1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7468/25 1-кс/335/623/2026
20 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Відтак, на думку адвоката ОСОБА_3 , потреба у арешті, накладеному на майно ОСОБА_4 , відпала, і тому він підлягає скасуванню.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на викладені у ньому факти і норми права. Наполягала на тому, що вилучений мобільний телефон не може вважатись речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, оскільки відсутні підстави для підозри ОСОБА_5 у намаганні незаконно перетнути державний кордон України, і взагалі ніщо не свідчить про вчинення ним чи іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Проведений слідчим огляд мобільного телефону підтвердив лише той факт, що ОСОБА_5 вів електронне листування із своїм сімейним лікарем ОСОБА_6 , що не заборонено законом.
Слідчий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі, а також про те, що він заперечує проти задоволення клопотання, однак не навів доводів в обґрунтування такого заперечення.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на таке.
У ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Також досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
13.08.2025 за вказаною адресою був проведений санкціонований обшук, в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone 13 Pro» IMEI НОМЕР_1 , Imei 2 НОМЕР_2 , та медичну документацію на двох аркушах.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 18.08.2025 на вказаний мобільний телефон було накладено арешт.
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Раніше адвокат ОСОБА_3 вже зверталась з аналогічними клопотаннями про скасування арешту мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_5 , і ухвалами слідчого судді від 17.10.2025 та від 25.11.2025 у задоволенні таких клопотань було відмовлено. Вказані ухвали в апеляційному порядку оскаржені не були.
Підставою для відмови у задоволенні клопотань було те, що з протоколу огляду від 08.09.2025 слідчим суддею встановлено, що вилучений мобільний телефон містить відомості про електронне листування між ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_6 з приводу підготовки документів для третіх осіб для отримання в подальшому підстав для відстрочки від мобілізації і, як наслідок, для виїзду за межі України, що становить доказове значення для даного кримінального провадження. Крім того, телефон містить листування між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , з якого випливає, що цей пристрій дійсно належить ОСОБА_5 і використовувався ним для задоволення своїх потреб.
Разом з цим слідчий суддя зауважує, що станом на 20.02.2026 минуло більше шести місяців з моменту вилучення у ОСОБА_5 вказаного вище мобільного телефону.
Слідчий не надав доказів того, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення на підставі фактів, виявлених внаслідок огляду вилученого у нього мобільного телефону.
Так само слідчий не надав й доказів того, що ОСОБА_6 чи іншій особі було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, доказом якого є листування, виявлене у вказаному мобільному телефоні.
Саме листування задокументоване, що було встановлене слідчим суддею під час розгляду аналогічних клопотань, і чого слідчий не заперечував.
За таких обставин, навіть якщо вилучений у ОСОБА_5 мобільний телефон і визнаний речовим доказом, зі спливом більше ніж шести місяців підстави для обмеження власника принаймні у користуванні не є очевидними.
Слідчий не надав доводів і доказів того, що зміна у режимі доступу до арештованого майна може зашкодити інтересам досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе скасувати арешт, накладений на вказаний мобільний телефон, в частині обмеження у реалізації прав володіння і користування ним, передавши його на відповідальне зберігання власнику, із забороною видаляти чи спотворювати листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що зберігається на ньому.
Також слідчий суддя зауважує, що хоча мобільний телефон був вилучений у ОСОБА_5 і явно перебував у його користування, з наданих алвокатом ОСОБА_3 документів випливає, що ОСОБА_4 купила цей телефон за власні кошти, вважає себе його власником, що нічим не спростоване, а тому вона має право звертатись з таким клопотанням.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 18.08.2025 на мобільний телефон марки Iphone 13 Pro, IMEI НОМЕР_1 , Imei 2 НОМЕР_2 , - скасувати в частині обмеження прав володіння і користування ним.
У скасуванні арешту в частині обмеження права розпорядження вказаним телефоном відмовити.
Передати мобільний телефон марки Iphone 13 Pro, IMEI НОМЕР_1 , Imei 2 НОМЕР_2 на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , заборонивши розпорядження (в тому числі відчуження, знищення, пошкодження, тощо) ним, а також заборонивши вчиняти будь-які дії, що прямо або опосередковано можуть призвести до втрати, видалення, іншого знищення чи пошкодження, спотворювання інформації про електронне листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що зберігається на ньому і зафіксоване у протоколі огляду від 08.09.2025.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. ст. 382, 388 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1