Справа № 462/1209/26
провадження 1-кс/462/277/26
У Х В А Л А

14 лютого 2026 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області майора поліції ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

13.02.2026 внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покликаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 13 лютого 2026 року близько 08 год 30 хв., перебуваючи біля зупинки громадського транспорту по вул. Городоцькій, 116 в

м. Львові, діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_8 та невстановленою на даний час слідством собою, маючи з ними єдиний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, відкрито заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме, наблизились до потерпілої, на яку ОСОБА_5 попередньо вказав ОСОБА_8 як на особу, яка має при собі грошові кошти та сказали потерпілій показати вміст своїх пакетів та сумки, які остання мала при собі, після чого, почувши відмову потерпілої, ОСОБА_5 , не приховуючи свого злочинного наміру, почав зривати з плеча потерпілої її наплічну сумку, проте йому це не вдалося, оскільки ОСОБА_9 почала чинити активний опір. В цей час ОСОБА_8 почав виривати у потерпілої пакет, який вона тримала в своїй руці, долаючи опір потерпілої, під час чого остання впала на землю, а ОСОБА_5 знову спробував зірвати з її плеча сумку, проте йому це повторно не вдалося. ОСОБА_8 , вирвавши з руки потерпілої пакет з грошовими коштами та особистими речами потерпілої, разом з ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, відкрито заволодівши грошовими коштами потерпілої в сумі 60 000,00 грн та планшетом марки Lenovo ТВ-7305Х сірого кольору, вартістю 2 000,00 грн.

В подальшому, через нетривалий проміжок часу, ОСОБА_5 разом із невстановленою на даний час слідством особою, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_9 , повернулися на місце вчинення злочину, де побачивши потерпілу, яка сиділа на тротуарі, невстановлена на даний час слідством особа, підбіг до потерпілої та шляхом ривка відкрито заволодів належною її наплічною сумочкою білого кольору, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 14 000,00 грн та інші особисті речі та документи потерпілої.

13.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від надання показів відповідно до ст.63 Конституції України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень, є підстави вважати що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість:переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, що ОСОБА_5 втік з місця вчинення злочину, проте знову повернувся та довів свій злочинний умисел од кінця, окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі; незаконно впливати на потерпілу, свідків, з огляду на те, що на даний час не встановлений третій співучасник вчинення відкритого викрадення майна, а відтак є загроза вчинення тиску на останніх, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, що підтверджується характером вчиненого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчинене з корисливих мотивів, під час якого намагався подолати опір потерпілої;вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 не має постійного місця проживання на території Львівської області, не має постійного місця праці, офіційно не працевлаштований, тобто, не має постійного джерела прибутку, часто проводить час, спілкуючись з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, схильними до вчинення кримінальних правопорушень, що в сукупності свідчить про відсутність у підозрюваного соціально-стримуючих факторів.

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, які підтримали клопотання, захисника, підозрюваного, які заперечили проти задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити менший розмір застави, оглянувши матеріали клопотання, вважаю, що його слід задовольнити, виходячи з наступного.

13.02.2026 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

13.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Стороною кримінального провадження доведено, що з матеріалів клопотання вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами: протоколом заяви від 13.02.2026, протоколами огляду місця події від 13.02.2026, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколами впізнання осіб від 13.02.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом повідомлення про підозру ОСОБА_5 , протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»).

Разом із тим, згідно із п. 51 вказаного вище рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини слідує, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Окрім цього, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З огляду на наведене, а також, враховуючи вагомість наявних доказів про підозру вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше не судимий, не працює, із місця скоєння кримінального правопорушення втік, що свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів та його можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, і тому саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе належним чином забезпечити поведінку останнього під час досудового розслідування та може запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах тацим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також вважаю, що відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України заставу слід визначити в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 133 120,00 грн, оскільки саме такий розмір застави, в разі її внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2026 року включно.

Заставу визначити в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 133 120 /сто тридцять три тисячі сто двадцять/ грн 00 коп, яку підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: UA0000757,одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд, у проваджені якого перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну місця проживання (перебування), роботи, навчання.

Якщо підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Дата закінчення дії ухвали 13 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_7 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: