ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/741/26 Справа № 182/6296/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кривому Розі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні поданняНікопольського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 р. стосовно засудженого ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні подання Нікопольського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 р. щодо ОСОБА_8 .

На зазначене рішення суду прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Нікопольського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення вiд відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, після нез`явлення ОСОБА_8 для реєстрації в орган пробації на призначену дату, з 21.05.2025 року відносно ОСОБА_8 розпочато першочергові заходи з виявлення засудженого. Вжитими заходами встановлено, що ОСОБА_8 за місцем реєстрації та фактичного проживання відсутній, встановити місцезнаходження засудженого не виявилося можливим, інформації про ймовірне перебування засудженого також не отримано. Станом на 29.09.2025 року проведеними заходами місце перебування засудженого ОСОБА_8 не встановлено.

Поважними причинами неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені. А тому, не виконання більше трьох разів покладених на засудженого ОСОБА_8 обов`язків, не надання останнім підтверджуючих документів поважності причин невиконання та не вчинення будь-яких дій щодо попередження про неможливість їх виконання або необхідності зміни таких обов`язків свідчить про свідоме небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Зауважує, що під час судового засідання стало відомо, що ОСОБА_8 в період іспитового строку, 19.10.2025 року вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, по якому триває досудове розслідування.

Наголошує, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Дана норма є імперативною, оскільки безальтернативно зазначає, що має зробити орган пробації у випадку систематичного невиконання засудженим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задовольнити та задовольнити клопотання начальника органу пробації, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону, місцевим судом не дотримані.

За приписами до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного судом.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про пробацію», метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

Діючим законодавством регламентовані дії органу пробації в разі порушення засудженим умов покарання з випробуванням.

Так, у ч. 1 ст. 166 КВК України зазначено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 166 КВК України передбачає, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Так, вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. На ст. 76 КК України на нього покладені обов`язки в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Як зазначено у поданні, будучи 27.01.2025 року ознайомленим з порядком та правилами відбування іспитового строку, ОСОБА_8 15.04.2025 року не з`явився до органу пробації на реєстрацію без поважних причин. На неодноразові виклики до засуджений не з`являвся, на смс-повідомлення та телефонні дзвінки, які здійснювалися на мобільний телефон останнього не реагував. З 21.05.2025 року розпочаті розшукові заходи, в ході яких встановлено, що ОСОБА_8 за місцем реєстрації та фактичного проживання відсутній. Станом на 29.09.2025 року місце перебування засудженого ОСОБА_8 не встановлено.

Разом з цим, під час розгляду подання встановлено, що засуджений ОСОБА_8 в період іспитового строку, а саме 20.10.2025 р. вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про вчинення якого були внесені до ЄРДР за № 0001092.

По даному кримінальному провадженні наразі триває досудове розслідування, а стосовно ОСОБА_8 23.10.2025 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційним судом встановлено, що під час судового розгляду подання Нікопольського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, судом першої інстанції направлено судову повістку за місцем мешкання засудженого, про яке у поданні значиться, що ОСОБА_8 не мешкає.

Крім того, місцевим судом встановлено місце перебування засудженого ОСОБА_8 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні, однак не здійснено жодних заходів, щодо належного його повідомлення через установу попереднього ув`язнення та не забезпечена участь у судовому засіданні під час розгляду подання.

Отже, засуджений належним чином не інформований про дату, час та місце здійснення судового провадження за поданням уповноваженого органу з питань пробації та відповідно був позбавлений можливості надати будь-які пояснення щодо причин неявки до Нікопольського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області та невиконання обов`язків за постановленим стосовно нього вироку суду.

Так, згідно ч. 5 ст. 539 КПК України, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відтак, суд розглядає питання, пов`язані із виконанням вироку, з викликом особи, щодо якої вирішується питання, за винятком випадків, коли її участь не є обов`язковою.

Водночас, у даному випадку, участь засудженого є обов`язковою, оскільки вирішувалось питання, що безпосередньо впливає на його права та свободи.

Таким чином, місцевим судом під час розгляду подання уповноваженого органу з питань пробації щодо скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_8 для відбування реального основного покарання постановлено без дотримання вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, і як наслідок допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що в силу ст. 415 КПК України є підставою для призначеного нового розгляду в суді першої інстанції.

Участь у судовому засіданні є ключовим елементом гарантії справедливого суду, закріпленої у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у своїх рішеннях також наголошував, що скасування іспитового строку без виклику особи та без надання їй можливості висловити свою позицію є істотним порушенням прав, яке тягне за собою скасування відповідного судового рішення.

Прийняття рішення за поданням уповноваженого органу з питань пробації, що погіршує становище засудженого, без надання йому права прийняти участь у судовому засіданні, надати свої заперечення та доводи тощо, порушує його права та свободи, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Відтак, судом не дотримано вимог ч. 5 ст. 539 КПК України, як наслідок допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню у відповідності до вимог ст. 415 КПК України з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 05 листопада 2025 року за поданням Нікопольського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 р. стосовно засудженого ОСОБА_8 , скасувати та направити матеріали провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає чинності негайно та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді