та послідуючим ударянням об тверду поверхню землі, падіння з висоти власного зросту із прискоренням так і без нього послідуючим ударянням об тверді виступаючі предмети, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня за ознакою «небезпека для життя» та перебувають у прямому безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.

Б) перелом головки V-п`ясткової кістки правої кисті зі зміщенням. Тілесне ушкодження, викдадене в п.Б виникло відносно задовго до моменту настання смерті від дії тупого предмету або удар об такий, має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня за ознакою «тривалість розладу здоров`я та не перебуває у жодному зв`язку із фактом настання смерті.

В) колоті рани із синцями довкола, що розташовані: на згинальній поверхні лівого ліктьового згину; на задній поверхні лівого передпліччя, у кількості трьох: на тильній поверхні лівої китиці, у кількості двох.

Тілесні ушкодження, викладені в п.В, виникли відносно незадовго до моменту настанні смерті під час проведення медичних маніпуляцій і тому не підлягають встановленню ступеню тяжкості.

Смерть ОСОБА_7 настала не менш ніж через 10 діб від отримання ним тілесних ушкоджень, від набряку на набухання речовини головного мозку, що розвинулися внаслідок наявної у нього за життя закритої внутрішньо-черепної травми із забоєм речовини головного мозку та розвитком підоболонкових крововиливів із супутньою низько диференційованою аденокарциномою прямої кишки з метастазами в печінку, тонкий кишківник.

Крім того в п.5 експертом зазначено: «не виключено, що ОСОБА_7 після отримання ним тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть, упродовж незначного проміжку часу міг самостійно пересуватися, розмовляти та вчиняти інші цілеспрямовані дії» (Т.1 а.с.58-65).

- Рапортами працівників поліції від 23.02.2022 року, 26.03.2022 року, 19.11.2022 року, 28.11.2022 року, 12.07.2023 року, 17.07.2023 року, 07.08.2023 року, 12.10.2023 року, 23.07.2024 року,14.09.2024 року, 19.09.2024 року, 23.09.2024 року, 04.12.2024 року, 06.12.2024 року, якими стверджено, що ОСОБА_9 систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.84-122)

- Записами розмов операторів спецлінії «102» ГУНП в Чернівецькій області якими встановлено, те що гр. ОСОБА_10 зверталася із повідомленням про те, що ОСОБА_4 побив свого батька ОСОБА_7 04 грудня 2024 року, а 06.12.2024 року на спецлінію звернувся гр.. ОСОБА_11 з аналогічним повідомленням. (Т.1 а.с.234-238)

- Висновком експерта №015 від 12.03.2025 (а.с.33-46 т.2) проведеного за матеріалами кримінального провадження № 0004303 від 11.12.2024 по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з якого вбачається, що комісія експертів приходить до висновку, що ОСОБА_12 міг отримати черепномозкову травму із виникненням субдуральної гематоми під час одного із численних епізодів травмування, а загальне погіршення його самопочуття, що потягло за собою розвиток незворотніх патологічних яких і смерть, відбулося внаслідок можливого повторного травмування напередодні госпіталізації.

Згідно п. 5 вказаного висновку, враховуючи характер та розповсюдженість тілесних ушкоджень, які решті решт призвели до смерті Сікорського, темп розвитку травмо патологічних змін комісія експертів приходить до висновку, що після отриманих тілесних ушкоджень, вказаних в п. 2. а дійсних підсумків, під експертний міг здійснювати самостійні, цілеспрямовані дії протягом невизначеного проміжку часу.

Відповідно п. 6 зазначеного висновку, приймаючи до уваги характер та локалізацію ушкоджень, виявлених при проведенні первинної судовомедичної експертизи, комісія експертів приходить до висновку, що під час отримання ОСОБА_7 , вищезазначених ушкоджень взаємне розташування нападника та потерпілого неодноразово змінювалось.

Також, в п. 7 висновку експерта №015 від 12.03.2025 встановлено, що характер та локалізація ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_12 , зокрема тих, які потягли за собою смерть під експертного, свідчать на користь того, що усі вони виникли внаслідок не менше як чотирьохразової дії тупих предметів або удари об такі. Слід вважати малоймовірною можливість виникнення вище згаданих ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та послідуючим співударянням із твердою поверхнею чи падіння з положення стоячи та послідуючим співударянням із твердою поверхнею чи падіння з положення стоячи як із прискоренням, так і без нього, із наступним співударянням з твердою поверхнею чи виступаючими твердими виступаючими предметами. Водночас, комісія експертів не виключає можливість виникнення цих ушкоджень внаслідок нанесення ударів обутими у взуття ногами та кулаками.

- Висновком експерта № 764 від 05.06.2025 (Том 2, а.с. 189-192), проведеної щодо

3-х фрагментів марлі, вилучених при ОМП встановлено:

3.1. Кров від гр. ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В.

3.2. Кров від гр. ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти В.

3.3. В плямах світлокоричневого кольору на 3-ох фрагментах марлі (об`єкти №№1-3) знайдено кров людини та виявлено антиген Н, що не виключає походження крові від особи з групою крові О, в даному випадку від ОСОБА_7

- Висновком експерта № 763 від 04.06.2025 (Том 2, а.с. 196-198), проведеної щодо

2-ох фрагментів марлі, вилучених при ОМП:

3.1. Кров від гр. ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В.

3.2. Кров від гр. ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти В.

3.3. В плямах світло-коричневого та світло-червоного кольорів на 2-ох фрагментах марлі (об`єкти №№1-2) крові не виявлено.

- Висновком судовопсихіатричного експерта № 46 від 09.07.2025 (Том 3, а.с. 5-10) з якого вбачається, що :

2.1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає тяжким психічним розладом у формі параноїдальної шизофренії з вираженим змішаним типом дефекту, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2.2 2.3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період інкримінованих йому дій також страждав тяжким психічним розладом у формі параноїдальної шизофренії з вираженим змішаним типом дефекту, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2.4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до положень

ст. 92 КК України.

2.5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував він також і в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність. Поведінка ОСОБА_4 у період інкримінованих йому дій визначалася психічними розладами, встановленими експертами психіатрами.

- Показами свідка ОСОБА_10 , яка є дружиною брата ОСОБА_4 , і в судовому засіданні показала, що в грудні 2024 року прийшов свекор ( ОСОБА_7 ) і попросив викликати швидку допомогу і поліцію, бо його побив син ОСОБА_13 . Потім в п`ятницю передзвонив сусід свекра і сказав, що ми приїхали і забрали його, бо він побитий. Вони приїхали ї побачили, що у свекра все обличчя було «чорне», очі в набряку. Тато сказав, що його побив син ОСОБА_13 , через те, що вимагав грошей. Сказав, що ОСОБА_13 кинув його до землі і «копав» (бив) ногами. Вони забрали батька до себе, однак в той день не поїхали в лікарню, бо свекор відмовився. В понеділок її донька та зять ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відвезли батька в лікарню, бо йому не ставало краще, він скаржився, що його боліла голова. Лікарі зробили знімок і сказали, що в нього травма голови. Приїхала поліція, фотографувати свекра, і поїхали до нього додому і там «знайшли кров» і викликали експерта. ОСОБА_4 працівники поліції затримали та «швидка» відвезла в Чернівці. 19 грудня 2024 року тато помер в лікарні. ОСОБА_4 часто лікувався в психлікарні, в нього були періоди покращення, однак коли він вживав алкоголь, то його стан погіршувався, і тоді викликали працівників поліції, що заспокоїти.

- Показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що він є братом ОСОБА_4 . В грудні 2024 року після обіду зателефонував сусід батька ОСОБА_17 і сказав, що до нього прийшов тато, в якого ноги були босими і сказав, що батько в поганому стані, щоб вони його забрали. Вони з дружиною приїхали за ним і забрали батька. В нього голова була «чорна», тато такий був побитий, що говорити не міг. Іван ображав тата, бо вимагав грошей на випивку. Вони відвезли в понеділок тата в лікарню і там тато від побоїв незабаром помер.

- Показами свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що точної дати не пам`ятає, передзвонила йому теща і попоросила відвезти ОСОБА_7 до лікарні. Коли вони з дружиною приїхали, то він побачив, що той лежить на ліжку. Сікорський скаржився на біль у «ребрах», і те що його побив син ОСОБА_13 . Вони допомогли піднятися йому та дійти до машини і відвезли його в Заставнівську лікарню. Він не пам`ятає чи було видно, тілесні ушкодження в ОСОБА_7 на обличчі, однак той особисто йому скаржився, що побив ОСОБА_13 . Йому відомо, що ОСОБА_13 має психічне захворювання і часто лікувався в психлікарні.

- Показами свідка ОСОБА_18 , яка суду показала, що в грудні 2024 року їй зателефонувала мама і сказала, що діда ( ОСОБА_7 ) побив ОСОБА_13 . Вони з чоловіком приїхали і вона побачила діда в якого обличчя було синє, аж чорне і «опухше», він ледве говорив, тільки «ой-кав» від болю. Дід сказав, що його побив син ОСОБА_13 , він штовхнув його на землю і бив його лежачого по голові та по ребрах, а потім «по ходив» по ньому. Вони відвезли діда в лікарню і там, знявши одяг в рентген-кабінеті, вона побачила на спині та грудях численні синці. Лікарі зробили знімок голови і виявили гематому. Його госпіталізували в неврологічне відділення, там він «упав в кому» і через декілька днів помер. Також пояснила, що ОСОБА_4 хворіє на психічне захворювання давно, часто лікується. Стан після лікування покращується, однак, після вживання спиртного, симптоми хвороби загострювалися, і він ставав агресивним, бив батька, свою мати, її мати.

- Показами свідка ОСОБА_19 , який був допитаний в ході досудового розслідування, (в судовому засіданні, відповідно до норм 615 КПК України, відтворений відеозапис допиту (Т.1а.с.219,), і показав, що ОСОБА_7 був його хрещеним батьком. Його син ОСОБА_13 є психічно хворим., коли його стан загострювався, то ставав особливо агресивним. , міг красти з дому речі. Він чужих людей не бив, а тата бив. 06 грудня 2024 року ОСОБА_13 побив батька так, що зламав йому руку. ОСОБА_13 роботящий, колись займався «вільною боротьбою», але коли хвороба прогресує, то краде і б`є. Якось в грудні 2024 року ОСОБА_7 «приповз» - прийшов до нього вранці, обличчя було синє, набрякле, губи розбиті, тримався за голову ледве вимовляв слова. Сказав, що син ОСОБА_13 побив його. Він ( ОСОБА_8 ) зателефонував його невістці, щоб вони забрали ОСОБА_7 до себе. Раніше ОСОБА_13 часто бив свого батька та мати, яка вже покійна, однак так сильно як цього разу ще не бив.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру та вважала, що останній вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Просила застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, при цьому пояснив, що знає сім`ю Сікорських особисто. ОСОБА_4 має хронічне психічне захворювання. Лікувався в умовах стаціонару багато раз, після лікування на деякий час його стан покращувався, однак, з часом, прояви хвороби прогресували. Вважав, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування.

Законний представник ОСОБА_20 вважала що у відношенні ОСОБА_4 належить застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Суд, заслухавши в судовому засіданні показання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, показання свідків, думку інших учасників справи, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Зазначене суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_9 в стані неосудності.

Підстави вважати, що ОСОБА_9 на момент судового розгляду видужав або внаслідок змін в стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 1 ст. 93 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як визначено пунктом 4 частини 1, частиною 5 статті 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, що в свою чергу може бути застосована судом відносно психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в теперішній час виявляє ознаки психічного захворювання у формі параноїдальної шизофренії з вираженим змішаним типом дефекту, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_4 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тобто за своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд також враховує, що у відповідності до вимог ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне завдання тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, що відноситься до тяжких суспільно небезпечних діянь, також приймає до уваги обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, що характеризує ОСОБА_4 як особу, що становить особливу небезпеку для суспільства. При цьому враховує тривалість його захворювання, (46 раз лікувався в стаціонарних умовах психіатричної лікарні), перебіг хвороби, зловживання спиртними напоями, що призводить до загострення проявів психічної хвороби, і, як наслідок, неодноразову протиправну поведінку ОСОБА_4 впродовж останніх років, про що свідчать докази досліджені під час розгляду даної справи.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 19, ст.ст. 93, 94 КК України та приймаючи до уваги висновки судово-психіатричної експертизи, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності ОСОБА_4 для себе і для інших осіб, суд доходить переконання, що до останнього підлягають застосуванню примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести у рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 372, 503, 512, 513 КПК України, ст. ст. 19, 92, 93, п. 4 ч.1, ч. 5 ст. 94 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

До набрання ухвалою законної сили ОСОБА_4 залишити запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а саме до Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (Рівненська область, Сарненський район,

с. Орлівка, вул. Миру, буд. 36-А).

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/126-25/5351-БД від 28.05.2025 на суму 10486 грн. 41 коп., віднести на рахунок держави (Т.2 а.с.129).

Речовий доказ:

-фрагмент марлевого тампону зі змивами речовини бурого кольору із підлоги в кімнаті № 1, що упакований в паперовий конверт коричневого кольору та фрагмент марлевого тампону зі змивами речовини бурого кольору що упакований у паперовий конверт коричневого кольору і зберігається в матеріалах кримінального провадження (Т.2 а.с.120) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та після набрання ухвалою законної сили надіслати для виконання до Рівненської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (Рівненська область, Сарненський район, с. Орлівка, вул. Миру, буд. 36-А).

На ухвалу протягом тридцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено о 16-30 год. 23.02.2026 року.