Справа №201/2159/26
Провадження № 1-кс/201/553/2026
УХВАЛА

19 лютого 2026 року Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на бездіяльність слідчого Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

УСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій представник просить суд: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Головного управління №0500-0805-5/104376 від 25.10.2024 про вчинення кримінального правопорушення; постановити ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області невідкладно, але не пізніше 24 годин, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №0500-0805-5/104376 від 25.10.2024 про вчинене кримінальне правопорушення.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування врегульовано главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на його оскарження, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Главою 26 КПК України, прямо не визначена територіальна підсудність скарг, передбачених ст. 303 КПК України.

Разом з тим, за загальними положеннями КПК України, до розгляду скарг в порядку ст.303 КПК України застосовуються положення ч.2 ст.132 КПК України, відповідно до яких клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Така ж позиція щодо територіальної підсудності розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК України, викладена в Постанові Верховного суду від 30 липня 2021 року у справі 234/8753/21.

Так, Верховний суд зазначив, що оскільки судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, то з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, вбачається, що представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на бездіяльність слідчого Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом із тим, Маріупольське районне управління поліції ГУНП в Донецькій області не перебуває під територіальною юрисдикцією Соборного районного суду міста Дніпра, тому, дана скарга повинна подаватись до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме: до Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 304 КПК України копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

З урахуванням того, що скарга не підлягає розгляду в Соборному районному суді міста Дніпра, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції даного суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги представникові.

При цьому відповідно до положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виходячи з встановлених обставин та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги особі, яка її подала, та роз`яснення права звернутися із даною скаргою до Новокодацького районного суду міста Дніпра за місцем розташування органу досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на бездіяльність слідчого Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1